Справа № 500/6194/21
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6194/21

02 грудня 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України, у якій позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування з 09.01.2021 (дати призначення пенсії) ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу за період роботи з 10.12.1984 по 18.01.1993 в колгоспі ім. Б. Хмельницького 21 дня у 1984 році, 14 днів у 1985 році, 16 днів у 1992 році та не проведення перерахунку заробітку для призначення пенсії з 18.08.2021 (дати звернення) на підставі архівної довідки Нараївської сільської ради про заробітну плату для обчислення пенсії (сума заробітної плати з розшифруванням) від 16.08.2021 № 792 з розподілом сум заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи у грудні 1986 року, серпні 1987 року, травні 1988 року, серпні 1989 року та липні 1990 року на кількість місяців виконання такої роботи;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 09.01.2021 (дати призначення пенсії) 21 день у 1984 році, 14 днів у 1985 році, 16 днів у 1992 році за період роботи з 10.12.1984 по 18.01.1993 в колгоспі ім. Б. Хмельницького та провести перерахунок пенсії з 09.01.2021 з врахуванням виплачених сум.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1 з 09.01.2021 (дати звернення) на підставі архівної довідки Нараївської сільської ради про заробітну плату для обчислення пенсії (сума заробітної плати з розшифруванням) від 16.08.2021 № 792 з розподілом сум заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи у грудні 1986 року, серпні 1987 року, травні 1988 року, серпні 1989 року та липні 1990 року, на кількість місяців виконання такої роботи, з врахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, яку йому було призначено з 09.01.2021 у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Надалі, 13.04.2021, позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив повідомити який коефіцієнт заробітної плати брався для призначення його пенсії, за який період його роботи враховано заробітну плату для обчислення пенсії, а також просив надати належним чином завірені копії документів, в тому числі розрахунок стажу та протоколу розрахунку заробітку, який брався для призначення пенсії позивача. Відповідач листом повідомив позивача, що його страховий стаж складає 32 роки 00 місяців 27 днів, а перерахунок пенсії проведено з врахуванням заробітку з 01.01.1986 по 31.12.1990 на підставі архівної довідки про заробіток.

Позивач вказує, що з розрахунку страхового стажу, йому стало відомо, що при призначенні його пенсії не враховано в повному обсязі періоди його трудової діяльності, а саме: з 10.12.1984 по 18.01.1993 в колгоспі ім. Б. Хмельницького та з 01.01.1997 по 16.08.1999 у ТзОВ ВКФ «Декор», а з протоколу розрахунку заробітку, який брався для призначення пенсії, позивач дізнався, що при обрахунку його заробітку для призначення пенсії у грудні 1986 року, серпні 1987 року, травні 1988 року та серпні 1989 року - відповідачем застосовано обмеження коефіцієнта заробітної плати 5,6 з врахуванням премій за ці періоди.

Позивач повторно звернувся до відповідача із заявою в якій просив повідомити з яких причин йому при призначенні пенсії не враховано у повному обсязі усі періоди його трудового (страхового) стажу та повідомити чи премія за підсумками роботи за півріччя та рік за період часу з 1986 по 1989 рік обчислена відповідно до положень пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 № 306 «Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідь на цю заяву позивача, - його повідомлено, що за період його роботи у колгоспі Б. Хмельницького з 10.12.1984 по 18.01.1993 в матеріалах пенсійної справи відсутні дані про встановлений та виконаний мінімум трудової участі (трудодні), а тому даний період не може бути врахований до страхового стажу.

Щодо зарахування періоду роботи у ТзОВ ВКФ «Декор» з 01.01.1997 по 16.08.1999, то вказаний період зараховано відповідачем до страхового стажу в повному обсязі згідно записів трудової книжки. Перерахунок проведено з дня призначення пенсії, а саме з 09.01.2021, внаслідок якого страховий стаж позивача склав 33 роки 01 місяць 26 днів.

Щодо застосування відповідачем обмеження коефіцієнта заробітної плати 5,6 при обчисленні заробітку для призначення пенсії, повідомлено, що пенсія призначена із застосуванням обмеження коефіцієнта заробітної плати 5,6 за окремі місяці (грудень 1986 року, серпень 1987 року, травень 1988 року та серпень 1989 року) з врахуванням премій за ці періоди.

Позивач втретє звернувся до відповідача із заявою, в якій зазначив, що відповідно до протоколів правління колгоспу ім. Б. Хмельницького за 1986-1990 роки у вказаному колгоспі було введено відрядну оплату праці. Згідно із вищевказаними протоколами у грудні 1986 року, серпні 1987 року, травні 1988 року, серпні 1989 року та липні 1990 року працівників колгоспу преміювали за результатами фінансово-господарської діяльності (за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць). У вказаній заяві Позивач просив Відповідача провести перерахунок його заробітку для обчислення пенсії без застосування коефіцієнта 5,6 у 1986-1989 роках відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 № 306 «Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви Позивач додав копії протоколів правління колгоспу імені Б. Хмельницького за 1986-1990 роки, надані Архівним відділом № 1 Тернопільської районної державної адміністрації, та архівну довідку про заробітну плату (сума заробітної плати з розшифруванням) від 16.08.2021 № 792.

Однак, відповідач такого перерахунку не зробив оскільки позивачем до заяви про призначення пенсії не долучено довідку про заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії, за встановленою формою, а тому середньомісячний заробіток для призначення пенсії за віком обчислено згідно сум, відображених у довідці про заробітну плату, виданій Нараївською сільською радою, від 19.02.2021 № 498, з урахуванням результатів зустрічної перевірки. Враховуючи вищезазначене, здійснювати перерахунок пенсії у зв`язку із зарахуванням до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії сум заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи підстав немає.

Позивач вважає такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, - неправомірними, а тому звернувся із даним позовом в суд.

Ухвалою суду від 30.09.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

20.10.2021, через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого слідує, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та в якості мотивів зазначає, що відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка.

Пунктом 3 даного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, - для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 27 даного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.

Згідно даних архівної довідки №397 від 21.11.2020, виданої Нараївською сільською радою, позивач перебував членом колгоспу ім. Б. Хмельницького з січня 1985 по грудень 1992.

А тому, відповідач зазначає, що так як точні дати в наданих документах не зазначено, то страховий стаж позивача обчислено відповідно до пункту 27 Порядку №, а саме з 15.01.1985 по 15.12.1992.

Щодо застосування відповідачем обмеження заробітної плати при обчисленні заробітку для призначення пенсії коефіцієнтом 5,6, відповідачем вказано, що застосування такого коефіцієнта заробітної плати здійснено у період з 1986 по 1989 лише за окремі місяці (грудень 1986 року, серпень 1987 року, травень 1988 року та серпень 1989 року) .

Застосування такого коефіцієнту зумовлено тим, що оскільки позивач до заяви про призначення пенсії не долучено довідку про заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії, за встановленою формою, то відповідачем проведено зустрічну перевірку та обчислено середньомісячний заробіток для призначення пенсії позивача за віком згідно сум, відображених у довідці про заробітну плату, виданій Нараївською сільською радою, від 19.02.2021 №498 (арк. справи 79-82).

Частиною п`ятою статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. справи 12).

Позивач, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком (арк. справи 27).

Матеріалами справи підтверджується, а сторонами визнається той факт, що з 09.01.2021 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що після призначення йому пенсії за віком, позивач тричі звертався до відповідача із заявами щодо з`ясування періодів його трудового стажу, які було зараховано відповідачем при призначенні йому пенсії за віком, а також щодо розміру індивідуального коефіцієнта, застосованого відповідачем при обчисленні розміру заробітку позивача для подальшого обчислення розміру його пенсії за віком.

Так, 13.04.2021, позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив повідомити який коефіцієнт заробітної плати брався для призначення його пенсії, за який період його роботи враховано заробітну плату для обчислення пенсії, а також просив надати належним чином завірені копії документів, в тому числі розрахунок стажу та протоколу розрахунку заробітку, який брався для призначення пенсії позивача.

Відповідач листом від 28.04.2021 (арк. справи 38) повідомив позивача, що його страховий стаж складає 32 роки 00 місяців 27 днів.

Також вказав, що оскільки до заяви про призначення пенсії позивачем подано архівну довідку про заробіток до 1 липня 2000 року за період роботи з січня 1986 року по грудень 1990 року, то відділом контрольно - перевірочної роботи №1 управління контрольно - перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області було здійснено перевірку достовірності поданої довідки, за результатами якої проведено перерахунок пенсії позивача з 09.01.2021 (з дати призначення) з врахуванням заробітку за період з 01.01.1986 по 31.12.1990. Також відповідач у вказаному листі вказав, що сума доплати пенсії за період з 09.01.2021 по 30.04.2021 та новий місячний розмір пенсії за травень буде виплачено у травні поточного року, а розмір пенсії становить 2550,55 грн. (9118,81*0,87407*0,32000, де « 9118,81 грн» - показник середньої заробітної плати за період 2018 - 2020), « 0,87407» - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати з 01.01.1986 по 31.12.1990 та « 0,32000» - коефіцієнт страхового стажу, із врахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% за даними персоніфікованого обліку з 01.02.2000 по 30.11.2020).

З Розрахунку страхового стажу, слідує що при призначенні пенсії позивача, відповідачем не враховано в повному обсязі періоди трудової діяльності ОСОБА_1 , а саме: з 10.12.1984 по 18.01.1993 в колгоспі ім. Б. Хмельницького та з 01.01.1997 по 16.08.1999 у ТзОВ ВКФ «Декор» (арк. справи 36-37)

З Розрахунку заробітку, який брався для призначення пенсії позивача слідує, що при обрахунку такого заробітку за періоди «грудень 1986 року», «серпень 1987 року», «травень 1988 року» та «серпень 1989 року» - відповідачем застосовано обмеження коефіцієнта заробітної плати «5,6» з врахуванням премій за ці періоди (арк. справи 31-35).

Станом на 10.06.2021 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою в якій просив повідомити причину не зарахування в повному обсязі до трудового стажу позивача періоди роботи: з 11.12.1984 по 14.01.1985 в колгоспі ім. Б. Хмельницького; з 16.12.1992 по 14.02.1993 в колгоспі ім. Б. Хмельницького; з 01.01.1997 по 31.07.1998 на склотарному заводі колгоспу ім. Б. Хмельницького та ТзОВ «РСЗ», ТзОВ ВКФ «Декор»; з 01.08.1998 згідно з наказом від 01.08.1998 № 12 ТзОВ ВКФ «Декор» по 16.08.1999 відповідно до наказу ТзОВ ВКФ «Декор» від 16.08.1999 № 165.

Також у вказаній заяві позивач просив повідомити чи премія за підсумками роботи за півріччя та рік, за період часу з 1986 по 1989 рік, обчислена відповідно до положень пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 № 306 «Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (арк. справи 39).

Листом від 07.07.2021 відповідач повідомив позивача, що в ході розгляду даного звернення, пенсійну справу ОСОБА_1 було переглянуто та зараховано до страхового стажу в повному обсязі періоди роботи позивача у ТзОВ ВКФ «Декор», з 01.01.1997 по 16.08.1999, згідно записів трудової книжки. Перерахунок проведено з дня призначення пенсії, а саме: з 09.01.2021.

Однак, щодо періодів роботи позивача у колгоспі Б. Хмельницького з 10.12.1984 по 18.01.1993, відповідач вказав, що оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутні дані про встановлений та виконаний мінімум трудової участі (трудодні) позивачем у вказаних, періодах, то вказаний період не може бути врахований до страхового стажу.

Щодо застосування відповідачем обмеження коефіцієнта заробітної плати « 5,6» при обчисленні заробітку для призначення пенсії, повідомлено, що пенсія призначена із застосуванням обмеження коефіцієнта заробітної плати « 5,6» за окремі місяці (грудень 1986 року, серпень 1987 року, травень 1988 року та серпень 1989 року) з врахуванням премій за ці періоди (арк. справи 40-41).

Станом на 18.08.2021, позивач втретє звернувся до відповідача із заявою, у якій просив провести перерахунок його заробітку для обчислення пенсії без застосування обмеження коефіцієнта « 5,6» у 1986-1989 роках відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 № 306 «Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та додав копії протоколів правління колгоспу імені Б. Хмельницького за 1986-1990 роки, надані Архівним відділом № 1 Тернопільської районної державної адміністрації, та архівну довідку про заробітну плату (сума заробітної плати з розшифруванням) від 16.08.2021 № 792 (арк. справи 43-70).

Листом відповідача від 03.09.2021 повідомлено, що оскільки до заяви про призначення пенсії позивачем не долучено довідку про заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії, за встановленою формою, передбачену Порядком №306 від 20.04.2005, тому середньомісячний заробіток для призначення пенсії за віком обчислено згідно сум, відображених у довідці про заробітну плату, виданій Нараївською сільською радою, від 19.02.2021 № 498, з урахуванням результатів зустрічної перевірки, з огляду на що здійснювати перерахунок пенсії у зв`язку із зарахуванням до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії сум заробітної плати (доходу), виплаченої «за результатами роботи», - підстав немає (арк. справи 71).

Позивач вважає незарахування відповідачем до його трудового стажу періодів роботи у колгоспі Б. Хмельницького з 10.12.1984 по 18.01.1993 та не проведення перерахунку заробітку для призначення пенсії на підставі архівної довідки Нараївської сільської ради про заробітну плату для обчислення пенсії (сума заробітної плати з розшифруванням) з розподілом сум заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи у грудні 1986 року, серпні 1987 року, травні 1988 року, серпні 1989 року та липні 1990 року на кількість місяців виконання такої роботи, - порушенням його прав на належне пенсійне забезпечення, за захистом яких він звернувся із даним позовом в суд.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Вказано норма кореспондує з положеннями пунктів 1, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», якими визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, в тому числі - позивача у справі, а отже, не може впливати на його особисті права, зокрема на права у сфері соціального забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. У разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в такому порядку: загальна кількість відпрацьованих людиноднів ділиться на 25,4 (роз`яснення Мінпраці від 17.05.1992 № 17).

Відповідно до записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 (арк. справи 15-23), ОСОБА_1 01.12.1983 прийнято на роботу головним інженером в колгосп «Жовтень». Станом на 10.12.1984 його звільнено за власним бажанням (записи № 1 -2) .

У період з 10.12.1984 по 18.01.1993 позивач працював на посаді зав. машинним двором в колгоспі ім. Б. Хмельницького (записи № 3-4).

Відповідно до записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 «Трудова участь у громадському господарстві» у 1983 році позивач відпрацював 22 трудодні при нормі 220, що враховано відповідачем при розрахунку стажу за 1983 рік (форма РС- право).

Водночас, за 1984 рік позивачем відпрацьовано 286 трудоднів при нормі 220. Однак відповідачем до трудового (страхового) стажу враховано 11 місяців 10 днів (форма РС-право), (не 1 рік), не беручи до уваги записи трудової книжки позивача, які свідчать про відсутність перерви у роботі у 1984 році та з яких слідує, що позивач після звільнення з колгоспу «Жовтень» 10.12.1984 одразу був прийнятий у колгосп ім. Б. Хмельницького.

Записи трудової книжки позивача у розділі «Трудова участь у громадському господарстві» за 1983-1984 роки завірені підписом голови колгоспу та печаткою відповідно до пункту 6 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310.

Відповідно до архівної довідки від 24.11.2020 № 397 (арк. справи 24), виданої Нараївською сільською радою, у 1985 році позивачем при нормі 220 трудоднів (людиноднів) відпрацьовано 331 трудоднів (людиноднів). Однак, згідно форми РС-право, відповідачем у 1985 році до трудового (страхового) стажу враховано 11 місяців 17 днів, а не 1 рік. Крім того, стаж у 1985 році врахований з 15.01.1985, хоча відповідно до записів трудової книжки колгоспника перерв у роботі позивача з 01.12.1983 по 18.01.1993, - відсутній.

Також, відповідно до архівної довідки від 24.11.2020 № 397, виданої Нараївською сільською радою у 1992 році позивачем при нормі 240 трудоднів (людиноднів) відпрацьовано 240 трудоднів (людиноднів). Однак, згідно форми РС-право, відповідачем у 1992 році до трудового (страхового) стажу враховано 11 місяців 15 днів, а не 1 рік , а стаж враховано по 15.12.1992. Разом з тим, із записів трудової книжки колгоспника відомо, що позивач працював у колгоспі до 31.12.1992 і звільнений лише 18.01.1993 (запис №4).

Таким чином, суді дійшов переконання, що позивачу неправомірно не враховано до його трудового (страхового) стажу періоди роботи з 10.12.1984 по 18.01.1993: 21 день у 1984 році, 14 днів у 1985 році, 16 днів у 1992 році.

Так, суду не надано доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині зазначених періодів роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду.

Щодо відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивачу у проведенні перерахунку середньомісячного заробітку для призначення пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 № 306 «Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 18.08.2021 (дати звернення), то суд зазначає наступне.

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 2 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», - до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Для осіб, які (у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування) отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до норм статті 53 Закону СРСР «Про державні пенсії» від 14.07.1956 пенсії нараховуються з середньомісячного фактичного заробітку. В цей заробіток включаються всі види заробітної плати, на які нараховуються страхові внески, окрім заробітної плати за надурочну роботу, за суміщення та всякого роду виплат одноразового характеру.

Відповідно до пункту 17 постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20.03.1986 № 358 «Про подальше удосконалення економічного механізму господарювання в агропромисловому комплексі країни», - запроваджено оплату праці керівних працівників, спеціалістів і службовців радгоспів і інших державних сільськогосподарських підприємств згідно з розцінками (нормативами) від реалізованої (валової) продукції.

При визначенні розцінок (нормативів) слід виходити із діючих посадових окладів і досягнутого рівня реалізації (виробництва) продукції за попередні 5 років. Вказаною постановою встановлено, що до розрахунку за продукцію виплачувати аванс в розмірі 80% від встановленого посадового окладу.

Постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань та Президії ВЦРПС від 10.08.1983 № 177/П-13 затверджено Рекомендації про порядок і умови виплати працівникам підприємств і організацій народного господарства винагороди за результати роботи за підсумками за рік.

Пунктом 1 зазначених Рекомендацій визначено, що вказана винагорода виплачується робітникам, керівникам.... які перебувають у штаті вказаного підприємства, організації. Пунктом 120 рекомендацій для врахування особистих результатів праці при визначенні розміру винагороди, що виплачується, слід використовувати показники, які характеризують виконання встановлених працівникам річних завдань, насамперед щодо виконання плату виробництва і поставки продукції згідно договорів.

Так, в матеріалах судової справи містяться протоколи засідання правління колгоспу ім. Б. Хмельницького за 1986-1990 роки у колгоспі ім. Б. Хмельницького, зі змісту яких слідує, що колгоспом використовувалася «колективна форма організації оплати праці», тобто оплата згідно з розцінками (нормативами) від реалізованої (валової) продукції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 № 306 «Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку дія цього Порядку поширюється на таких осіб, що до 1 липня 1998 року отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, зокрема тих, що працювали в сільському господарстві, були зайняті на сезонних роботах, працювали у старательських артілях, виконували роботи (надавали послуги) за цивільно-правовими договорами та сплачували внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з пунктом 2 Порядку до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії згідно з цим Порядком зараховуються суми виплат (доходу), з яких сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 8 Порядку заробітна плата (дохід), що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, визначається: «шляхом ділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців виконання такої роботи.»

