Справа № 1.380.2019.006325
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.006325
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Лубоцької Н.І., представниці позивача Волошин О. М., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Буд Дизайн» про застосування адміністративного арешту активів у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків шляхом зупинення видаткових операцій -

УСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Буд Дизайн», в якому просить застосувати арешт коштів відповідача, що знаходяться на рахунках цього платника податків у банківських установах шляхом зупинення видаткових операцій.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що в ході перевірки, яка проводилась за період з 11.08.2017 по 31.03.2019, на підставі наказу ГУ ДФС у Львівській області № 3256 від 29.05.2019, встановлено відсутність у відповідача первинних документів за період 2017-2019 роки. Директор підприємства Юзва Б.Р. відмовився допустити посадових осіб Головного управління ДФС у Львівській області до проведення планової виїзної перевірки, про що складено відповідний акт № 789/14.6/41518170 від 18.07.2019, відтак, відповідно до п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України, на думку позивача, наявні підстави для застосування адміністративного арешту активів відповідача у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків шляхом зупинення видаткових операцій.

Ухвалою від 03.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 24.12.2019 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у справі № 1.380.2019.003683 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Буд Дизайн» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказів.

Ухвалою суду від 01.10.2021 поновлено провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі (вх. № 11412ел від 09.11.2021). Просив відмовити у задоволенні позову з підставі викладених у відзиві на позовну заяву (вх. № 49951 від 24.12.2019). В обґрунтування заперечень вказав, що на момент видачі наказу від 29.05.2019 про проведення планової документальної виїзної перевірки, товариство з обмеженою відповідальністю «Топ Буд Дизайн» не було включено в план-графік проведення таких перевірок. Вважає, що таке невключення свідчить про відсутність підстав у податкового органу на здійснення заходів податкового контролю.

Також представник відповідача подав заяву про вирішення витання про судові витрати (вх. № 70044 від 27.09.2021), в якій просив вирішити питання про відшкодування відповідачу витрат на професійну правничу допомогу.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальність «Топ Буд Дизнайн» перебуває на обліку платників податку в Головному управлінні ДПС у Львівській області. Товариство внесено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій, якому присвоєно .

Наказом ГУ ДФС у Львівській області від 29.05.2019 № 3256 «Про проведення документальної планової перевірки ТзОВ «Топ Буд Дизайн» () на підставі п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77 п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України та згідно із затвердженим ДФС України планом-графіком проведення документальних перевірок платників податків на 2019 вирішено провести документальну планову виїзну перевірку позивача з 19.06.2019 тривалістю 20 робочих днів (а.с. 11).

Наказом від 20.06.2019 № 3775 вирішено перенести з 20.06.2019 термін проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «Топ Буд Дизайн» з питань дотримання податкового валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби за період з 11.08.2018 по 31.03.2019 до дати отримання від Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України копій всіх вилучених документів або забезпечення доступу до них (а.с. 21).

Наказом ГУ ДПС у Львівській області від 17.07.2019 № 4256 «Про поновлення перевірки» планову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Топ Буд Дизайн» поновлено з 18.07.2019 (а.с.22).

Відповідачем не допущено посадових осіб до перевірки на підставі наказів від 29.05.2019 № 3256 та від 20.06.2019 № 3775, про що складено відповідний акт від 18.07.2019 № 789/М.6/41518170 (а.с. 23-24).

У зв`язку з відмовою платника податків від допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки контролюючий орган звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (надалі - ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Підстави застосування адміністративного арешту майна та порядок його застосування визначені статтею 94 ПК України.

Так, згідно з п. 94.1. ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно із п. 94.2. ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин:

- платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;

- фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;

- платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;

- відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;

- відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;

- платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;

- платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

- платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Відповідно до п. 94.3., п. 94.4. ст. 94 ПК України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно з п.94.5 , п. 94.6 ст. 94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Положеннями підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Законодавець чітко визначив, що однією із підстав для застосування адміністративного арешту майна є відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Тобто, застосування адміністративного арешту з наведеної підстави можливе у разі, по-перше, відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки, по-друге, вказана перевірка проводиться за наявності законних підстав для її проведення.

В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що документальна планова виїзна перевірка відповідача призначена наказом Головного управління ДФС у Львівській області № 3256 від 29.05.2019 та наказом № 4256 від 17.07.2019 про поновлення перевірки ТзОВ «Топ Буд Дизайн».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.003683 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Буд Дизайн» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 29.05.2019 № 3256 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «Топ Буд Дизайн». Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 17.07.2019 № 4256 «Про поновлення терміну проведення перевірки ТзОВ «Топ Буд Дизайн». Стягнуто з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Буд Дизайн» 3 842 грн судових витрат.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі № 1.380.2019.003683, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 по справі № 1.380.2019.003683 залишено без змін.

Судом також встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 21.08.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі №1.380.2019.003683.

Таким чином рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 у справі № 1.380.2019.003683 набрало законної сили.

Оскільки накази, на підставі яких проводилася перевірка до якої відповідач не допустив, визнані судом протиправними та скасовані, суд констатує про відсутність законних підстав для проведення перевірки.

З огляду на викладене, підстави для застосування адміністративного арешту через недопуск до перевірки за відсутності законних підстав для її проведення відсутні.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суд досліджує на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Судом встановлено, що професійна правнича допомога відповідачу надавалася Адвокатським бюро «STETS SONS & PARTNERS», зокрема адвокатом Стецем Ростиславом Ярославовичем на підставі договору про надання правової допомоги від 29.05.2019 (далі - договір) та ордеру серії ВС № 1011097 від 24.12.2019.

Відповідно до пп. 4.2 п. 4 договору гонорар Адвокатського бюро визначається з розрахунку погодженої сторонами вартості представництва згідно актів Адвокатського бюро про надані послуги, та на підставі погодженого сторонами остаточного звіту про виконання доручення або акту прийому-передачі виконаних робіт та сплачується протягом 5ти днів після погодження відповідного звіту Адвокатським бюро, або акту виконаних робіт.

Згідно з замовленням № 2 до договору від 29.05.2019 вартість наданих послуг відповідачу становить 6000,00 грн:

- вивчення та правовий аналіз матеріалів адміністративної справи (2 год.) - 1000,00 грн;

- усна консультація щодо порядку та перспектив розгляд справи про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків шляхом зупинення видаткових операцій (1 год.) - 500,00 грн;

- написання відзиву на позовну заяву та подання її до суду та скерування позивачу - 2000,00 грн;

- написання клопотань процесуального характеру (1 год) - 500,00 грн;

- участь в судовому засіданні (2 шт.) - 2000,00 грн.

Розрахунок здійснено відповідно до розміру погодинної ставки за надані послуги, шо становить 500,00 грн за 1 годину.

Позивачем сплачено 6000,00 грн за надання правової допомоги згідно з договором від 29.05.2019, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією квитанції № 159 від 19.08.2020.

Щодо наведених в замовленні від 29.05.2021 таких видів послуг як усна консультація щодо порядку та перспектив розгляд справи про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків шляхом зупинення видаткових операцій, подання відзиву до суду та скерування позивачу суд зазначає, що такі включаються до витрат, пов`язаних із підготовкою та складанням відзиву на позовну заяву та охоплюються останнім.

Також суд зазначає, що представником відповідача взято участь в одному судовому засіданні, яке відбулось 24.12.2019.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.09.2019 у справі № 826/8890/18.

Ураховуючи, що представником відповідача складено відзив на позовну заяву, прийнято участь в одному судовому засіданні у справі, підготовлено клопотання про зупинення провадження у справі та про поновлення провадження у справі, суд дійшов висновку, що зазначений гонорар не є співмірним з обсягом проведеної роботи і вважає можливим стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 2500,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В силу вимог ст. 139 КАС України питання про розподіл витрат зі сплати судового збору судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, суд -

ВИРІИШИВ:

1. У задоволенні позову Головного управління ДПС у Львівській області (79003 м. Львів вул. Стрийська 35; Код ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Буд Дизайн» (81100 Львівська область м. Пустомити вул. Грушевського 64; Код ) про застосування адміністративного арешту активів у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків шляхом зупинення видаткових операцій відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Буд Дизайн» 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп. витрат на професійну правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 03.12.2021.

Суддя Р.П. Качур