Справа № 420/20759/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою Головного управління ПФУ в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса: Польський узвіз, 6, м. Одеса, 65026), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

01 листопада 2021 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ПФУ в Одеській області до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.10.2021 ВП №66263084 про відкриття виконавчого провадження.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 01.11.2021 року о 16:29:03 справа №420/20759/21 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 08.11.2021 року позовну заяву залишено без руху з підстав необхідності надання доказів сплати судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

18.11.2021 року за вх.№ЕП/32382/21 від представника позивача надійшла заява разом із платіжним дорученням №28982 від 16.11.2021 року про сплату судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн., чим усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених ст.287 КАС України, залучено до участі у справі третю особу, призначено судове засідання на 01.12.2021 року.

У судове засідання 01.12.2021 року представники сторін не з`явились, про дату, час та місце судового засідання сповіщені належним чином. 01.12.2021 року за вх.№ЕП/34076/21 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Головного управління.

На підставі ч.9 ст.205 КАС України справу розглянуто у порядку письмового провадження.

В обґрунтування вимог позову вказано, що в межах розгляду заяв в порядку виконання судового рішення у справі №420/6111/18 було прийнято ухвалу про накладення штрафу на керівника Центрального об`єднаного УПФУ в м.Одесі Ковбасюк В.В. З метою виконання вказаної ухвали було подано виконавчий лист до відповідача, на підставі чого постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.10.2021 ВП №66263084 відкрито виконавче провадження, що позивачем і оскаржується. Так, представник Головного управління вказує, що:

по-перше, у спірній постанові визначено РНОКПП саме ОСОБА_1 , тоді як в ухвалі Одеського окружного адміністративного суду зазначено код ЄДРПОУ Центрального об`єднаного УПФУ в м.Одесі;

по-друге, виконавчий документ підлягає поверненню, оскільки юридичну особу-боржника припинено, а саме 10.09.2019 року внесено запис про припинення Центрального об`єднаного УПФУ в м.Одесі. При цьому, ОСОБА_1 більше не займає посаду керівника будь якого пенсійного органу, а тому не може бути боржником за спірним виконавчим провадженням.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 року у справі №420/6111/18 накладено штраф на ОСОБА_1 - керівника Центрального об`єднаного управління ПФУ в м.Одесі (, вул. Ільфа і Петрова, 4/А, м. Одеса, 65121) у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 38420,00 грн.(тридцять вісім тисяч чотириста двадцять гривень)

Половину штрафу у розмірі 19210,00грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень) ухвалено стягнути на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), іншу половину у розмірі 19210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень) до Державного бюджету України .

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 року вказану ухвалу залишено в силі.

28.04.2020 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист з вказаної ухвали.

Боржником визначено Керівника Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі Ковбасюк Валентину Вікторівну, .

18.10.2021 року за №66263084 державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Борисовцем В.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 28.04.2021 року.

Боржником визначено ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом, вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII).

Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

За змістом ч.1 ст.14 Закону учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.1-3 ст.15 Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

За рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, що приймаються судами у справах, які розглядаються в порядку цивільного, адміністративного та господарського судочинства, стягувачем виступає державний орган, за позовом якого судом прийнято відповідне рішення.

Перевіряючи матеріали справи, суд звертає увагу, що боржником за спірною постановою є ОСОБА_1 . Аналогічне визначено і в ухвалі суду від 08.08.2019 року.

Згідно вимог ч.2 ст.382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, вказаною нормою чітко визначено відповідальну особу за не виконання судового рішення, а саме: керівника суб`єкта владних повноважень.

Суд погоджується із тим, що в ухвалі суду від 08.08.2019 року визначено код ЄДРПОУ юридичної особи, керівником якої Ковбасюк В.В. була на момент вирішення питання про накладення штрафу. Такі ж відомості визначені і у виконавчому листі від 28.04.2020 року.

Разом із тим, згідно ч.1 ст.4 Закону у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно ст.26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

За аналізом наведених норм суд констатує, що державним виконавцем можуть вноситись та змінюватись дані у виконавчому провадженні, якщо це направлено на ефективне виконання рішення. В даному випадку, державний виконавець вірно виходив із того, що боржником є саме ОСОБА_1 як особа, яка перебуває на керівній посаді суб`єкта владних повноважень, є боржником за виконавчим документом.

При цьому, підстави для визначення коду ЄДРПОУ Центрального ОУПФУ були відсутні, адже на момент відкриття виконавчого провадження така юридична особа була припинена. Були відсутні і підстави для визнання коду ЄДРПОУ Головного управління як правонаступника Центрального ОУПФУ, адже рішення про заміну сторони виконавчого провадження не приймалось.

Таким чином, суд звертає увагу, що державним виконавцем вірно зазначено і боржника, і його реквізити при відкриття виконавчого провадження.

Крім цього, в питанні визначення того, чи дійсно ОСОБА_1 є належним боржником за спірною постановою, суд звертає увагу, що в межах виконання рішення у справі №420/6111/18 судом таке питання вирішувалось.

Зокрема, у Постанові від 13.05.2021 року у справі №420/6111/18 П`ятий апеляційний адміністративний суд, скасовуючи ухвалу суду про заміну сторони виконавчого провадження з боржника «Ковбасюк Валентину Вікторівну - керівника Центрального ОУПФ України в м.Одесі» на правонаступника - «Буряченко Олександра Євгеновича - керівника ГУПФ України в Одеській області» та «Головне управління ПФУ в Одеській області» зазначив наступне.

Відповідно пункту 12 Розділу ІІ Учасники виконавчого провадження Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року №2832/5) у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком, зокрема Центральне ОУПФ України в м.Одесі шляхом приєднання до ГУПФ України в Одеській області. Територіальний орган Пенсійного фонду України, до якого приєднались управління є правонаступником припинених юридичних осіб.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 10 вересня 2019 року внесено запис до вказаного Реєстру про припинення Центрального ОУПФ України в м.Одесі.

При цьому, відповідно до ч.1 та 3 ст.379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Ухвалу суду за результатами вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Аналогічні положення містить ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду.

Колегія суддів наголосила на тому, що у даних правовідносинах стороною (боржником) у виконавчому провадженні є керівник Центрального ОУПФУ в м.Одесі Ковбасюк В.В., оскільки ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі №420/6111/18, саме на дану особу накладено штраф у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 38420,00 грн., з яких половину штрафу у розмірі 19210,00 грн. стягнуто на користь ОСОБА_2 , іншу половину у розмірі 19210,00 грн. до Державного бюджету України.

Суд звертає увагу, що керівник суб`єкта владних повноважень не може бути правонаступником юридичної особи, що реорганізувалась, так як така відповідальність є персональною.

З тих же підстав колегія суддів вважала недоцільним заміну керівника Центрального ОУПФ України в м.Одесі Ковбасюк В.В. на керівника ГУПФ України в Одеській області Буряченко О.Є. у виконавчому листі, виданому 28 квітня 2020 року Одеським окружним адміністративним судом по справі №420/6111/18, оскільки специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення у строк, встановлений судом, та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолював.

Таким чином, державним виконавцем, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 на момент відкриття виконавчого провадження не була керівником Центрального ОУПФУ, вірно визначено боржника та обґрунтовано відкрито виконавче провадження.

За встановлених обставин суд також наголошує на такому.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 820/3713/17 та Верховним Судом, зокрема, у постанові від 30 січня 2020 року у справі № 640/4550/19, сформовано висновки, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Тобто, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов`язки позивача.

Зокрема, частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З огляду на вищезазначене, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Як встановлено судом вище, боржником за виконавчим провадженням є ОСОБА_1 , а Головне управління взагалі не виступає стороною у виконавчому провадженні. Більше того, судовим рішенням, яке набрало законної сили, обґрунтовано відсутність підстав для вступу Головного управління до виконавчого провадження у якості боржника.

За сукупністю вищевикладеного, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, адже спірна постанова не лише відповідає нормам чинного законодавства, а й не породжує для Головного управління будь-яких правових наслідків.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а тому судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, не стягуються.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260, 287, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ПФУ в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса: Польський узвіз, 6, м. Одеса, 65026), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян