Справа № 460/6322/21
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/6322/21 пров. № А/857/18236/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Мікули О.І.

з участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови за апеляційною скаргою Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року (суддя першої інстанції Зозуля Д.П., м. Рівне, повний текст складено 13.08.2021)

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 60765280 від 03.12.2019, винесену старшим державним виконавцем Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Пальцевою Я.П. при примусовому виконанні виконавчого листа Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області по справі № 285/2417/18 від 06.02.2019.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року позов було задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Пальцевої Я.П. про стягнення виконавчого збору ВП № 60765280 від 03.12.2019. Стягнено на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) судові витрати у розмірі 908 грн.

Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. Вважає, таке постановленим з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позову. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що відповідачем 03.12.2019 було відкрито виконавче провадження №60765280 з примусового виконання виконавчого листа від 06.02.2019 №285/2417/18, про що прийнято відповідну постанову. Крім того, відповідно до імперативних вимог закону відповідачем також було одночасно винесено постанову про стягнення виконавчого збору. Законом передбачено обов`язок державного виконавця виносити постанову про стягнення виконавчого збору одночасно із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідач стверджує, що позивач не подав до суду жодного доказу (квитанції, платіжного доручення). Також судом не взято до уваги існування в матеріалах ВП № 60765280 постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження від 05.02.2021, якою були визнані дії старше державного виконавця не правомірними, та такими що призвели до грубого порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження». Дана постанова про перевірку жодною із сторін виконавчого провадження не була оскаржена.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Так, позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання повідомлення на номер телефону, зазначений ним у матеріалах справи, вказане повідомлення прийняте ним 22.11.2021 о 13:44 год, що підтверджено телефонограмою.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання судової повістки на офіційну електронну адресу, зазначену в апеляційній скарзі, судова повістка одержана відповідачем 22.11.2021, що підтверджено звітом про доставку електронного листа.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Відповідач подав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 06.02.2019 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області видано виконавчий лист № 285/2417/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в розмірі 199 000 грн. та 1990 грн. сплаченого судового збору.

03.12.2019 на підставі зазначеного листа та заяви стягувача, яка датована 27.11.2019, про примусове виконання рішення суду старшим державним виконавцем Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Пальцевою Я.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60765280.

Того ж дня державним виконавцем у цьому виконавчому провадженні винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 20099,00 грн.

Також судом встановлено, що у матеріалах виконавчого провадження наявна власноручно написана розписка стягувача ОСОБА_2 , в якій він зазначає, що отримав від ОСОБА_1 заборгованість згідно з виконавчим листом № 285/2417/18 в сумі 199000,00 грн. боргу за договором позики та 1990,00 грн. судового збору. Стверджує, що борг повернуто йому в повному обсязі 01.12.2019 до відкриття виконавчого провадження, а претензій до ОСОБА_1 не має. Пояснює, що виконавчий лист до примусового виконання від його імені пред`явив його представник, який не знав, що ОСОБА_1 з ним розрахувався, і тому виникла така ситуація.

27.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 60765280 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що боржник розрахувався в повному обсязі згідно розписки стягувача від 24.11.2020.

В подальшому 08.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63848608 з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 60765280 від 03.12.2019.

Вважаючи постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом про її скасування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у разі закінчення виконавчого провадження за фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом та не стягнення виконавчого збору, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня його закінчення виносить постанову про стягнення виконавчого збору. Тобто, момент стягнення виконавчого збору, у даному випадку, законодавцем прив`язано саме до закінчення виконавчого провадження. Разом з тим, статтею 27 вказаного Закону визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Виконавче провадження № 60765280 закінчене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII після отримання виконавцем розписки стягувача ОСОБА_2 , згідно з якою борг сплачено боржником 01.12.2019, тобто до відкриття виконавчого провадження, яке відбулося 03.12.2019. Таким чином, зважаючи на положення ч. 9 ст. 27 Закону № 1404-VIII, державний виконавець, у разі підтвердження стягувачем даної обставини, не повинен був вчиняти жодних дій щодо стягнення з боржника виконавчого збору. Отже, дії державного виконавця по прийняттю постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 60765280 від 03.12.2019 є неправомірними, а тому така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VІІІ, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частин п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно частин першої-четвертої статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 вказаного Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Отже, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження №60765280 винесена 03.12.2019.

Водночас, постанова про закінчення виконавчого провадження №60765280, у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду винесена державним виконавцем 27.11.2020. У вказаній постанові зазначено, що боржник розрахувався в повному обсязі згідно розписки стягувача від 24.11.2020.

Отже, рішення в добровільному порядку у десятиденний строк не було виконано, а тому дії виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Висновки суду першої інстанції про те, що борг сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження є помилковими, оскільки відкриття провадження з примусового виконання рішення (будь-яка дія або сукупність дій) уже свідчить про те, що таке рішення не виконувалося добровільно.

Суд критично оцінює доводи позивача про погашення боргу до відкриття виконавчого провадження, оскільки відсутні належні докази такої дії станом на 03.12.2019. При цьому апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_2 особисто подав заяву про примусове виконання рішення суду, яка датована 27.11.2019.

В разі одержання грошей на виконання рішення суду стягувач повинен був повідомити про це виконавчу службу. При цьому вчинення таких дій до відкриття виконавчого провадження мало б наслідком нестягнення виконавчого збору з боржника. Однак, у матеріалах справи відсутнє повідомлення стягувача про добровільне виконання рішення суду ОСОБА_1 .

Матеріалами справи не підтверджено факту погашення боржником заборгованості за виконавчим листом № 285/2417/18 до 03.12.2021.

Отже, позивач не подав до суду жодного належного та допустимого доказу про те, що рішення було виконано в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, а саме до 03.12.2019.

Враховуючи, що добровільного виконання рішення не відбулося, державним виконавцем правомірно розпочато примусове виконання виконавчого документа та одночасно стягнуто виконавчий збір.

За такого правового регулювання та обставин справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що старший державний виконавець Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Пальцева Я.П. діяла на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимога позивача про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 60765280 від 03.12.2019 є безпідставною, отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Таким чином, рішення суду необхідно скасувати з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
О. І. Мікула