Справа № 420/19144/21
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65107) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за результатом якого позивач просить:

визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 зі зменшенням з 01.01.2018 основного розміру пенсії за вислугу років з 80 відсотків на 70 відсотків грошового забезпечення;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області здійснити з 01.01.2018 ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років з розрахунку 80% від суми грошового забезпечення, нарахованого для обчислення пенсії та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням здійснених виплат;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача суму сплаченого судового збору 908 грн 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому призначена пенсії за вислугу років в розмірі 80% грошового забезпечення. Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.08.2018 року здійснило перерахунок пенсії, але зменшивши її основний розмір з 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення. Позивач вважає такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства та грубо порушують його право на пенсійне забезпечення в належному відсотковому розмірі, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 18.10.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступні факти та обставини.

Позивач - ОСОБА_1 є пенсіонером та знаходиться на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області. Основний розмір пенсії позивачу призначений 80 грошового забезпечення (вислуга 30 роки).

Головним управлінням позивачу було проведено перерахунок пенсії з 01січня 2018 року. Однак, при проведенні вказаного перерахунку позивачу зменшено основний розмір пенсії з 80% на 70%, що підтверджується довідкою про перерахунок пенсії.

Позивач вважає, що такими діями суб`єкт владних повноважень протиправно порушив його конституційне право на соціальний захист, так як при перерахунку його пенсії має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 13 Закону було передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим, Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року та Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 травня 2014 року, до частини 2 статті 13 Закону було внесено зміни та цифри "90" замінено цифрами "80", а цифри "80" замінено цифрами "70" відповідно.

При цьому, судом встановлено, що позивачу з 28.08.2008 призначена та виплачувалась пенсія у розмірі 80% грошового забезпечення. Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії відбулася після призначення позивачу пенсії.

Внесені зміни до статей 13, 43 Закону №2262, щодо розміру пенсії у відсотках та її максимального розміру стосуються виключно порядку призначення пенсії особам у разі реалізації ними права на первинне призначення пенсії за цим Законом, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Якщо на момент призначення пенсії військовослужбовцю зазначені зміни не були внесені до законодавства, що регулює порядок призначення пенсії, то у органів Пенсійного Фонду України відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії даному військовослужбовцю на підставах відмінних від тих, за яких даний військовослужбовець набув права на пенсію на момент її початкового призначення. Отже, при перерахунку пенсій військовослужбовцям має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення такої пенсії.

Отже, для перерахунку пенсії мають застосовуватись норми Закону № 2262 -XII, що визначають її розмір у процентах відповідних сум грошового забезпечення, які діяли на момент первинного призначення пенсії.

Водночас, як визначено абзацами 1 та 2 п. 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3668-VI, обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Суд зазначає, що чинне законодавство України чітко визначає випадки, при виникненні яких у держави виникає право на обмеження прав і свобод громадянина, у тому числі і пенсійних виплат.

Відповідно до ч.3 ст.22, ст.64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк. Таку правову позицію Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 20.03.2002 №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій) (пункт 6 мотивувальної частини).

Тобто, згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються державою і не можуть бути скасовані або обмежені. Звуження змісту прав і свобод особи означає зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або величину (кількість) благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2004 від 17.03.2004 року, № 20-рп/2004 від 01.12.2004 року, № 8-рп/99 від 06.07.1999 року, № 5-рп/2002 від 20.03.2002 року, № 20-рп/2004 від 01.12.2004 року).

Таким чином, право позивача на нарахування пенсії без її обмеження є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Тобто, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені Законами України від 08.07.2011 року №3668 та від 27.03.2014 року №1166-VІІ зміни до ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення, є звуженням змісту та обсягу вже існуючих у позивача прав і свобод у вигляді призначення йому пенсії виходячи із 80% розміру грошового забезпечення.

Крім того, внесені зміни жодним чином не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України у своєму рішенні № 3-рп/2001 від 05.04.2001 року зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Верховний Суд України своїм рішенням по зразковій справі № 820/6514/17, яке набрало законної сили 17.03.2018 року, визнав протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та зобов`язав його здійснити перерахунок та виплату пенсії пенсіонеру органів внутрішніх справ з 01 січня 2016 року. При цьому Верховний Суд України у п.18 зазначеного рішення прямо посилається на норми Закону № 2262-ХІІ у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. А в п. 41 вказує на недопустимість зворотної дії законів у часі.

В рішенні Верховного Суду України від 10.12.2013 року по справі № 21-420а 13 суд прямо визначив правову позицію, згідно якої процедури призначення і перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом проведення. При перерахунку пенсії має застосовуватись норма, що визначала розмір пенсії у процентах, яка діяла на момент призначення пенсії.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

ЄСПЛ у пункті 50 Рішення по справі Щокін проти України (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) вказує, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним і що позбавлення власності можливе тільки на умовах, передбачених законом, а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів.

В пунктах 70,71 рішення ЄСПЛ Рисовський проти України від 02.10.2011 року (заява №29979/04) оперує принципом належного урядування як багатоаспектним принцип, котрий, серед іншого, зводиться до того, що держава зобов`язана організувати роботу державного апарату таким чином, щоб забезпечувалась юридична визначеність у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Понад це на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок.. Водночас згідно з концепцією принципу належного урядування Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду майном може бути наявне майно, або активи, включно з вимогами, стосовно яких заявник здатен довести, що він мав принаймні правомірне очікування дієвої реалізації його майнового права (Маlhous v.Czech Republic (dec.) [GC], по. 33071/96, ЕСНR2000- XII; Dгаоn v. Fгаnсе ІGС], по. 1513/03, ЕСНR 2006-ІХ; Ргеssоs Соmраnіа Navіега S. А. аnd Оthегs v. Веlgium, nо. 17849/91, §§ 29-31, ЕСНR А332).

ЄСПЛ визначає, що внаслідок певного юридичного факту, який уже відбувся, особа набуває майнове право. Однак, невдовзі по тому держава ухвалює акт (нормативний або індивідуальної дії), котрим таке право скасовується із наданням цьому актові ретроспективної дії щодо фактів, які відбулися до його прийняття. При цьому підстави, з яких особа позбавляється раніше набутого права, не пов`язані з її поведінкою. Через те ЄСПЧ визнає порушеним навіть не права, а лише правомірного очікування заявника.

Отже, при перерахунку раніше призначених пенсій не може допускатись звуження змісту та обсягу досягнутих громадянами, в тому числі з числа колишніх військовослужбовців, прав, свобод, соціальних гарантій.

При цьому мають застосовуватися норми, що визначають розмір пенсії у відсотках сум грошового забезпечення, які діяли на момент набутого права на отримання пенсії, а подальші зміни до закону щодо зменшення відсоткового розміру пенсії стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації такого права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19 суд до уваги не бере, оскільки обставини у даній справі та справі, на яку посилається відповідач не є тотожними.

Крім того, суд зазначає, що у справі № 240/12017/19 позивач оскаржував відмову пенсійного органу у проведенні перерахунку та виплати йому заборгованості з державної пенсії у розмірі 10 (десяти) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 згідно із статтями 50, 54 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У даній же справі позивач оскаржує відмову відповідача в перерахунку його пенсії на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення, яку уповноважений орган виготовив та направив до ГУ ПФУ не раніше 09.12.2020 року. Суд зауважує, що без вказаної довідки перерахунок пенсії позивача в принципі неможливий. Тому суд вважає, що порушення прав позивача відповідачем на перерахунок пенсії за новою довідкою відбувся з моменту отримання відповідачем довідки та відмови провести на підставі цієї довідки перерахунок пенсії позивача.

Вищенаведене свідчить про те, що правовідносини у даній справі не є подібними правовідносинам у справі № 240/12017/19, а тому висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.03.2021 року, на думку суду, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин між сторонами.

Крім того, суд звертає особливу увагу на приписи ч.3 ст.51 Закону № 2262-XII, згідно якого перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або у зв`язку із введенням нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Таким чином, оцінюючи у сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65107) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 зі зменшенням з 01.01.2018 основного розміру пенсії за вислугу років з 80 відсотків на 70 відсотків грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області здійснити з 01.01.2018 ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років з розрахунку 80% від суми грошового забезпечення, нарахованого для обчислення пенсії та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням здійснених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна,83, м.Одеса, 65107, ) сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко