Справа № 580/4510/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Гаращенко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року Справа № 580/4510/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції України

в Черкаській області

про скасування актів та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Черкаській області (далі - Відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати акт ГУНП в Черкаській області від 11.09.2020 за формою Н-5* розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 14.02.2018 близько 15 години 00 хв., із молодшим інспектором-кінологом кінологічного центру ГУ НП в Черкаській області старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , за висновком якого «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків»;

- визнати протиправним та скасувати акт № 37 ГУ НП в Черкаській області від 11.09.2020 за формою НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався 14.02.2018 близько 15 години 00 хв., із молодшим інспектором-кінологом кінологічного центру ГУНП в Черкаській області старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , за висновком якого «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків»;

- зобов`язати ГУНП в Черкаській області за фактом нещасного випадку, що стався 14.02.2018 близько 15 години 00 хв., із молодшим інспектором-кінологом кінодогічного центру ГУНП в Черкаській області старшим сержантом поліції ОСОБА_1 скласти Акти за формою Н-5* та Н-1*, з висновком: «нещасний випадок трапився в період проходження служби і пов`язаний із виконанням службових обов`язків» та взяти зазначений випадок на облік.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірний нещасний випадок трапився з Позивачкою безпосередньо під час проходження служби та пов`язаний з виконанням службових обов`язків, оскільки виконувала свої безпосередні службові обов`язки та не порушувала службової дисципліни.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд виходив з того, що комісія з розслідування нещасних випадків ГУНП в Черкаській області складаючи акт Форми Н-5* від 11.09.2020 розслідування нещасного випадку та акт №37 Форми НТ* не надала належним чином оцінки обставинам, за якої стався нещасний випадок із позивачем, що вказує на їх неправомірність та наявність підстав для скасування.

При цьому, суд зазначив, що Відповідач, стверджуючи про порушення Позивачкою службової дисципліни, вказує, що вона не скористалася засобами індивідуального захисту, які передбачені додатком 8 наказу МВС України № 1145 від 01.11.2016 «Про затвердження Інструкції з організації діяльності кінологічних підрозділів Національної поліції України», але наведений перелік містить 55 найменувань спорядження для підготовки, тренування та утримання службових собак.

Разом з тим, суд звернув увагу на те, що Відповідач не зазначив, які саме засоби індивідуального захисту могли б захистити Позивачку від удару собаки в колінний суглоб, та при формуванні висновків службового розслідування не врахував, що передбачити поведінку тварини досить складно або взагалі неможливо.

Водночас, суд зауважив, що Позивачка перебувала у робочий час, на очищеному від сніжного покриву майданчику та займалась безпосереднім виконанням службових обов`язків з тренування собаки, яка за нею закріплена.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову повністю, фактично викладаючи у скарзі зміст акта розслідування, наголошуючи, що Позивачка здійснювала тренування собаки без спеціального спорядження, стверджуючи, що нещасний випадок, який трапився з Позивачкою, не пов`язаний з виконанням нею службових обов`язків.

При цьому, на переконання Апелянта, суд першої інстанції, дійшовши протилежного висновку, ніж Комісія, та задовольнивши цей позов, втрутився в його дискреційні повноваження, а також вигадав нові правила проведення розслідування.

Також, в обґрунтування апеляційних вимог Відповідач зазначає, що Позивачка пропустила строк звернення до суду з цим позовом.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на безпідставності доводів апелянта та правомірності висновків суду першої інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021 витребувано додаткові докази у справі та продовжено строк судового розгляду на розумний термін.

25.10.2021 від Відповідача надійшли додаткові докази.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом ГУ НП в Черкаській області від 08.07.2020 № 1796 створено Комісію з розслідування нещасного випадку, який трапився 14.02.2018 з молодшим інспектором-кінологом кінологічного центру ГУНП в Черкаській області старшим сержантом поліції ОСОБА_1 в робочий час на території Кінологічного центру ГУНП в Черкаській області розташованого за адресою: вул. Грибна 1 у м. Черкаси.

Комісія з розслідування нещасного випадку, розглянувши та вивчивши зібрані матеріали, встановила, що 14.02.2018 близько 8 год. 40 хв. молодший інспектор-кінолог кінологічного центру ГУНП в Черкаській області старший сержант поліції ОСОБА_1 прибула на робоче місце в Кінологічний центр ГУНП в Черкаській області за адресою м. Черкаси вул. Грибна 1.

