Справа № 240/15242/21
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106010100
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області, Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії,
16 липня 2021 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області, Міністерства юстиції України, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати висновок Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області від 02.12.2020 про відповідність ОСОБА_1 критеріям очищення влади (люстрації), визначених Законом України «Про очищення влади»;
- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області щодо скасування результатів перевірки, що свідчить про наявність підстав для застосування до ОСОБА_1 заборон, визначених статтею 1 Закону України «Про очищення влади», в паперовій формі за підписом уповноваженої особи органу, завіреним печаткою;
- зобов`язати Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області прийняти рішення про скасування результатів перевірки, що свідчить про наявність підстав для застосування до ОСОБА_1 заборон, визначених статтею 1 Закону України «Про очищення влади», та скерувати його скерувати держателю Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» (далі також - Реєстр) - Міністерству юстиції України;
- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України із внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборон, визначених статтею 1 Закону України «Про очищення влади»;
- зобов`язати Міністерство юстиції України утриматися у майбутньому від внесення до Єдиного державного реєстру осіб щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборон, визначених статтею 1 Закону України «Про очищення влади»;
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо вилучення із Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», відомостей про ОСОБА_1 , щодо якого застосовано заборону, передбачену статтею 1 Закону України «Про очищення влади»;
- зобов`язати Міністерство юстиції України вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», відомості про ОСОБА_1 , щодо якого застосовано заборону, передбачену статтею 1 Закону України «Про очищення влади».
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що з 15.03.2012 до 28.05.2014 перебував на посаді заступника голови обласної державної адміністрації.
23.11.2020 позивач подав заяву до Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області про призначення на посаду заступника міського голови. За відсутності жодної оцінки поведінки ОСОБА_1 та відомостей, які б свідчили про причетність його до дій спрямованих на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2 чи таких, що підривали демократичну форму правління, верховенство права, національну безпеку, оборону або права людини тощо, без застосування принципів «презумпції невинуватості» та «індивідуальної відповідальності», 02.12.2020 Виконавчим комітетом Житомирської міської ради Житомирської області складено висновок про відповідність ОСОБА_1 критеріям очищення влади (люстрації), визначених Законом України «Про очищення влади», чим здійснив втручання у право ОСОБА_1 на повагу до його особистого та сімейного життя шляхом обмеження доступу до професії.
У грудні 2020 року вище висновок Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області внесений Міністерством юстиції України до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», відомості про застосування до ОСОБА_1 заборон, визначених статтею 1 Закону України «Про очищення влади».
Такі дії відповідачів позивач вважає протиправними та просить захистити його порушені права.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
27 липня 2021 року на виконання ухвали суду про залишення позову без руху на адресу суду від представника позивача надійшли матеріали, якими позивач усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
У відзиві Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області зазначає про те, що не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 , оскільки позивач подав заяву про призначення на посаду заступника міського голови, а у відповідності до положень Закону України «Про очищення влади» позивач не може обіймати таку посаду протягом десяти років з дня набрання чинності Законом України «Про очищення влади» через те, що у період передбачений наведений законом, обіймав посаду заступника голови обласної державної адміністрації.
Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області вважає свій висновок правомірним, а дії щодо його направлення до Міністерства юстиції України такими, що відповідають порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади».
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 15.03.2012 до 28.05.2014 працював на посаді заступника голови Житомирської обласної адміністрації, що не заперечується сторонами.
23.11.2020 ОСОБА_1 подав заяву на ім`я міського голови міста Житомира про призначення на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, що також не заперечується сторонами.
За результатами розгляду заяви Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області склав висновок про результати перевірки відомостей про особу від 02.12.2020, у якому зазначено, що за результатами перевірки виявлено пункт 5 частини 2 статті 3 Закону України «Про очищення влади» (а.с. 28) та надіслав повідомлення про відповідність критеріям здійснення очищення влади (люстрації) (а.с. 27).
Міністерство юстиції України отримавши від Виконавчого комітету Житомирської міської ради інформацію про відмову у призначенні на посаду, внесло її до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».
З такими рішеннями та діями відповідач не погодився та звернувся із адміністративним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Порядок №563 визначає механізм проведення перевірки достовірності відомостей, що подаються посадовими і службовими особами органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також особами, які претендують на зайняття відповідних посад, щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади».
Підпунктом 11 пункту 2 Порядку №563 передбачено, що перевірка проводиться щодо осіб, які претендують на зайняття посад, зазначених у підпунктах 1-10 цього пункту.
Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади» протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 3 Закону України «Про очищення влади» заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням: Голови Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голови обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації, їх перших заступників, заступників, голови районної державної адміністрації, районної в місті Києві державної адміністрації.
Отже, з наведених положень Закону України «Про очищення влади» вбачається, що позивач підпадає під критерії заборони обіймати посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), оскільки у період з 15.03.2012 до 28.05.2014 працював на посаді заступника голови Житомирської обласної адміністрації, тобто за ознакою перебування на певній посаді у визначений Законом України «Про очищення влади» період.
Однак, відповідно до частини 2 статті 1 Закону України «Про очищення влади» очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_3 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.
