Справа № 140/3327/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 140/3327/21 пров. № А/857/17142/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року у справі № 140/3327/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ковельського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення моральної шкоди,-

суддя в 1-й інстанції Смокович В. І.,

час ухвалення рішення 23.07.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення 02.08.2021 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність, що полягає в непроведенні перевірок, невчиненні жодних дій для вирішення заяв ОСОБА_1 та виплатити на його користь 1500000,00 грн (один мільйон п`ятсот тисяч гривень) моральної шкоди.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що 23 жовтня 2020 року він зателефонував на номер 102 та викликав працівників патрульної поліції та скаржився, що працівники ПТМ «Ковельтепло» йому у двері вкладають повідомлення про сплату боргу (житлово-комунальних послуг) поза межами судового рішення, однак, як стверджує позивач, заборгованість з нього стягується з пенсії в рамках виконавчого провадження. Працівники патрульної поліції прийняли від нього письмову заяву про наявність у діях працівника «Ковельтепло» ознак кримінального правопорушення, а саме: зловживання владою та службовим становищем і примушуванням до виконання цивільно-правових зобов`язань, за що передбачена кримінальна відповідальність за статтями 355, 364 КК України. 29 грудня 2020 року позивач звернувся до начальника Ковельського відділу поліції ГУ НП у Волинській області із запитом надати інформацію щодо поданої заяви відповідно до Закону України «Про звернення громадян». У відповіді від 28 жовтня 2020 року №14641/56/04-20 відповідач повідомив, що під час проведення перевірки не встановлено жодних ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 129 КК України. Крім того, позивач 28 жовтня 2020 року перебував у приміщенні Ковельського міськрайонного суду як сторона по справі, прочекавши близько 40 хвилин до нього не вийшли працівники суду і нічого не повідомили про дату, час розгляду справи. Позивач попередив секретаря судового засідання, у разі не виклику у судове засідання протягом 15 хвилин, останній викличе патрульну поліцію. Судове засідання протягом вказаного часу відкрито не було, тому позивач викликав поліцію і подав заяву про порушення суддею Ковельського міськрайонного суду ОСОБА_2 його прав та несвоєчасний початок розгляду судової справи, які усно пояснили, що на протязі 10 днів позивач додатково буде допитаний дільничним, але з приводу вказаних обставин ОСОБА_1 ніким допитаний не був та відповіді на свою заяву своєчасно не отримав. Також 11 грудня 2020 року позивач звернувся до Ковельського РУП ГУ Нацполіції у Волинській області з метою зафіксувати неправомірні дії посадових осіб Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради, так як працівники управління відмовлялись прийняти від нього звернення згідно з Законом України «Про звернення громадян» і зареєструвати його належним чином, натомість запропонували відправити його поштою, що зумовило понесення додаткових витрат на відправлення рекомендованих листів. Відповіді на заяву від 11 грудня 2020 року не отримав по день звернення до суду. Також зазначає, що 29 грудня 2020 року він змушений був звернутися до начальника Ковельського ВП ГУНП у Волинській області із запитом про надання відповідей на всі вищевказані заяви, так як жодної відповіді не отримував, 04 січня 2021 року зателефонував на гарячу лінію і лише після цього отримав відповідь на кожну вищевказану заяву, тобто відповіді були надані з порушенням терміну та у них було вказано, ким проводилась перевірка і що саме перевіряли. Жодного разу з приводу заяв позивач не був допитаний, що, на його думку, свідчить про те, що ніякої перевірки з приводу поданих ним заяв не проводилося. Також зазначає, що звертався до патрульної поліції 04 січня 2021 року для фіксування правопорушення, здійсненого продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належним чином не повідомила споживачів про непрацюючий термінал, не вибачилася, а повідомила споживача про наявність біля каси об`яви про непрацюючий термінал, такою неправомірною поведінкою та грубим ставленням порушила його права як споживача. Відповідач у листах (відповідях) на його заяви вказує, що за проведеною перевіркою ознак кримінального правопорушення не виявлено, хоча жодних пояснень в нього не відбиралось ні дільничним, ні іншим працівником поліції. Таким чином, вважає, що бездіяльність відповідача полягає саме в не проведенні жодних перевірок по його заявах, оскільки орган поліції обмежився лише формальними відписками, які надсилалися лише на його вимогу з порушеними термінами їх надання, чим йому завдано моральну шкоду, яку враховуючи свій стан здоров`я (є інвалідом 1-ї групи), а саме: гостру серцеву недостатність з високим ризиком для життя, про що було відомо посадовим особам суб`єкта владних повноважень. Неправомірні дії та протиправне рішення відповідача, яким позбавили його гарантованого прожиткового мінімуму, чим обрікали його сім`ю на голодування, залишивши за межами прожиткового мінімуму, достатнього життєвого рівня, гарантованого статтею 48 Конституції України. Звертає увагу, що йому не рекомендовані психологічні навантаження, а дії посадових осіб суб`єкта владних повноважень, незалежно від його бажання лікарських рекомендацій, викликали такі хвилювання, які могли привести навіть до смерті, таку моральна шкоду визначена в розмірі 1500000 грн. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач (апелянт) ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 23 жовтня 2020 року звернувся до Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області із письмовою заявою, в якій просив притягнути до відповідальності представника КП «Ковельтепло», який вимагає сплатити борг, який з пенсії відраховує виконавча служба, у зв`язку із чим заявник вважає, що це є вимагання поза судовим рішенням (а.с. 75).

За результатами проведеної перевірки, яка проводилася у відповідності з вимогами Закону України «Про звернення громадян» щодо інформації викладеної у вказаному зверненні, складено довідку від 23 жовтня 2020 року ЄО №14641 (а.с. 72-73) та надано заявнику відповідь від 28 жовтня 2020 року №14641/56/04-20, в якій відповідач повідомив, що під час проведення перевірки не встановлено жодних ознак кримінального правопорушення передбаченого статтею 129 КК України, оскільки погроза фізичною розправою або вбивством має бути конкретною і реальною та спираючись на те, що спір виник у зв`язку із укладеним договором у даній події вбачаються цивільно-правові відносини, які вирішуються виключно у претензійному або судовому порядку. У своїй заяві позивач не вказує особу, яка вимагала сплатити заборгованість, та не надає взагалі ніяких доказів (повідомлення про борг, квитанцію про сплату боргу), у зв`язку з чим неможливо встановити чи мав місце взагалі даний факт (а.с. 92).

28 жовтня 2020 року до Ковельського ВП надійшло повідомлення від позивача про те, що у нього виник конфлікт з суддею Ковельського міськрайонного суду Логвинюк І.М., у наданих письмових поясненнях з даного приводу ОСОБА_1 пояснив, що прийшов до Ковельського міськрайонного суду на судове засідання, яке мало відбутися о 16:00 год 28 жовтня 2020 року, однак до 16:40 год суддя Логвинюк І.М. та її секретар не повідомили ОСОБА_1 чи буде проводитися розгляд справи, чи справа переноситься, що, на його думку, свідчить про несвоєчасний розгляд справи (а.с. 95).

За результатами проведеної перевірки щодо інформації викладеної у вказаному зверненні складено довідку від 28 жовтня 2020 року (а.с.93) та надано заявнику відповідь від 30 жовтня 2020 року №14896/56/04-20, в якій відповідач повідомив, що повідомлення заявника зареєстроване в Ковельському ВП ГУНП у Волинській області 28 жовтня 2020 року за №14895 та уважно розглянуто згідно з Законом України «Про звернення громадян», про що складено довідку №3290, керуючись вимогами пунктами 5, 12 розділу IV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15 листопада 2017 року № 930, перевірку за даним повідомленням припинено (а.с. 96).

Крім того, ОСОБА_1 11 грудня 2020 року зателефонував до Ковельського ВП і повідомив, що він знаходиться біля управління соцзахисту та його не впускають всередину та нічого не пояснюють, наполягає на приїзді поліції для фіксування даної ситуації. У поданій заяві повідомив, що працівники Управління соціального захисту населення в місті Ковелі відмовляються прийняти від нього повторний запит згідно з Законом України «Про звернення громадян» (а.с. 99).

За результатами проведеної перевірки щодо інформації викладеної у вказаному зверненні, яке розглянуто у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» складено довідку від 15 грудня 2020 року (а.с. 97) та надано заявнику відповідь від 15 грудня 2020 року №16931-2020, в якій відповідач зазначив, що при бесіді з начальником відділу допомоги і компенсації управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради ОСОБА_3 , яка пояснила, що від ОСОБА_1 були прийняті всі надані ним заяви та запити щодо нарахування допомоги як малозабезпеченій сім`ї. Також факт відмови впустити у приміщення ОСОБА_3 заперечує та повідомляє, що особисто спілкувалась з даним громадянином. Враховуючи викладене на час розгляду матеріалів у даній події не вбачаються ознаки будь-якого правопорушення. Запропоновано, за роз`ясненнями з приводу дій працівників соціального захисту звернутися до їх безпосереднього керівництва (а.с. 101).

Крім того, позивач звернувся до відповідача із заявою від 04 січня 2021 року, в якій просив прийняти міри та вчинити заходи щодо магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що в АДРЕСА_1 у зв`язку із систематично непрацюючим терміналом (а.с. 104). 04 січня 2021 року були відібрані пояснення у ОСОБА_1 , який пояснив, що близько 5 хвилин стояв у черзі, а потім йому повідомили, що термін не працює і це відбувається не вперше.

За даною заявою складено рапорт від 04 січня 2021 року, зареєстровано ЄО за №145 та опрацьовано (а.с.103).

За результатами проведеної перевірки за правилами Закону України «Про звернення громадян» щодо інформації викладеної у вказаному зверненні складено довідку від 05 січня 2020 року (а.с. 102) та надано заявнику відповідь від 04 січня 2021 року №145-2021, в якій відповідач повідомив, що проведеною перевіркою встановлено, що в даній події на час розгляду матеріалів відсутні ознаки будь-якого правопорушення та що інформація викладена у зверненні не належить до компетенції поліції (а.с. 106).

Позивач звернувся до відповідача із запитом (на підставі Закону України «Про звернення громадян», в якому вказував, що 23, 28 жовтня та 11 грудня 2020 року нарядом патрульної поліції Волинської області були прийняті від нього заяви, однак відповіді на такі заяви не отримав (арк. спр. 22), на яку відповідач листом від 15 січня 2021 року №265 надав інформацію щодо результатів розгляду таких звернень (а.с. 27).

ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність Ковельського РУП ГУНП у Волинській області щодо непроведення жодних дій по розгляду його заяв, не проведення жодних перевірок, віднесення посадових осіб до його заяв формально, обмежуючись формальними відписками, і, як наслідок, у результаті такої протиправної бездіяльності відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку він зазнав внаслідок протиправної бездіяльності відповідача по відношенню до нього та за захистом порушених прав звернувся з цим позовом в суд.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив того, що правові підстави для визнання неправомірною бездіяльності Ковельського РУП ГУ Нацполіції у Волинській області щодо вирішення заяв ОСОБА_1 відсутні, оскільки судом враховуються усні та письмові пояснення представників відповідача та матеріалами справи підтверджується правомірність дій відповідача щодо розгляду заяв позивача від 23 жовтня, 28 жовтня та 11 грудня 2020 року, 04 січня 2021 року та надання заявнику обґрунтованої відповіді за результатами розгляду таких звернень. Крім того, позовна вимога стосовно відшкодування моральної шкоди у сумі 1500000,00 грн не підлягає задоволенню з підстав недоведеності її спричинення саме діями відповідача, відсутності належних доказів, що підтверджують сам факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України їхнього конституційного права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовано Законом України 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі Закон).

Так, ч.1 ст.1 цього Закону передбачає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з положеннями ст.3 вищезазначеного Закону під зверненням громадян необхідно розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Відповідно до ст.5 цього Закону звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 23 жовтня, 28 жовтня, 11 грудня 2020 року та 04 січня 2021 року звертався за номером «102» та повідомив поліцію про факт вчинення щодо нього незаконних, протиправних дій працівниками КП «Луцьктепло», суддею Ковельського міськрайонного суду Логвинюк І.М., працівниками Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради та працівниками магазину «Добра хата» у порядку встановленому Законом України «Про звернення громадян». Його заяви (звернення) оформлені відповідно до норм статтей 3, 5 Закону з зазначенням прізвища, ім`я, по батькові, місця проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Підписані самим заявником з зазначенням дати звернення, тобто оформлені належним чином.

За приписами ч.1-7 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Ч.4 ст.14 цього Закону передбачає, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Згідно зі ст.15 вищезазначеного Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Матеріалами справи підтверджується, що про результати розгляду кожної із заяв ОСОБА_4 відповідачем були підготовлені відповіді у термін не більше одного місяця від дня його надходження, тобто у строки встановлені статтею 20 Закону, а саме: на заяву від 23 жовтня 2020 року з приводу неправомірних дій КП «Ковельтепло» заявнику надано відповідь листом від 28 жовтня 2020 року №14641/56/04-20; на заяву від 28 жовтня 2020 року з приводу конфлікту з суддею Ковельського міськрайонного суду Логвинюк І.М. - листом від 30 жовтня 2020 року №14896/56/04-20; на заяву від 11 грудня 2020 року щодо неправомірних дій Управління соціального захисту населення в місті Ковелі листом від 15 грудня 2020 року №16931-2020 та на заяву від 04 січня 2021 року щодо непрацюючого терміналу в магазині «Добра кухня» - листом від 04 січня 2021 року №145-2021.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.2 цього Закону завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Згідно з п.1 та 2 ч.1 ст.18 вищезазначеного Закону поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян для апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві, їх територіальних (відокремлених) підрозділів, а також підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи (підрозділи) поліції) визначений Порядком розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженим наказ Міністерства внутрішніх справ України від 15 листопада 2017 року № 930, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 грудня 2017 року за № 1493/31361 (далі Порядок №930).

За змістом п.4 розділу І цього Порядку №930 розгляд звернень та особистий прийом громадян в органах та підрозділах поліції є складовою механізму реалізації прав громадян на внесення до органів державної влади пропозицій щодо поліпшення їх діяльності, виявлення недоліків у роботі, оскарження дій посадових осіб та органів державної влади.

П.5 розділу І вищезазначеного Порядку №930 передбачає, що громадяни України мають право звернутися до органів (підрозділів) поліції, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями з питань, пов`язаних з діяльністю Національної поліції України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління, із заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення.

Згідно з п.2 Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України звернення від громадян надходять до органів (підрозділів) поліції у вигляді листів, під час їх особистого прийому посадовими особами, з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку або за допомогою засобів телефонного зв`язку через контактні центри, телефонні «гарячі лінії».

Пункт 14 розділу І вищезазначеного Порядку №930 передбачає, що звернення може бути усним (викладеним громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні «гарячі лінії» та записаним (зареєстрованим) посадовою особою) чи письмовим, надісланим поштою або переданим громадянином особисто чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до законодавства України (у тому числі під час особистого прийому). Письмове звернення також може бути надісланим із використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Аналогічні норми також містить пункт 1.3 Положення про порядок роботи зі звернення громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 10 жовтня 2004 року №1177 (далі Положення №1177), яким визначено, що громадяни України мають право звернутися до апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення.

Відповідно до п.2.1 вищезазначеного Положення №1177 про результати розгляду звернення громадянинові повідомляється письмово або усно за його бажанням.

Письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, реєстрації та первинному розгляду з метою визначення їх належності до компетенції апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС та призначення за ними конкретного виконавця.

У разі якщо у зверненні, яке надійшло до МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, міститься інформація про кримінальні правопорушення, що вчинені або готуються, таке звернення невідкладно надсилається за належністю до відповідного органу досудового розслідування для реєстрації, проведення досудового розслідування та прийняття рішення згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства.

Згідно з п.8 цього Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України №930 робота зі зверненнями громадян і їх особистий прийом містить такі складові елементи: 1) приймання, реєстрація і первинний розгляд звернень громадян; 2) вирішення питань, порушених у зверненнях, та надання відповідей їх авторам; 3) контроль за станом роботи зі зверненнями; 4) узагальнення та аналіз звернень громадян; 5) використання результатів аналізу для прийняття управлінських рішень.

За приписами пункту 1 розділу ІІ цього Порядку №930 звернення громадян, що надійшли до органів (підрозділів) поліції з використанням засобів поштового зв`язку, мережі Інтернет, електронного зв`язку (електронні звернення), через контактні центри державної установи «Урядовий контактний центр» та телефонну «гарячу лінію» Національної поліції України, приймаються, попередньо розглядаються та централізовано реєструються службою діловодства органу (підрозділу) поліції в день їх надходження, а ті, що надійшли в неробочий день і час, - наступного після нього робочого дня в журналі реєстрації звернень громадян (додаток 1) або на реєстраційно-контрольних картках (далі - РКК) (додаток 2), придатних для обробки персональними комп`ютерами.

Звернення громадян, які надійшли під час особистого прийому, обліковуються в журналі обліку особистого прийому громадян (додаток 3) або на РКК.

Відповідно до п.1, 2 розділу ІV вищезазначеного Порядку №930 керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.

Безпосередні виконавці під час здійснення перевірок за зверненнями громадян у разі необхідності та за наявності можливості спілкуються з їхніми авторами, з`ясовують усі порушені питання, уживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах компетенції відповідно до законодавства України.

П.12 розділу ІV Порядку №930 передбачає, що за результатами розгляду звернення громадянина виконавцем готується довідка про результати проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні, яка доповідається керівнику органу (підрозділу) поліції разом з проектом відповіді заявнику. Керівник органу (підрозділу) проставляє свій підпис на довідці про ознайомлення із вжитими заходами під час здійснення перевірки інформації, викладеної у зверненні, або вчиняє резолюцію (доручення) про необхідність вжиття додаткових заходів з метою об`єктивного, усебічного та повного розгляду звернення.

Відповідно до п.4.1 Положення про порядок роботи зі звернення громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України №1177 керівники органів внутрішніх справ та їх заступники при розгляді звернень громадян зобов`язані уважно вникати в їх суть, у разі потреби вимагати у виконавців матеріали їх перевірки, направляти працівників органів внутрішніх справ на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів, уживати інших заходів для об`єктивного вирішення поставлених авторами звернень питань, з`ясовувати і усувати причини та умови, які спонукають громадян скаржитись, якщо це не суперечить чинному законодавству.

П.4.6 цього Положення передбачає, що звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неоноразово телефонував на службу 102, після чого на місце виклику невідкладно прибував наряд патрульної поліції, який приймав від позивача заяви від 23 жовтня 2020 року, 28 жовтня 2020 року, 11 грудня 2020 року та від 04 січня 2021 року з приводу вчинення неправомірних дій відносно нього.

При цьому, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 23 жовтня 2020 року щодо притягнення до відповідальності представника КП «Ковельтепло», який вимагав сплатити борг, відповідач у ході проведеної перевірки встановив, що у справі № 159/5548/19 рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2020 року, яке набрало законної сили 20 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до підприємства теплових мереж «Ковельтепло» про розірвання договору, стягнення моральної шкоди відмовлено у повному обсязі (а.с. 76-91).

Зі змісту рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2020 року у справі № 159/5548/19 вбачається, що відповідно до копії договору від 17 вересня 2008 року №1/5 111 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий був укладений між ПТМ в особі його директора як теплопостачальною організацією з однієї сторони та позивачем - наймачем (власником) вказаної вище квартири як споживачем - з іншої. Предметом договору є надання ПТМ позивачеві та членам його сім`ї вчасно та відповідної якості послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у вказану вище квартиру через виконавця - РЖКП - 1, з оплатою споживачем за споживання і користування послугами за встановленими тарифами та у строки і на умовах цього договору (розділ 1 договору «Предмет договору»).

Крім того, з копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 18 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ПТМ «Ковельтепло» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по оплаті за комунпослуги, вбачається, що позов було задоволено, залишено без змін. Судовими інстанціями було враховано, що спірний договір є чинним та таким, що врегульовує спірні правовідносини між сторонами з приводу виникнення та розміру заборгованості за надані відповідачем у розглядуваній справі позивачеві житлово - комунальні послуги в період з жовтня 2017 року по липень 2018 року включно, зокрема. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у цьому випадку між позивачем та ПТМ «Ковельтепло» існують цивільно-правові відносини з приводу укладеного між ними договору, які є предметом судового розгляду в суді загальної юрисдикції.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що допитаний в судовому засіданні 24 червня 2021 року дільничний офіцер поліції Ковельського ВП ОСОБА_5 , який безпосередньо займався розглядом звернення позивача від 23 жовтня 2020 року повідомив, що з метою з`ясування обставин, викладених у зверненні відвідував ПТМ «Ковельтепло», однак щодо вказаних подій письмових пояснень у працівників підприємства не відбирав, оскільки заявник не вказав конкретну особу, що вчиняла неправомірні дії щодо нього та в ході вчинених дій виявити таку особу не вдалося за можливе, а також були відсутні письмові докази (квитанції про сплату боргу, претензії, листи попередження, будь що інше), у зв`язку з чим неможливо встановити чи взагалі мав місце даний факт. Дільничий інспектор повідомив суду, що заявник допитаний ним не був, оскільки ознак кримінального правопорушення не встановлено, звернення є інформаційного характеру, оформляється рапортом, фіксується в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень за №14641 та уважно розглянуто. За результатами проведеної перевірки щодо інформації, викладеної у зверненні громадянина ОСОБА_1 ЄО №14641 від 23 жовтня 2020 року дільничним інспектором складається довідка, яка погоджується з начальником сектору превенції, що і було зроблено відповідно до Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15 листопада 2017 року №930 (пункти 5, 12 розділу IV) (а.с72-73).

Отже, у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк відповідач, суб`єкт владних повноважень, надає змістовну відповідь по суті порушених прав та роз`яснення позивачу з приводу порушеного права.

28 жовтня 2020 року за вихідним номером №14641/56/04-20 за підписом начальника Аркадія Найдича, саме того суб`єкта владних повноважень, за захистом порушеного права до якого саме і звертався позивач, було надано відповідь ОСОБА_1 на його звернення від 23 жовтня 2020 року, а тому колегія суддів зазначає, що відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, на підставі та у спосіб, визначений Законом щодо розгляду заяви ОСОБА_1 .

Матеріалами справи також стверджується, що 28 жовтня 2020 року від ОСОБА_1 надійшло повідомлення на службу 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , у заявника в Ковельському міськрайонному суді виник конфлікт із суддею цього суду Логвинюк І.М., яка вкотре відкладає розгляд справи, не попередивши при цьому заявника, заяву зареєстровано ЄО за №14895 від 28 жовтня 2020 року та відповідальним працівником визначено ОСОБА_6 , що підтверджується відповідним рапортом (а.с. 94).

У судовому засіданні дільничний інспектор Ковельського ВП Олександр Тарасюк пояснив, що, прибувши на місце виклику та поспілкувавшись із заявником, останній пояснив, що звернуся з метою інформування, щоб зафіксувати даний факт, оскільки суддя у Ковельському міському суді не повідомляє його про перенесення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_1 з приводу вищезазнечених обставин було відібрано пояснення, відповідно до яких позивач повідомив, що 28 жовтня 2020 року прийшов до Ковельського міського суду, оскільки отримав повістку про виклик до суду по справі №21159/17/20, розгляд якої мав відбутися о 16:00 год, однак на приймальному відділенні йому повідомили, що потрібно зачекати, оскільки наявна черга, він зачекав до 16:40 год і викликав працівників поліції, щоб зафіксувати даний факт (а.с. 95).

За результатами проведеної перевірки щодо інформації викладеної у зверненні позивача ЄО №14895 від 28 жовтня 2020 року дільничним інспектором складено довідку від 30 жовтня 2020 року, яка погоджена з начальником сектору превенції (а.с. 93).

У встановлений Законом України «Про звернення громадян» відповідач надав заявнику відповідь від 30 жовтня 2020 року №14896/56/04-20, в якій відповідач повідомив, що повідомлення заявника зареєстроване в Ковельському ВП ГУНП у Волинській області 28 жовтня 2020 року за №14895 та уважно розглянуто згідно з Законом України «Про звернення громадян», про що складено довідку №3290, керуючись вимогами пунктами 5, 12 розділу IV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15 листопада 2017 року № 930, перевірку за даним повідомленням припинено (а.с. 96).

З врахуванням наведених вище обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що заявнику в межах строку визначеного Законом України «Про звернення громадян» надано обґрунтовану відповідь щодо його звернення та у цьому випадку відсутня протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - Ковельського РУП ГУ Нацполіції у Волинській області щодо неналежного розгляду такого звернення, на чому наполягає позивач.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 11 грудня 2020 року о 13:31 год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 повідомив що він знаходиться біля управління Соцзахисту та його не впускають всередину та нічого не пояснюють, вказану заяву позивача зареєстровано ЄО за №16931 від 11 грудня 2020 року та відповідальним працівником за розгляд якої визначено ОСОБА_7 (а.с.98).

При прибутті на виклик працівниками поліції була прийнята від ОСОБА_1 заява, в якій останній зазначив, що Управління соціального захисту населення в місті Ковель відмовляється прийняти від нього повторний запит згідно з Законом України «Про звернення громадян», оскільки на попередній запит від 07 грудня 2020 року надано відповідь, яка не відповідає змісту поданого звернення (а.с.99).

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка дільничний інспектор Ковельського ВП ОСОБА_8 повідомив, що під час розгляду матеріалів зареєстрованих в ЖСО №16931 від 11 грудня 2020 року щодо звернення ОСОБА_1 , про те, що в АДРЕСА_3 працівники соціального захисту не впускають його в приміщення та із звернення позивача було з`ясовано, що працівники управління соціального захисту м. Ковель відмовляються прийняти від нього повторний запит. З метою встановлення всіх обставин події проведено бесіду з начальником відділу допомоги і компенсації управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради ОСОБА_3 , яка пояснила, що від ОСОБА_1 були прийняті всі надані ним заяви та запити щодо нарахування допомоги як малозабезпеченій сім`ї, факт відмови впустити останнього у приміщення заперечує та повідомляє, що особисто спілкувалась з цим громадянином та ці обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи письмовим доказом рапортом дільничного інспектора від 15 грудня 2020 року (а.с. 100).

За результатами проведеної перевірки щодо інформації викладеної у зверненні позивача ЄО №16931 від 11 грудня 2020 року дільничним інспектором складено довідку від 15 грудня 2020 року, яка була погоджена з в.о. начальника сектору превенції (а.с.97).

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, звернення ОСОБА_1 розглянуто у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» та надано заявнику відповідь від 15 грудня 2020 року №16931-2020, в якій відповідач зазначив, що при бесіді з начальником відділу допомоги і компенсації управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради ОСОБА_3 , яка пояснила, що від ОСОБА_1 були прийняті всі надані ним заяви та запити щодо нарахування допомоги як малозабезпеченій сім`ї. Також факт відмови впустити у приміщення ОСОБА_3 заперечує та повідомляє, що особисто спілкувалась з даним громадянином. Враховуючи викладене на час розгляду матеріалів в даній події не вбачаються ознаки будь-якого правопорушення. Запропоновано, за роз`ясненнями з приводу дій працівників соціального захисту звернутися до їх безпосереднього керівництва (а.с.101).

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що у справі №140/1717/21 рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року, позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 19 листопада 2020 року про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї заявника ОСОБА_1 ; визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради щодо припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї заявника ОСОБА_1 у період з 01 листопада 2020 року по 28 лютого 2021 року та зобов`язано Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради з урахуванням висновків викладених у рішенні суду нарахувати та виплатити соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї заявника ОСОБА_1 у період з 01 листопада 2020 року по 28 лютого 2021 року, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З врахуванням наведених вище обставин вбачається, що відповідна заява ОСОБА_1 була розглянута Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради, за наслідками її розгляду прийнято рішення, яке було предметом судового розгляду у справі №140/1717/21.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 04 січня 2021 року позивач звернувся за номером 102 та повідомив, про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , виник конфлікт у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з приводу терміналу, який не працює.

За цією заявою складено рапорт від 04 січня 2021 року, зареєстровано ЄО за №145 та опрацьовано (а.с.103).

З пояснень дільничного інспектора Беркалюка Олександра, який безпосередньо займався розглядом вказаного звернення ОСОБА_1 вбачається, що, прибувши на місце виклику було встановлено що у заявника виник конфлікт з продавцями магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у зв`язку із непрацюючим терміналом про оплату, зі слів заявника термінал у цьому магазині не працює систематично, а тому щодо вказаних обставин у ОСОБА_1 було прийнято заяву від 04 січня 2021 року, в якій він просив прийняти міри та вчинити заходи відносно працівників магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що в АДРЕСА_1 у зв`язку із систематично непрацюючим терміналом (а.с. 104).

При цьому, з пояснень позивача, які містяться у матеріалах справи вбачається, що він близько 5 хвилин стояв у черзі, а потім біля каси повідомили, що термін не працює і це відбувається не вперше (а.с.105).

За результатами проведеної перевірки за правилами Закону України «Про звернення громадян» щодо інформації викладеної у вказаному зверненні складено довідку від 05 січня 2020 року (а.с.102) та надано заявнику відповідь від 04 січня 2021 року №145-2021, в якій відповідач повідомив, що проведеною перевіркою встановлено, що в даній події на час розгляду матеріалів, відсутні ознаки будь-якого правопорушення та що інформація викладена у зверненні не належить до компетенції поліції (а.с.106).

З врахування наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява ОСОБА_1 від 04 січня 2021 року розглянута відповідачем в межах наданих повноважень, заявнику надана змістовна відповідь, у зв`язку із чим у діях відповідача відсутня протиправна бездіяльність.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем в обґрунтування правомірності своїх дій щодо належного розгляду заяв (звернень) ОСОБА_1 від 23 жовтня 2020 року, 28 жовтня 2020 року, від 11 грудня 2020 року та 04 січня 2021 року надано по кожному із таких звернень своєчасну, повну та обґрунтовану відповідь, яка викладена в листах від 28 жовтня 2020 року №14641/56/04-20, від 30 жовтня 2020 року №14896/56/04-20, від 15 грудня 2020 року №16931-2020 та від 04 січня 2021 року №145-2021.

Покликання апелянта на те, що від нього не було відібрано пояснень щодо поданих ним заявах, що стверджує бездіяльність відповідача, колегія суддів оцінює критично, оскільки з наведених вище правових норм вбачається, що безпосередні виконавці під час здійснення перевірок за зверненнями громадян у разі необхідності та за наявності можливості спілкуються з їхніми авторами, тобто безпосередній виконавець визначає необхідність допиту заявника у залежності від встановлених обставин.

Щодо доводів апелянта про ненадання в якості доказу чека оператора зв`язку поштових послуг про направлення йому вказаних відповідей, то колегія суддів до уваги як на неправомірну бездіяльність щодо розгляду його заяв не приймає, оскільки матеріалами справи стверджується, що заяви розглянуті та надані на них відповіді.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правові підстави для визнання неправомірною бездіяльності Ковельського РУП ГУ Нацполіції у Волинській області щодо вирішення заяв ОСОБА_1 відсутні, оскільки судом враховуються усні та письмові пояснення представників відповідача та матеріалами справи підтверджується правомірність дій відповідача щодо розгляду заяв позивача від 23 жовтня, 28 жовтня та 11 грудня 2020 року, 04 січня 2021 року та надання заявнику обґрунтованої відповіді за результатами розгляду таких звернень.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення моральної шкоди, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_1 не надав належних і допустимих доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між рішеннями та діями відповідача, що є предметом цієї справи, та завданням йому моральної шкоди, що виразилася у вигляді погіршення фізичного здоров`я, душевних стражданнях, змінах в способі життя, тривалості протиправних дій з боку відповідачів, а тому дійшов правильно висновку про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди у сумі 1500000,00 грн не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року у справі № 140/3327/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 06 грудня 2021 року.