Відповідно до затвердженого начальником КЦ ГУНП капітаном поліції ОСОБА_3 плану розпорядку дня на 14.02.2018 ОСОБА_1 , повинна була займатись роботою з собаками, соціалізацією, перевіркою пошти та оперативною нарадою.

У період з 11-30 до 12-30 спільно зі старшим інспектором кінологом капітаном поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_1 приступила до занять з дресирування службової собаки «Люсі». Вказана службова собака дорученням № 5697/35/2020 (додаток від 10.11.2017 року) закріплена за молодшим інспектором-кінологом кінологічного центру ГУНП в Черкаській області старшим сержантом поліції ОСОБА_1 .

Заняття інспектор-кінолог старший сержант поліції ОСОБА_1 проводила в повсякденній формі одягу, ОСОБА_1 під час заняття використовувався: «м`яч апортувальний», наявний в підрозділі.

У ході проведення заняття службова собака не виконувала команди заняття та вирішено призупинити та перенести заняття на іншій час.

Близько 15-00 год. почалось повторне тренування із службовою собакою «Люсі», яке проводила молодший інспектор-кінолог старший сержант поліції ОСОБА_1 спільно з начальником КЦ ГУНП в Черкаській капітаном поліції ОСОБА_3 . Заняття розпочалось на звільненому від сніжного покрову майданчику для тренувань. Після початку заняття службова собака «Люсі», прискоривши рух після виконання вправи, випадково вдарила ОСОБА_1 та збила її з ніг. Після падіння ОСОБА_1 відчула біль в коліні лівої ноги, після чого за допомогою начальника КЦ ГУНП капітана поліції ОСОБА_3 , старшого інспектора-кінолога ОСОБА_2 , інспектора-кінолога ОСОБА_4 доставлена до травматологічного пункту КНП «Третя Черкаська лікарня швидкої допомоги», де їй надана перша медична допомога та встановлено первинний діагноз: «Забій, часткове пошкодження зв`язок лівого колінного суглобу». При обстеженні ознак алкогольного сп`яніння у потерпілої ОСОБА_1 не встановлено.

У період з 16.02.2018 по 24.03.2018 ОСОБА_1 перебувала на лікуванні в ДУ «ТМО МВС в Черкаській області» та у відповідності до виписки №1556 від 01.07.2020 виписана з діагнозом: «Пошкодження бокової зв`язки та латерального меніска лівого колінного суглобу. Гострий синовеіт».

11.09.2020 складено акт форм Н-5* спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 14.02.2018 з молодшим інспектором-кінологом старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , відповідно до якого комісія з розслідування визнає, що нещасний випадок, який стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, внаслідок порушення потерпілим службової дисципліни, відповідно до п. 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346.

11.09.2020 складено акт форм НТ* №37 про нещасний випадок невиробничого характеру, відповідно до якого комісія з розслідування визнає, що нещасний випадок, який стався з молодшим інспектором-кінологом старшим сержантом поліції ОСОБА_1 в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, внаслідок порушення потерпілим службової дисципліни, відповідно до п. 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346.

Згідно висновків, викладених в актах, нещасний випадок стався внаслідок порушення Позивачкою вимог:

- ст. 14 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт, знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці та користуватися засобами індивідуального захисту.

- відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, поліцейський зобов`язаний знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби;

- п.п. 1, 2 п. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, та ч. 1 п.1, 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, відповідно до яких поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно- правових актів, що регламентують діяльність поліції.

На підставі наведеного Комісія дійшла висновку, що обставини та причини, за яких з Позивачкою стався нещасний випадок, підпадають під дію п.п. 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346, а тому цей випадок слід вважати таким, що трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Вважаючи, такі висновки Комісії неправомірними, Позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-XII (далі - Закон № 2694-XII), «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 (далі - Правила № 1179), Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженим наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346 (далі - Порядок № 1346).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону № 2694-XII передбачено, що працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт, знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці та користуватися засобами індивідуального захисту.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, поліцейський зобов`язаний знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби.

У п.п. 1, 2 п. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII, п. 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, ч. 1 п.1, 2 розділу II Правил № 1179, визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно- правових актів, що регламентують діяльність поліції.

Пунктом 2.1 Порядку № 1346 визначено, що розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Пунктом 2.2 зазначеного Порядку № 1346 визначено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до п. 3.8 Порядку № 1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

Згідно з п. 3.9 Порядку № 1346 комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Пунктом 3.10 Порядку №1346 визначено, що Комісія з розслідування також визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

У пункті 3.11 Порядку № 1346 закріплено, що комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався, зокрема, унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством визначено підстави для кваліфікації нещасного випадку.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу на те, що Відповідач кваліфікував нещасний випадок, який стався з Позивачкою в період проходження служби, таким, що не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, внаслідок порушення нею службової дисципліни, а саме тренування собаки без спеціального спорядження.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що для кваліфікації нещасного випадку таким, що не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, за вказаною підставою, повинен бути причинно-наслідковий зв`язок між порушенням Позивачкою службової дисципліни та травмою, яка з нею трапилася.

Втім, у цьому випадку, такий причинно-наслідковий зв`язок відсутній, оскільки індивідуальні засоби захисту, про які стверджує Апелянт, не призначені для захисту від удару собаки в колінний суглоб.

Більш того, Апелянт, стверджуючи, що Позивачка не скористалася засобами індивідуального захисту, передбаченими додатком 8 наказу МВС України № 1145 від 01.11.2016 «Про затвердження Інструкції з організації діяльності кінологічних підрозділів Національної поліції України», не зазначає, які ж саме засоби із вказаних у цьому переліку 55-ти найменувань спорядження для підготовки, тренування та утримання службових собак, могли б захистити Позивачку від нещасного випадку, який з нею трапився.

При цьому, як вбачається з матеріалів цієї справи та безпосередньо з висновків розслідування Комісії, під час отримання травми Позивачка перебувала у робочий час, на очищеному від сніжного покриву майданчику та займалась безпосереднім виконанням своїх службових обов`язків з тренування собаки, яка за нею закріплена. Тобто, обставини, які на відміну від зазначених Апелянтом засобів захисту, реально могли б бути причиною отримання травми (наприклад, засніжений слизький майданчик) у цьому випадку відсутні.

З огляду на це, доводи Апелянта про те, що Позивачка здійснювала тренування собаки без спеціального спорядження, що нещасний випадок, який з нею трапився, не пов`язаний з виконанням її службових обов`язків, судова колегія відхиляє як необґрунтовані та юезпідставні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваних Позивачкою актів Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 11.09.2020 за формою Н-5* та № 37 від 11.09.2020 за формою НТ* і наявності достатніх правових підстав для їх скасування.

Крім того, аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції також не приймає до уваги твердження Апелянта про те, що суд першої інстанції, дійшовши протилежного висновку, ніж Комісія, та задовольнивши цей позов, втрутився в його дискреційні повноваження, а також вигадав нові правила проведення розслідування.

З цього приводу, у контексті наведених доводів апеляційної скарги, судова колегія зазначає, що у межах спірних правовідносин Відповідач в особі відповідної Комісії реалізував надані йому дискреційні повноваження, склавши оспорювані Позивачкою акти і виклавши в них свої висновки.

Тому, суд, установивши протиправність вказаних актів та наявність правових підстав для їх скасування, відповідно до завдань адміністративного судочинства, регламентованих ст. 2 КАС України, зобов`язаний застосувати ефективний спосіб захисту та відновлення порушеного права Позивачки, який виключить можливість подальшого звернення до суду. В іншому випадку мета судового захисту не буде досягнута, а завдання адміністративного судочинства не будуть виконаними.

При цьому, згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, доводи Апелянта щодо втручання суду в його дискреційні повноваження є безпідставними.

Твердження Апелянта про те, що Позивачка пропустила строк звернення до суду з цим позовом і підстави для його поновлення відсутні, судова колегія також до уваги не приймає, оскільки, як було встановлено судом першої інстанції під час розгляду клопотання Відповідача про залишення позову без розгляду та як вбачається з матеріалів цієї справи, предметом судового оскарження є акти від 11.09.2020, а позов подано - 12.10.2020. Тож, підстави для залишення позову без розгляду, на яких наполягає Апелянт, відсутні.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що право на доступ до правосуддя є основоположними конституційними правами особи та регламентовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статтею 6.

У рішенні від 04.12.1995 по справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи всі доводи Апелянта, колегія суддів також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції України в Черкаській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 03 грудня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова