Справа № 580/3217/21
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2021 року справа № 580/3217/21
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши правилами спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити,

УСТАНОВИВ:
24.05.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій щодо не проведення перерахунку та не виплати пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 54775,68грн;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 54775,68грн.

В обґрунтування зазначив, що звернувся до відповідача з проханням провести перерахунок та виплату пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме щомісячної додаткової грошової винагороди. Відповідач листом від 23.04.2021 відмовив у вказаному перерахунку, що не відповідає вимогам закону.

Ухвалою суду від 26.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами, встановлено відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву та доказів. Згідно з даними розписки вказану ухвалу відповідач отримав 01.06.2021.

17.06.2021 на адресу суду надійшов відзив відповідача з проханням у задоволенні позову відмовити, оскільки він дотримався в спірних правовідносинах вимог закону. Стверджує, що з прийняттям КМУ постанови №103 відбулися зміни порядку обчислення пенсії, у т.ч. змінено складові грошового забезпечення для обчислення пенсії осіб, звільнених з військової служби, починаючи з 01.03.2018. Звертає увагу, що на момент призначення пенсії постанова 3103 була чинною та не булу визнана неконституційною і підлягала застосуванню до спірних правовідносин. Вказав, що пенсію позивача з 08.08.2018 (дати призначення пенсії) обчислено із грошового забезпечення 8761,90грн, визначеного згідно із ст. 43 Закону України №2262, п.7 постанови КМУ від 17.07.1992 №393 та грошовим атестатом серії ЗУ №141572 від 07.08.2018 і довідкою про щомісячні додаткові види грошового забезпечення від 07.08.2018 №267. Зазначив, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням. Врахування інших видів грошового забезпечення не передбачено. Посилався на висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 13.03.2019 у зразковій адміністративній справі №240/6263/18. Тому відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.

Ухвалою від 24.06.2021 суд зупинив провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у адміністративній справі №825/997/17.

03.12.2021 ухвалою суд поновив провадження у справі №580/3217/21.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов частково обґрунтований з огляду на таке.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.08.2018 №41-РС позивача звільнено з військової служби у запас за підп. «к» (у зв`язку із закінченням строку контракту, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації та, які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження контракту).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.08.2018 №170 позивача з 07.08.2018 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Вислуга у Збройних силах України станом на 07.08.2018 складає: календарна 25 років 10 місяців, пільгова 06 місяців.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_2 від серпня 2018 року про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абз.8 п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 (зі змінами), виданою позивачу розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становить 18459,48грн. Довідка містить інформацію за період з березня 2018 року до липня 2018 року. У довідці відсутні відомості щодо щомісячної додаткової грошової винагороди.

Протоколом від 14.12.2018 з пенсійної справи № (Міноборони) підтверджується, що позивачу призначена пенсія за вислугу 26 років у розмірі 68% грошового забезпечення. Для обчислення пенсії взято грошове забезпечення: посадовий оклад 2640,00грн, оклад за військове звання 740,00грн, процентна надбавка за вислугу років 50% - 1690,00грн, середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці, у т.ч. офіцер, прапор.2класу 3% 3%, надбавка за особливо важливі завдання %, премія %, в т.ч. сума грошового забезпечення для обчислення пенсії 8761,90грн. Основний розмір пенсії 68% грошового забезпечення.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_2 від 05.05.2020 №184 про всі нараховані та виплачені види грошового забезпечення (включаючи додаткові та одноразові види грошового забезпечення) (за час служби у Військовій частині НОМЕР_2 з вересня 2016 року до серпня 2018 року позивачу нараховувалась та виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода в таких сумах: з вересня 2016 року до грудня 2016 року - 2868,98грн щомісячно; за січень 2017 року 2868,01 грн; за лютий 2017 року 2868,92грн; з березня 2017 року до жовтня 2017 року 2868,98грн щомісячно; з листопада 2017 року до грудня 2017 року 2894,85грн щомісячно; за січень 2018 року 2892,29грн; за лютий 2018 року 2886,90грн; за березень 2018 року -3042,10грн. Всього 54775,68грн. У період з квітня 2018 року до серпня 2018 року вказана винагорода не нараховувалась та не виплачувалась.

09.04.2021 позивач звернувся письмовою заявою до відповідача, в якій просив здійснити перерахунок та виплату його пенсійного забезпечення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме грошового забезпечення в сумі 54775,68грн. - щомісячної додаткової грошової винагороди. До заяви додав копію довідки командира Військової частини НОМЕР_2 від 05.05.2020 №184.

Листом від 23.04.2021 №2578-2526/Щ-03/8-2300/21 відповідач повідомив, що з 08.08.2018 він отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із грошового забезпечення 8761,90грн, визначеного згідно зі ст.43 вказаного Закону, п.7 постанови КМУ від 17.07.1992 №393 та грошовим атестатом серії ЗУ №141572 від 07.08.2018 і довідкою про щомісячні додаткові види грошового забезпечення від 07.08.2018 №267. Вказані норми законодавства не містять положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, таких витрат як щомісячна додаткова грошова винагорода. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.05.2015 №4-рп/2015 до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються для призначення пенсії (ст.43 Закону №2262) та перерахунку пенсій (ст.63 Закону №2262) належать надбавки, доплати, підвищення. Законодавчих підстав для обчислення пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за період з вересня 2016 року до березня 2018 року, зазначеної у вказаній вище довідці, немає.

Тому позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

На підставі ч.ч.2, 3 вказаної норми Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Частиною 1 ст.15 Закону №2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон №2262-ХІІ).

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 3 ст.43 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, спеціальним законом, який визначає умови та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, є саме Закон №2262-ХІІ. Відповідно, при визначенні складових грошового забезпечення для цілей обчислення пенсії застосуванню підлягає ч.3 ст.43 вказаного Закону.

Як зазначено вище, вказана норма права передбачає обчислення пенсії з розміру грошового забезпечення, яке включає: оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством. Тому суд дійшов висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода підлягає включенню до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, у разі її віднесення до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Положеннями п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі Постанова № 889) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду:

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у п. 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 01 квітня 2013 року у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 січня 2014 року у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 квітня 2014 року у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 липня 2014 року у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Відповідно до п.2 Постанови №889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої п.1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Постанова Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 була чинною до 01 березня 2018 року.

На її виконання Міністерство оборони України наказом від 24 жовтня 2016 року №550 затвердило Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка набрала чинності 16 грудня 2016 року (далі Інструкція №550).

Положеннями п.8 Інструкції №550 передбачено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п.9 Інструкції №550 розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Відповідно до п.10 Інструкції №550 командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за наявності обставин, передбачених у цьому пункті.

Інструкція №550 була чинною до 20.07.2018.

Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом, висновки якого обов`язкові на підставі ч.5 ст.242 КАС України.

Зокрема, згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі №522/2738/17 при обчисленні пенсії на підставі ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення, як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Крім того, факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є вичерпним.

Згідно з правовою позицією в постанові від 24 червня 2020 року у справі №642/1359/17 щомісячна додаткова грошова винагорода носить систематичний, щомісячний характер, належить до додаткових видів грошового забезпечення, відповідно до ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підлягає врахуванню під час обчислення пенсії позивачу. Тому в цій частині суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 у справі №825/997/17 звернула увагу на те, що структура грошового забезпечення військовослужбовців визначена законом, а тому не може бути звужена нормами підзаконних нормативно-правових актів.

Згідно з висновком ВП ВС щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер. Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби. ВП ВС відступила від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених ВСУ в постановах від 4 листопада 2014 року у справі № 21-473а14, від 3 березня 2015 року у справі № 21-32а15 та від 19 травня 2015 року у справі № 21-466а15.

При визначенні тривалості виплати додаткових видів грошового забезпечення для цілей віднесення їх до щомісячних суд враховує абз.3 п.7 Постанови №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі Постанова №393). Зазначена норма права передбачає, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Згідно з довідкою про нараховані та виплачені види грошового забезпечення від 05.05.2020 №184 щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалася позивачу у період з вересня 2016 року до березня 2018 року.

Позивач 07.08.2018 виключений зі списків особового складу частини наказом від 07.08.2018 №170.

Отже, вказана винагорода виплачувалася позивачу щомісяця протягом усього періоду, який розпочинається за 24 календарних місяці перед звільненням та закінчується місяцем, у якому Постанова №889 втратила чинність. Тому суд дійшов висновку, що така виплата була саме щомісячним додатковим видом грошового забезпечення позивача, у зв`язку з чим входить до грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії.

Відповідно до абз.3 п.7 Постанови №393 пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням, зокрема, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Водночас станом на 07.08.2018 (дата призначення пенсії позивачу) був чинним також абз.8 п.7 Постанови №393, який передбачав, що для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 1 березня 2018 року та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 1 березня 2018 року на кількість таких місяців.

Оскільки позивач звільнений з військової служби 07.08.2018, розрахунок середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для нього повинен був враховуватись за фактичні місяці служби після 01.03.2018.

Довідкою підтверджується, що щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалася позивачу в період з вересня 2016 року до березня 2018 року.

За таких обставин суд дійшов висновку, що на час призначення пенсії позивачу відповідач правомірно не врахував до складу грошового забезпечення для цілей обчислення пенсії зазначений вид виплати. Такі дії відповідача відповідали абз. 8 п.7 Постанови №393.

Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що преюдеційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі Olsson проти Швеції від 24.03.1988, №10465/83) запорукою правильного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Водночас суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завданням адміністративного судочинства є гарантування дотримання прав особи та вимог законодавства, а не забезпечення ефективності державного управління, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Оскільки, розглядаючи звернення пенсіонера щодо перерахунку його пенсії, відповідач зобов`язаний виконати таке повноваження за наявності законних підстав, воно не є дискреційним.

Посилання відповідача у листі від 23.04.2021 на рішення Конституційного Суду від 13.05.2015 у справі №4-рп/2015 не обгрунтоване, оскільки в ньому не надано правової оцінки порядку перерахунку пенсії військовослужбовців за чинного на стан виникнення спору правового регулювання.

Суд врахував, що абз.8 внесений до п.7 Постанови №393 з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова №103).

Пунктом шостим Постанови №103 вирішено внести зміни до постанов Кабінету Міністрів України. У свою чергу, пунктом 1 Змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, передбачено доповнення п.7 Постанови №393 після абзацу сьомого новим абзацом такого змісту: «Для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 01 березня 2018 року та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 1 березня 2018 року на кількість таких місяців». У зв`язку з цим абзаци восьмий одинадцятий вважати відповідно абзацами дев`ятим дванадцятим.

У подальшому постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним і скасовано п.6 Постанови №103.

Наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним і нечинним визначені у ст.265 КАС України.

Згідно з ч.2 ст.265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, положення абз.8 п.7 Постанови №393 втратили чинність з 29 січня 2020 року. Відповідно, зі вказаної дати у позивача виникло право на обчислення середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за правилами, що встановлені абз.3 п.7 Постанови №393, тобто з урахуванням виплат за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням зі служби.

Заявою про перерахунок пенсії на підставі вказаної вище довідки позивач звернувся 09.04.2021 після втрати чинності абз.8 п.7 Постанови №393. Отже, у відповідача відсутні підстави для відмови в проведенні відповідного перерахунку.

Тому суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 54775,68грн.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що лист від 23.04.2021 №2578-2526/Щ-03/8-2300/20 відповідача щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії позивачу свідчить про вчинення ним дії з розгляду відповідної заяви позивача. Проте порушує право, за захистом якого позивач звернувся в суд, саме бездіяльність відповідача щодо здійснення перерахунку позивача, яка не відповідає вказаним вище вимогам закону, та може бути усунена шляхом зобов`язання виконати відповідний обов`язок.

На виконання завдання адміністративного судочинства, вказаного у ст.2 КАС України, та вимог ч.2 ст.9 КАС України щодо права суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у вказаному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов задоволено частково, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за звернення з позовом до адміністративного суду, підтверджені квитанцією від 20.05.2021 №0.0..1 на суму 908,00грн, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань пропорційно - половину вказаної суми.

Керуючись ст.ст.2-14, 72-78, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії з урахуванням додаткового виду грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 54775,68грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) здійснити перерахунок та виплату урахуванням проведених раніше виплат пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахуванням додаткового виду грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 54775,68грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за звернення з позовною заявою до адміністративного суду в сумі 454,00грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 03.12.2021.