Згідно з пунктами 3, 4, 6 Порядку для обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати (доходу), що виплачена за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць (далі - робота), особа звертається із заявою до відповідного управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі в місті:

в якому зберігається пенсійна справа особи - у разі подання заяви особою, якій вже призначено пенсію;

за місцем подання заяви про призначення пенсії - у разі звернення особи за призначенням пенсії.

До заяви додаються документи, що підтверджують виплату особі заробітної плати (доходу) за результатами роботи.

Документом, що підтверджує виплату особі заробітної плати (доходу) за результатами роботи є, зокрема, для інших осіб, зазначених у пункті 1 цього Порядку, довідка підприємства, установи, організації про заробітну плату (дохід), оформлена згідно з додатком до Порядку, із зазначенням підстави для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи.

Підставою для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи, що зазначаються у довідці, може бути:

законодавчий або інший нормативно-правовий акт чи положення про оплату праці, яким на момент виплати особі заробітної плати (доходу) було передбачено проведення остаточного розрахунку за результатами певного періоду (кварталу, півріччя, року) або після закінчення роботи;

цивільно-правовий договір.

Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до підпункту 2.10. пункту II Порядку № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї Форми.

Так, згідно матеріалів судового справи, зокрема записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 , позивач з 10.12.1984 по 18.01.1993 працював у колгоспі ім. Б. Хмельницького на посаді завідувача машинним двором.

У грудні 1986 року, серпні 1987 року, травні 1988 року, серпні 1989 року та липні 1990 року - він отримував доплати до заробітної плати за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць (доплата щодо колективного підряду за рік, премія за результатами господарювання за рік).

В ході судового розгляду справи, судом встановлено, що позивач вважаючи, що такі суми повинні бути взяті до уваги при перерахунку його пенсії та розподілені пропорційно по місяцях відповідного року, звернувся із відповідною заявою 18.08.2021 до відповідача.

Судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що до поданої відповідачу заяви позивач додав копії протоколів правління колгоспу ім. Б. Хмельницького за 1986-1990 роки, надані Архівним відділом № 1 Тернопільської районної державної адміністрації, та архівну довідку про заробітну плату (сума заробітної плати з розшифруванням) від 16.08.2021 № 792, видану Нараївською сільською радою (арк. справи 68).

Відповідач листом від 03.09.2021 № 5212-5265/К-02/8-1900/21 повідомив позивача, що до заяви про призначення пенсії позивачем не долучено довідку про заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії, «за встановленою формою», передбаченою Порядком, тому середньомісячний заробіток для призначення пенсії за віком обчислено згідно сум, відображених у довідці про заробітну плату, виданій Нараївською сільською радою, від № 498, з урахуванням результатів зустрічної перевірки. Враховуючи вищезазначене, здійснювати перерахунок пенсії у зв`язку із зарахуванням до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії сум заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи підстав немає.

Разом з тим, такі твердження та мотиви відповідача суд оцінює критично, оскільки в матеріалах судової справи наявна архівна довідка Нараївської сільської ради про заробітну плату для обчислення пенсії (сума заробітної плати з розшифрування) від 16.08.2021 №792, з якої слідує, що у грудні 1986 року позивачу виплачено всього 1544,00 грн, з них 128,00 грн - зарплата, 1416, 00 грн - доплата до заробітної плати; у серпні 1987 року позивачу виплачено всього 2068,00 грн, з них 128,00 грн - зарплата, 1940,00 грн - доплата до заробітної плати; у травні 1988 року позивачу виплачено всього 2158,00 грн, з них 128,00 грн - зарплата, 2030,00 грн - доплата до заробітної плати; у серпні 1989 року позивачу виплачено всього 1276,76 грн, з них 339,76 грн - зарплата,937,00 грн - доплата до заробітної плати; у липні 1990 року позивачу виплачено всього 1369,00 грн, з них 248, 00 грн - зарплата, 1121,00 грн - доплата до заробітної плати (арк. справи 68), які підтверджують виплату особі заробітної плати (доходу) за результатами роботи.

Суд враховує доводи позивача про те, що зазначені суми доплати до колективного підряду та премії - є підтвердженим доходом позивача за результатом виконуваної ним роботи у грудні 1986 року, серпні 1987 року, травні 1988 року, серпні 1989 року та липні 1990 року, а тому неправомірно не взяті до уваги для перерахунку заробітку для призначення пенсії ОСОБА_1 та повинні розподілятися пропорційно по місяцях відповідного року, за який проводилася їх виплата. Вказане підтверджується протоколами засідання правління колгоспу від 02.12.1986 № 13 (питання 1 Порядку денного (доплата до колективного підряду)), від 07.08.1987 № 8 (питання 3 Порядку денного (премія за результатами господарювання за 1986 рік)), від 16.04.1988 № 2 (питання 5 Порядку денного (премія за результатами господарсько-фінансової діяльності за 1987 рік)), від 17.07.1989 № 3 (питання 2 Порядку денного (премія за результатами господарсько-фінансової діяльності за 1988 рік)), від 14.06.1990 № 2 (питання 2 Порядку денного (премія за результатами господарсько- фінансової діяльності за 1989 рік)).

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Також, суд враховує, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Водночас, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Таким чином, відмовляючи позивачу у зарахуванні з 09.01.2021 (дати призначення пенсії) до трудового (страхового) стажу період роботи з 10.12.1984 по 18.01.1993 в колгоспі ім. Б. Хмельницького 21 дня у 1984 році, 14 днів у 1985 році, 16 днів у 1992 році та не проводячи перерахунку заробітку для призначення пенсії з 18.08.2021 (дати звернення) на підставі архівної довідки Нараївської сільської ради про заробітну плату для обчислення пенсії (сума заробітної плати з розшифруванням) від 16.08.2021 № 792 з розподілом сум заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи у грудні 1986 року, серпні 1987 року, травні 1988 року, серпні 1989 року та липні 1990 року на кількість місяців виконання такої роботи, відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та без використання повноважень з метою, з якою ці повноваження надано.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області сплачений судовий збір у розмірі 908 грн згідно квитанції від 22.09.2021 №83 (арк. справи 11).

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування з 09.01.2021 (дати призначення пенсії) ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу період роботи з 10.12.1984 по 18.01.1993 в колгоспі ім. Б. Хмельницького 21 дня у 1984 році, 14 днів у 1985 році, 16 днів у 1992 році.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку заробітку для призначення пенсії з 18.08.2021 (дати звернення) на підставі архівної довідки Нараївської сільської ради про заробітну плату для обчислення пенсії (сума заробітної плати з розшифруванням) від 16.08.2021 № 792 з розподілом сум заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи у грудні 1986 року, серпні 1987 року, травні 1988 року, серпні 1989 року та липні 1990 року на кількість місяців виконання такої роботи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 09.01.2021 (дати призначення пенсії) 21 день у 1984 році, 14 днів у 1985 році, 16 днів у 1992 році за період роботи з 10.12.1984 по 18.01.1993 в колгоспі ім. Б. Хмельницького та провести перерахунок пенсії з 09.01.2021 з врахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1 з 18.08.2021 (дати звернення) на підставі архівної довідки Нараївської сільської ради про заробітну плату для обчислення пенсії (сума заробітної плати з розшифруванням) від 16.08.2021 № 792 з розподілом сум заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи у грудні 1986 року, серпні 1987 року, травні 1988 року, серпні 1989 року та липні 1990 року, на кількість місяців виконання такої роботи, з врахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп. сплаченого судового збору згідно квитанції від 22.09.2021 №83.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: с. Куряни, Тернопільський район, Тернопільська область, 47522, РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.