Справа № 308/15478/21
Суддя: Лемак О. В.
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Лемак О.В.
за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В.,
представника позивача Костів Л.А.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача адвоката Ільчука І.М.,
перекладача Авастхі Шубхам

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Пакистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася в суд з адміністративним позовом до громадянина Республіки Пакистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України.
Позов мотивує тим, що відповідач, громадянин Республіки Пакистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 о 16 год. 00 хв., в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком був прийнятий на територію України зі Словаччини, який 14 листопада 2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки в районі н.п. Коромля на напрямку 248-250 прикордонних знаків за незаконне перетинання державного кордону, поза встановленими пунктами пропуску з України в Словацьку Республіку, в складі групи осіб.
Вказує, що документ, який посвідчує особу: ID картка громадянина Пакистану № НОМЕР_2 . Документ що посвічує особу та надає право на в`їзд в Україну і виїзд з України - відсутній.
Зазначає, що 17.11.2021 року про затримання громадянина Пакистану повідомлено Посольство Пакистану в Україні. Також, 94 прикордонний загін звернувся до ДМС України у м. Вінниця з клопотанням про скасування посвідки на постійне проживання.
Пояснює, що протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів встановлено відсутність фінансового забезпечення для перебування відповідача на території України, підтвердження наявності фінансового забезпечення або можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України відповідачем не надано.
На підставі наведеного, позивач просить затримати громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою забезпечення примусового видворення за межі території У країни.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити. Пояснив, що його довіритель громадянин Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 має посвідку на проживання на території України. В`їхав на територію України законно. Зазначає, що позивач не використав всі правові механізми, передбачені чинним законодавством для добровільного видворенні іноземця за межі України у добровільному порядку.
Відповідач у судовому засіданні підтримав думку представника, та просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16 листопада 2021 року о 16 год. 00 хв., відповідач - громадянин Республіки Пакистан ОСОБА_1 , в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком був прийнятий на територію України зі Словаччини, який 14 листопада 2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки в районі н.п. Коромля на напрямку 248-250 прикордонних знаків за незаконне перетинання державного кордону, поза встановленими пунктами пропуску з України в Словацьку Республіку, в складі групи осіб.

Документом, що посвідчує особу відповідача є ID картка громадянина Пакистану № НОМЕР_2 .
Судом також встановлено, що з метою з`ясування обставин правопорушення відповідача було затримано відповідно до ст. 263 КУпАП.
На підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви додано : протокол про адміністративне затримання від 16.11.2021 року; протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 16.11.2021 року; акт приймання передавання особи від 16.11.2021 року.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Судом встановлено, що відповідачеві була видана посвідка на постійне проживання в Україні.
На час розгляду справи посвідка на постійне проживання гр. Республіки Пакистан ОСОБА_1 , не скасована.
Згідно ч.13 ст.14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.
Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, перешкоджатиме проведенню процедури реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач прибув на територію України законним шляхом та має дійсну посвідку на постійне проживання.
Суд бере до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відносно відповідача уповноваженим органом було прийнято рішення про його примусове повернення в країну походження або третю країну, і відповідач ухилився від його добровільного виконання у визначений у зазначеному рішенні строк.
Також судом враховано ту обставину, що відповідач вчинив незаконний перетин державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Однак, доказів притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.204-1 КУпАП до матеріалів справи не долучено.
Враховуючи наведене, у зв`язку із тим, що відповідачем надано документи, які підтверджують законність перебування відповідача на території України, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст.26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 6, 77, 246, 250, 289, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Пакистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Лемак О.В.