Справа № 504/1270/21
Суддя: Добров П. В.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/1270/21
провадження №2-а/504/43/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2021смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Доброва П.В.,

при секретарі - Данько Т.В.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області в особі лейтенанта поліції Копиця Олександром Михайловичем взводу № 1, роти № 8, батальйону № 7, полку Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

16.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області в особі лейтенанта поліції Копиця Олександром Михайловичем взводу № 1, роти № 8, батальйону № 7, полку Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності на постанову серії ДП 18 № 608161 від 08.04.2021р., посилаючись на те, що 16.04.2021р. лейтенантом поліції Копиця О.М. винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено штраф.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на наступне.

08.04.2021р. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Нісан» знаходячись на авто-дорозі Одеська область Одеський (колишній Лиманський) район, Траса м-14 км. 21. рухаючись із дозволеною швидкістю не більше 45 км. на годину був зупинений лейтенантом поліції Копиця Олександром Михайловичем взводу № 1, роти № 8, батальйону № 7, полку Управління патрульної поліції в Одеській області. Зі слів поліцейського причиною зупинки слугувало перевищення допустимої швидкості руху. Поліцейський сказав, що вимірювання швидкості проводив технічним засобом Трукам.

Згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суд вважає, що позивачем по даній справі не пропущено строк для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки позивач відразу отримав вказану оскаржувану постанову 08.04.2021 року і в десятиденний термін звернувся з позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та дату засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач інспектор лейтенант поліції Копиця Олександр Михайлович взводу №1, роти № 8, батальйону № 7, полку Управління патрульної поліції в Одеській області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін згідно ст. 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню по наступних підставах.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В обґрунтування звернення з позовом до адміністративного суду позивач посилався на норми Кодексу адміністративного судочинства України. За приписамисті 7 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. КАС України визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дії їй бездіяльності Конституцією чи іншими законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Відповідно до ч. 1 ст. 129 Конституції України при здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону.

Згідно статті 6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.п. 8.1., 8.2. Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою.

Відповідно до ДСТУ 4100:2014 дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

На ділянках доріг, де дорожню розмітку важко побачити (сніг, бруд тощо) або не можна відновити, повинні бути установлені відповідні за змістом дорожні знаки.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення. Зміст постанови, що оскаржується, відповідає і вимогам статті 283 КУпАП.

При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

У позові позивач зазначав, що інспектор поліції фіксував подію за допомогою спеціального приладу TruCam. В руках поліцейського технічний засіб може дрибіжати чи проводити фіксування із суттєвими похибками, що неправильно відобразиться на результатах вимірювання швидкості. Така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Суд погоджується із такою позицією позивача з огляду на те, що статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У позові позивач також зазначив, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак « 5.70»), позаяк вказане обумовлено ч.2 ст. 40 Закону №580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Суд приймає такі доводи позивача як за належні, оскільки відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

Окрім цього суд також погоджується із думкою позивача, що постанова яка оскаржується є предметом спору і не може розглядатись як самостійний доказ. Графа 7 цієї постанови не заповнена, але ж саме у цій графі мали б бути перелічені якими доказами підтверджується провина позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд приймає до уваги той факт, що інспектор поліції в порушення прав позивача передбачених статтею 268 КУпАП відмовив позивачу розглядати справу за місцем проживання позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.245,251,268,279,280,283,288,293 КУпАП, ст.ст.5,15,72-77,79,241-246,250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області в особі лейтенанта поліції Копиця Олександром Михайловичем взводу № 1, роти № 8, батальйону № 7, полку Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП 18 № 608161 від 08.04.2021р. винесену УПП в Одеській області інспектором лейтенантом поліції Копиця Олександром Михайловичем взводу № 1, роти № 8, батальйону № 7, полку Управління патрульної поліції в Одеській області (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5) відносно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області на протязі тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.В. Добров