Отже, для застосування до позивача положень Закону України «Про очищення влади» щодо недопущення до посади заступника міського голови недостатнім є факт перебування позивача у період з 21 листопада 2013 року до 22 лютого 2014 року на посаді заступника голови облдержадміністрації, оскільки Закон України «Про очищення влади» передбачає, що очищенню влади піддаються особи, які у наведений період та на визначених посадах своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_3 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини.
Зі змісту висновку про результати перевірки відомостей про особу судом не встановлено, що Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області виявив, що позивач, за період з 21 листопада 2013 року до 22 лютого 2014 року перебуваючи посаді заступника голови облдержадміністрації, своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснював заходи (та/або сприяв їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_3 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини.
З наведеного суд робить висновок, що незважаючи на факт перебування позивача у період з 21 листопада 2013 року до 22 лютого 2014 року на посаді заступника голови облдержадміністрації (пункт 5 частини 2 статті 3 Закону України «Про очищення влади»), до позивача не можуть бути застосовані заборони передбачені частиною 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади», оскільки у порушення частини 2 статті 1 Закону України «Про очищення влади» Виконавчим комітетом Житомирської міської ради Житомирської області під час здійснення перевірки не було виявлено, що позивач, за період з 21 листопада 2013 року до 22 лютого 2014 року перебуваючи посаді заступника голови облдержадміністрації, своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснював заходи (та/або сприяв їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_3 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини.
Отже, висновок Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області про результати перевірки особи від 02.12.2020 про відповідність ОСОБА_1 критеріям здійснення очищення влади є протиправним та підлягає скасуванню.
Зроблені судом висновки підтверджуються також практикою Європейського суду з прав людини.
Застосовані до заявників заходи були дуже обмежувальними та широкими за обсягом. Тому необхідні були дуже переконливі підстави, щоб довести, що такі заходи могли бути застосовані за відсутності будь-якої індивідуальної оцінки поведінки особи лише на підставі висновку, що їхнє перебування на посаді у період, коли пан ОСОБА_4 обіймав посаду Президента України, достатньою мірою доводило відсутність у них відданості демократичним принципам державної організації або їхню причетність до корупції (пункт 296 рішення).
Уряд не зазначив про будь-який розгляд таких підстав під час обговорення Верховною Радою України Закону «Про очищення влади». Навпаки, у статті 1 Закону серед принципів, які мають керувати процесом очищення, наведено «презумпцію невинуватості» та «індивідуальну відповідальність». На думку Суду, це свідчить про певну неузгодженість між проголошеними цілями Закону та фактично оприлюдненими ним правилами (пункт 297 рішення).
Крім того, Суд не переконаний, що законодавчий механізм був достатньо вузько розробленим для вирішення «нагальної суспільної потреби», яку мав би переслідувати Закон «Про очищення влади». У зв`язку з цим слід зазначити, що законодавчий механізм був набагато ширшим та універсальнішим, аніж розроблений, наприклад, Польщею (див. згадане рішення у справі «Матиєк проти Польщі» (Matyjek v. Poland), пункти 27-29) або Латвією (див. згадане рішення у справі «Жданока проти Латвії» (<…>), пункти 57 і 126), сфера застосування яких обмежувалася особами, які відіграли активну роль у діяльності колишньої влади, яка не була демократичною (пункт 298 рішення).
Наприклад, як вбачається зі справи другого та третього заявників, передбачені Законом «Про очищення влади» заходи могли бути застосовані навіть до державного службовця, призначеного на його посаду задовго до того, як п. Янукович став Президентом України, лише на тій підставі, що він не пішов зі своєї посади протягом року після приходу до влади п. Януковича (пункт 299 рішення).
Іншими словами, причиною застосування обмежувальних заходів, передбачених Законом «Про очищення влади», є прихід до влади п. Януковича (див. пункт 7), а не будь-яка подія, що підірвала демократичний конституційний лад, яка могла статися під час його правління та до якої могла бути причетна відповідна посадова особа. Суд вважає, що обмежувальні заходи такої суворості не можуть застосовуватись до державних службовців лише через те, що вони залишились на своїх посадах державної служби після обрання нового глави держави (пункт 300 рішення).
Переконливого пояснення часових рамок, встановлених Законом «Про очищення влади» як головного критерію для застосування передбачених Законом обмежувальних заходів немає (див. у зв`язку з цим пункт 51 висновку Венеціанської комісії у пункті 108). Як вбачається, Уряд сам стверджував, що Закон «Про очищення влади» був відповіддю на негативні результати діяльності усіх посткомуністичних еліт (див. пункт 231). Проте період з 1991 до 2010 років виключений зі сфери застосування Закону (пункт 301 рішення).
Так само немає пояснення, чому однорічний період є ключовим критерієм для застосування Закону «Про очищення влади» (див. пункт 51 висновку Венеціанської комісії у пункті 108). Суд також відзначає аргумент першого заявника, що тодішній Президент України, який підписав Закон «Про очищення влади», сам протягом дев`яти місяців перебував на посаді міністра в уряді Президента Януковича (пункт 302 рішення).
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У наведеному рішенні Європейський суд з прав людини дійшов висновку по те, що не було доведено, що втручання щодо будь-кого із заявників було необхідним у демократичному суспільстві. Отже, було порушено статтю 8 Конвенції щодо всіх заявників (пункти 323, 324 рішення).
Враховуючи наведене суд визнає протиправним висновок Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області про результати перевірки особи від 02.12.2020 про відповідність ОСОБА_1 критеріям здійснення очищення влади та скасовує його, а також як наслідок зобов`язує Міністерство юстиції України вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» інформацію про ОСОБА_1 .
Щодо решти позовних вимог суд зазначає наступне.
Позивач просить визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області щодо скасування результатів перевірки та зобов`язати Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області
Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області виклав результати своєї перевірки в оскаржуваному висновку та підтвердив його листом №25/Д-4990/1540 від 23.06.2020 про відсутність підстав для скасування такого висновку (а.с. 26-27).
Суд вважає, що наведені позовні вимоги недостатньо обґрунтовані в частині необхідності вжиття саме таких заходів захисту порушеного права позивача та вважає, що достатнім для захисту порушеного права позивача є скасування оскаржуваного висновку.
Таке рішення суду у відповідності до абзацу 3 пункту 5 Положення №1704/5 є підставою для вилучення з Реєстру відомостей про особу, щодо якої застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади».
Відповідно до частини 5 статті 1 Закону України «Про очищення влади» Заборона, передбачена частиною третьою або четвертою цієї статті, може застосовуватися до особи лише один раз.
Враховуючи наведене суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у цій частині.
Щодо визнання протиправними дій Міністерства юстиції України, які полягали у внесенні до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» інформацію про ОСОБА_1 та про зобов`язання у майбутньому утриматися від внесення відомостей про застосування заборон до ОСОБА_1 суд зазначає наступне.
Міністерство юстиції України здійснює ведення Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» з покладенням функцій держателя Реєстру на Департамент з питань люстрації.
Відповідно до пункту 2 Розділу І Положення №1704/5 Реєстр - це електронна база даних, яка містить відомості про осіб, щодо яких застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади».
Згідно з частиною 12 статті 5 1 Закону України «Про очищення влади» у разі встановлення за результатами перевірки особи недостовірності відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п`ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, надсилає копію висновку про результати перевірки до Міністерства юстиції України для офіційного оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України інформації про надходження такого висновку та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», не пізніш як у триденний строк з дня одержання такого висновку.
Отже, внесення Міністерством юстиції України отриманої інформації про результати перевірки особи є обов`язком держателя Реєстру та зводиться до виконання технічної функції щодо заповнення даних Реєстру. Такі дії не можуть бути визнані протиправними з підстав вказаних позивачем, оскільки реєстраторами під час внесення відомостей до Реєстру не здійснюється перевірка щодо застосувань заборон, встановлених Законом України «Про очищення влади» до особи, а виконуються службові обов`язки, які полягають у суто технічних функціях, що передбачено пунктами 8, 9 Розділу І Положення №1704/5.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Отже, захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права, свободи та інтереси фізичних осіб, а завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, який полягає у відновленні порушеного права, свободи чи інтересу.
Спонукання суб`єкта владних повноважень за допомогою судового рішення від можливого порушення прав, свобод та інтересів фізичної особи у майбутньому не є завданням адміністративного судочинства та відповідно не можуть бути задоволені судом вимоги про захист прав, свобод та інтересів, які ще не порушені суб`єктом владних повноважень.
Враховуючи наведене суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у цій частині.
Щодо визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України щодо вилучення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 5 Розділу ІІ Положення №1704/5 підставою для вилучення з Реєстру відомостей про особу, щодо якої застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», є звернення про вилучення від органу, який проводив перевірку, або від особи, відомості щодо якої внесені до Реєстру, з наданням одного з таких документів: копії обґрунтованого рішення про скасування результатів перевірки, що свідчить про відсутність підстав для застосування до особи, яка проходила перевірку, заборон, визначених статтею 1 Закону України «Про очищення влади», від органу, який проводив перевірку, в паперовій формі за підписом уповноваженої особи органу, завіреним печаткою; копії відповідного судового рішення в паперовій формі, засвідченої в установленому порядку, з належним чином оформленим підтвердженням про набрання законної сили; копії документів про смерть особи, відомості щодо якої внесені до Реєстру, в паперовій формі та засвідчені належним чином.
Оскільки до Міністерства юстиції України не надходило жодних із перелічених документів, то відповідно у Міністерства юстиції України не було законних підстав для вилучення інформації з Реєстру.
Враховуючи наведене суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у цій частині.
Отже, за результатами розгляду справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 4504 грн. 00 коп. (по 908 грн. 00 коп. за кожну з позовних вимог). У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню пропорційно до задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області та Міністерства юстиції України по 908 грн 00 коп. з кожного.
Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 243, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправним та скасувати висновок Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області від 02.12.2020 про результати перевірки відомостей про особу щодо ОСОБА_1 .
Зобов`язати Міністерство юстиції України вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» відомості про ОСОБА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області на користь ОСОБА_1 908 грн 00 коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 908 грн 00 коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін