Справа № 140/3225/21
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

06 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 140/3225/21

адміністративне провадження № К/9901/42475/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Бевзенка В.М., Берназюка Я.О.

перевіривши касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації, в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у меншому розмірі, ніж передбачено частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- зобов`язати здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2020 рік, відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації звернулось до Восьмого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13. вересня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: скаржником не додано документа про сплату судового збору.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у задоволенні клопотання Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації про звільнення від сплати судового збору відмовлено.

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у справі № 140/3225/21 повернуто апелянту.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року.

Згідно відтиску поштового штемпеля на конверті касаційна скарга направлена до Верховного Суду 17 листопада 2021 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів виходить із наступного.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Предметом оскарження у цій справі є судове рішення, прийняте за результатом розгляду апеляційної скарги Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської райдержадміністрації на предмет її відповідності вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою, представник скаржника вказує на те, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, зазначає, що Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації відповідно до організаційно-правової форми господарювання є органом державної влади, про що видано довідку управління статистики у Володимир-Волинському районі від 17 січня 2013 року АБ №671070.

Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації є структурним підрозділом Володимир-Волинської райдержадміністрації. Видом діяльності є надання соціальної допомоги. Управління є неприбутковою організацією, що підтверджується довідкою про внесення до Реєстру неприбуткових установ та організацій від 29 квітня 2016 року № 4400/03-16-12-07, виданою управлінням Державної фіскальної служби України у Волинській області, якою підтверджується ознака неприбутковості « 0004» (установи, організації, створені органами місцевого самоврядування, що утримуються за рахунок коштів відповідних бюджетів) та рішенням № 054 від 21 грудня 2016 року, виданим Володимир-Волинською ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області.

Також довідкою, виданою 14 липня 2008 року Володимир-Волинським управлінням Державного Казначейства та реєстраційною карткою розпорядника (одержувача) бюджетних коштів, підтверджується включення 11 липня 2008 року скаржника до Єдиного реєстру розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, так як управління згідно організаційно-правової форми являється органом державної влади та фінансується з державного бюджету.

Зважаючи на те, що Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації не отримує ніяких доходів від своєї діяльності, з метою вирішення питання виділення коштів для сплати судового збору за подання апеляційної скарги було направлено лист голові Володимир-Волинської райдержадміністрації, та у зв`язку з процесом децентралізації влади на місцях та з обмеженим бюджетних фінансуванням райдержадміністрації, на дані цілі відсутні кошторисні призначення, що унеможливлює забезпечення сплати судового збору.

Вищезазначені обставини, на думку скаржника, перешкоджають йому реалізувати своє право на апеляційний перегляд справи, закріплене в статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи оцінку вищевказаним доводам скаржника, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Питання звільнення від сплати судового збору як складової судових витрат, зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення його сплати регулюються частиною першою статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частиною другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

З преамбули Закону України «Про судовий збір» вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до статті 1 цього Закону судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Як убачається зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (частина перша статті 8 Закону України «Про судовий збір»), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга цієї ж статті): 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди

З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що умови визначені статтею 8 є диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово «або», не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предмету спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

При прийнятті таких висновків Суд враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку із цим обставини, пов`язані з небажанням сторони сплатити судовий збір, у тому числі, обставини пов`язані з відсутністю у скаржника коштів не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що чинним законодавством не передбачено звільнення державних органів, зокрема, Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації, від сплати судового збору, що є підставою для повернення апеляційної скарги у зв`язку із невиконанням вимог ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року.

Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Доводи касаційної скарги не містять належних та достатніх підстав, які б спростовували наведені висновки судів першої та апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що зазначеним в касаційній скарзі доводам скаржника судами попередніх інстанцій надано належну правову оцінку з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Враховуючи, що зміст ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року, свідчить про правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

2. Надіслати Управлінню соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя В.М. Бевзенко

Суддя Я.О. Берназюк