Справа № 340/160/21
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 340/160/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року (суддя суду 1 інстанції Черниш О.А.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020, виходячи з 50% суддівської винагороди;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Кіровоградській області провести перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 відповідно у розмірі 90% суддівської винагороди та виплачувати з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з листопада 2009 року позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке призначено йому у розмірі 90% від заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді. Однак після перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання, проведеного відповідачем на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 у справі №340/1290/20, розмір щомісячного довічного грошового утримання був обрахований з 50% відповідних сум суддівської винагороди. Позивач не погоджується з такими діями відповідача, стверджуючи, що при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання він має право на збереження відсотку нарахування щомісячного довічного грошового утримання, визначеного на момент його призначення.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову, з підстав не надання належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до неправильного вирішення спору.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, зазначає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 займав посаду судді Долинського районного суду Кіровоградської області.

Постановою Верховної Ради України №1635-VІ від 08.10.2009 звільнений з посади судді Долинського районного суду Кіровоградської області у зв`язку з поданням заяви про відставку та з 04.11.2009 виключений зі складу цього суду.

УПФУ в Долинському районі з 11.11.2009 позивачу призначено пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу» у розмірі 90% від сум його заробітної плати.

На момент призначення пенсії загальний стаж позивача складав 47 років 3 місяці 25 днів, з яких 18 років 5 місяців 29 днів - державна служба, 4 роки 3 місяці 5 днів - військова служба. До стажу державної служби зокрема включено 11 років 6 місяців 16 днів - робота на посаді судді, 6 років 8 місяців 29 днів - робота на посадах прокурорів і слідчих прокуратури.

У листопаді 2013 року позивач звернувся до УПФУ в Долинському районі із заявою про призначення йому з 01.01.2013 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Розпорядженням УПФУ в Долинському районі №126938 від 04.12.2013 позивачу з 14.11.2013 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з розрахунку 72% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Згодом на виконання постанови Устинівського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2013 в адміністративній справі №403/1170/13-а, за розпорядженнями УПФУ в Долинському районі №126938 від 24.01.2014, №126938 від 02.10.2014 позивачу з 01.01.2013 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Пізніше, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючих суддів органами Пенсійного фонду неодноразово здійснювався перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, виходячи із 90% суддівської винагороди діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області, у зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з метою перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача складена довідка №206 від 06.03.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 18.02.2018.

За заявою позивача від 11.03.2020 ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийнято рішення №126938 від 12.03.2020, яким відмовлено у перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання на підставі вказаної довідки.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 в адміністративній справі №340/1290/20 за позовом ОСОБА_1 вказане рішення визнано протиправним, скасовано та зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області провести перерахунок та виплату призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 згідно довідки №206 від 06.03.2020.

На виконання цього рішення суду ГУ ПФУ в Кіровоградській області у грудні 2020 року за рішенням (протоколом) №38 від 18.12.2020 здійснено з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, обчислено його розмір, виходячи з 50% суми суддівської винагороди, вказаної у довідці ТУ ДСА в Кіровоградській області № 206 від 06.03.2020.

Позивач, не погоджуючись зі зменшенням відсотку, застосованого відповідачем при перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі по тексту - Закон №1402-VIII).

За змістом пункту 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Положеннями частини 1 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Відповідно до частини 2 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених частиною Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Крім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами 4 та 5 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частинами 1, 2 статті 135 Закону №1402-VIII визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Положеннями частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

Поряд з цим, розділом ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Пунктом 22 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI.

Приписами пункту 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI.

Законом України від 16 жовтня 2019 року № 193-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22 та 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII.

Відповідно до пункту 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункту 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII зі змінами.

Так, у пунктах 16, 17 вказаного Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт четвертий частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013).

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Згідно з частино 1 статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Нормами статті 152 Конституції України регламентовано, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а, висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Отже, з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 для всіх судді у відставці незалежно від проходження кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або конкурсу, визначено однаковий підхід для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, встановленого Законом №1402-VIII.

Колегія суддів зазначає, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Разом з тим, суд визнає помилковим висновок суду першої інстанції про протиправність зменшення позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання під час проведення перерахунку та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання позивачу як судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

За встановленими судом обставинами справи позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII.

Так, положеннями статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Проаналізувавши приписи Закону №1402-VIII, в тому числі, і положення частини 3 статті 141, колегія суддів звертає увагу на те, що з урахуванням висновків Конституційного Суду України у рішенні від 18.02.2020 №2-р/2020, Законом не встановлено різних умов в частині застосування відсоткового розміру суддівської винагороди при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при призначенні грошового утримання чи здійсненні його перерахунку.

При цьому, надаючи оцінку положенням пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII Конституційний Суд України у рішенні від 18.02.2020 №2-р/2020 вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Запровадження, згідно з положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII, різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Встановлений Конституційним Судом України єдиний підхід до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів не передбачає вибіркового застосування правових положень.

Право судді у відставці на здійснення перерахунку розміру довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII передбачає обчислення розміру такого утримання, виходячи зі складових суддівської винагороди, визначених статтею 135 Закону №1402-VIII та відсоткового розміру заробітної плати працюючого судді, встановленого цим же Законом.

Крім того, визначена пунктом 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII можливість встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на рівні 80 відсотків суддівської винагороди (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді) передбачала обчислення розміру такого утримання відповідно до положень Закону №2453-V.

Таким чином, визнання неконституційними положень пункту 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VIII передбачає єдиний порядок обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що у свою чергу, виключає можливість та підстави для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі складових суддівської винагороди, визначених статтею 135 Закону України №1402-VIII та відсоткового розміру суддівської винагороди, встановленого Законом №2453-V.

Отже, для застосування розміру 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який просить позивач, відсутні правові підстави, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI. Проте, з 18.02.2020, з моменту ухвалення Конституційним Судом України Рішення №2-р/2020 від 18.02.2020, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI в частині регулювання щомісячного грошового утримання, втратив чинність.

Чинним Законом передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного довічного грошового утримання.

Неможливо використовувати для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання одночасно складові, які передбаченні для різних формул обрахунку грошового утримання.

Таким чином, оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом №1402-VIII, а розміру відсотку - за Законом №2453-VI.

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідач повинен був врахувати стаж роботи позивача на посаді судді у розмірі повних 26 років.

Наявність у позивача стажу 26 років на посаді судді, який дає право на відставку та обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці підтверджено судовим рішенням в адміністративній справі №403/1170/13-а, яке набрало законної сили.

Отже, при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 62%, а саме: 50% (20 років роботи) + 6 х 2% (за кожний повний рік роботи понад 20 років).

З огляду на зазначене вище, апеляційний суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача про визначення розміру щомісячного грошового утримання позивача як судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального права, що що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020, виходячи з 50% суддівської винагороди;

Зобов`язати ГУ ПФУ в Кіровоградській області провести перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 відповідно у розмірі 62 % суддівської винагороди та виплачувати з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко