Справа № 320/5885/21
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2021 року справа №320/5885/21
Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Київській області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію в розмірі 83% грошового забезпечення па підставі довідки Київського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 13.11.2020 №2/5/94;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 83% від суми грошового забезпечення на підставі довідки Київського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 13.11.2020 №2/5/94, з урахуванням 100 відсотків суми підвищення без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером, отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З 01.01.2018 пенсія позивача була перерахована на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103. Однак при перерахунку пенсії були враховані лише посадовий оклад, оклад за військовим званням та надбавка за вислугу років у зв`язку із внесенням відповідних змін до постанови Уряду від 13.02.2008 №45, якою передбачено порядок перерахунку пенсій.

У подальшому, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18 визнано нечинними та скасовано пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 (набрало законної сили 05.03.2019).

З 05.03.2019 у позивача виникло право на перерахунок пенсії, втім звернувшись до відповідача з оновленою довідкою Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.02.2021 № 2/3/1/409 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 року, для перерахунку пенсії, відповідачем було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії з тих підстав, що діючим законодавством не передбачено здійснення відповідного перерахунку пенсії.

Невчинення відповідачем дій щодо перерахунку позивачу пенсії, останній вважає протиправним, а відновлення своїх порушених, свобод та інтересів поновленими лише шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, включаючи вказані вище додаткові види грошового забезпечення.

Ухвалою від 31.05.2021 суд відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи, і запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Однак на день розгляду справи по суті відповідач правом на подання відзиву проти позову не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) є військовим пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області (надалі - Відповідач або ГУ ПФУ у Київській області) та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (надалі - Закон № 2262-ХІІ).

У квітні 2018 року Відповідачем Позивачу було перераховано пенсію з 01.01.2018 відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» надалі - Постанова КМУ № 704) та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (надалі - Постанова КМУ № 103) на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, на підставі довідки, виданої уповноваженим органом.

Відповідно до вказаної довідки грошове забезпечення Позивача складається з наступних складових:

- посадовий оклад - 5640,00 грн.;

- оклад за військове звання - 1410,00 грн.;

- процентна надбавка за вислугу років (50 %) - 3525,00 грн.

Усього - 10575,00 грн.

У зв`язку із тим, що 24.06.2020 набрало чинності рішення Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №160/8324/19, яким рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.12.2019 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії щодо підготовки та надання до управління Пенсійного фонду України нової довідки про розмір грошового забезпечення, Позивач звернувся із заявою до Київського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з проханням оформити та надіслати до ГУ ПФУ у Київській області для перерахунку пенсії довідку про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру пенсії.

За результатом розгляду вказаної заяви та на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду у справі №320/5239/20 від 14.09.2020 від Київський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки оформив та листом №2/5/95 від 13.11.2020 надіслав до ГУ ПФУ у Київській області нову довідку про розмір грошового забезпечення Позивача від 13.11.2020 №2/5/94 для перерахунку пенсії.

Позивач звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення.

Листом ГУ ПФУ у Київській області від 18.03.2021 №1000-0203-8/28832 у перерахунку пенсії на підставі вищевказаної довідки Позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що після проведеного перерахунку пенсій, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб», Уряд не приймав рішень щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-Х1І «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Таким чином, ГУ ПФУ у Київській області зазначило, що у нього відсутні підстави для перерахунку пенсії Позивача на підставі довідки від 13.11.2020 №2/5/94.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, з метою зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області вчинити певні дії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо протиправності відмови у здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки від 13.11.2020 №2/5/94, суд зазначає таке.

Частиною третьою статті 46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців визначає Закон № 2262-ХІІ.

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення особам, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Частиною четвертою статті 63 вказаного Закону передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до ч. З ст. 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (надалі - Порядок № 45) передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

При цьому сам по собі перерахунок може проводитися як за рішенням Уряду, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган Пенсійного фонду України, так і за відповідною заявою пенсіонера.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 20.12.2018 у справі № 686/15836/16-а та від 27.02.2019 у справі № 753/23503/16.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704, якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 2 вказаної Постанови було встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 10 цієї Постанови вона набирала чинності з 01.03.2018.

Отже, з 01.03.2018 з набранням чинності Постановою КМУ № 704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у Позивача виникли підстави для перерахунку пенсії.

Водночас, 21.02.2018 Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 103.

Так, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 103 Уряд України постановив перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 01.03.2018, з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до Постанови КМУ №704.

Постановою КМУ № 103 було внесено зміни до Порядку № 45.

Так, зокрема, у пункті 5 Порядку № 45 грошове забезпечення зменшено до таких наступних видів як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років.

У свою чергу додаток 2 до Порядку № 45 викладено в новій редакції, зокрема, з форми довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії було виключено додаткові щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Утім, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 та постановою Верховного Суду від 12.11.2019 в адміністративній справі № 826/3858/18 було визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови КМУ № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.

Варто наголосити, що Окружним адміністративним судом міста Кінва було визнано нечинними саме зміни до пункту 5 і додатку 2 згаданого вище Порядку, а не безпосередньо пункт 5 і додаток 2 такого Порядку.

Тобто нечинним визнано положення нормативно-правового акту, яким вносилися зміни до основного нормативно-правового акту.

Таким чином, з моменту набрання рішенням законної сили застосуванню підлягає та редакція основного нормативно-правового акту, яка була чинною до внесення до нього змін, які визнані судом протиправними й нечинними.

Відтак, станом на час звернення Позивача із заявою до Відповідача про перерахунок пенсії чинними були норми постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції від 01.01.2016 (із останніми змінами до неї згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 847 від 28.10.2015). тобто в редакції, що діяла до внесення до неї змін Постановою КМУ № 103, які визнані судом протиправними і нечинними.

Водночас пунктами 1-3 Порядку № 45 (у редакції від 01.01.2016, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено наступне.

Перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством (пункт 1).

На підставі зазначеного в пункті 1 Порядку № 45 рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки. ДІІС. Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку. Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку.

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 га подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії (пункт 2).

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком (пункт 3).

У свою чергу, пунктом 5 цього Порядку (у редакції від 01.01.2016) передбачалося, що для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів:

- посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України або керівником державного органу у межах його повноважень на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням;

- надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, почесне звання «заслужений» чи «народний», службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук та вчене звання - у розмірах, ус тановлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі;

- щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України - у зазначених розмірах на момент виникнення права на перерахунок;

- інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію;

- щомісячні надбавки за особливі умови служби (крім надбавки за службу у віддаленій місцевості) особам, звільненим з військової служби, які проходили службу та обслуговували ядерну зброю на об`єктах «С», у складальних бригадах ремонтно- технічних баз, у складі екіпажів атомних підводних човнів, на території військових полігонів, де проводилися випробування ядерної зброї або навчання із застосуванням такої зброї, та у військових частинах, що обслуговували космодром «Байконур», якщо такі надбавки виплачувалися їм на день звільнення із служби у відсотках посадового окладу, що встановлювалися до 1 січня 2008 р. для обчислення розміру пенсії, але не більше розміру надбавок за особливі умови служби відповідно до законодавства.

Право особи на перерахунок пенсії здійснюється на підставі наданої пенсіонером довідки про зміну хоча б одного з видів грошового забезпечення, який береться для обчислення розміру пенсії.

Отже, з 05.03.2019 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення.

Водночас, відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою та третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з положеннями частин другої та третьої статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Відтак, ураховуючи вказані положення Закону та той факт, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 в адміністративній справі № 826/3858/18 набрало законної сили 05.03.2019, перерахунок пенсії Позивачу мас бути здійснено з 01.04.2019.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у рішенні від 17.12.2019 у зразковій адміністративній справі № 160/8324/19 (Пз/9901/20/19), залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020 (провадження № 11-20заі20).

Суд звертає увагу, що відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З аналізу довідки Київського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 13.11.2020 №2/5/94, вбачається, що грошове забезпечення Позивача складає 21001,95 грн. Разом з тим, обов`язок здійснити перерахунок пенсії виникає лише після отримання органом пенсійного фонду оновленої довідки про розмір грошового забезпечення.

Факт отримання Відповідачем довідки від 13.11.2020 №2/5/94 про розмір грошового забезпечення Позивача підтверджується матеріалами справи та листом Відповідача.

Натомість перерахунок пенсії Позивача Відповідачем не було здійснено, оскільки, як зазначив Відповідач, в ГУ ПФУ у Київській області відсутні підстави для перерахунку пенсії Позивача на підставі нової довідки Київського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У цьому контексті слід звернути увагу, що Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не наділений правом чинити перешкоди у реалізації законного права Позивача на пенсію у розмірі, що визначений Законом.

Варто зауважити, що перерахунок пенсії є однією з гарантій соціального захисту пенсіонерів, а також достойного рівня життя.

У свою чергу нездійснення перерахунку пенсії у випадках передбачених чинним законодавством, призводить до порушення майнових прав Позивача.

За таких обставин, відмова Відповідача здійснити перерахунок пенсії Позивачу на підставі довідки Київського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 13.11.2020 №2/5/94 є протиправною бездіяльністю.

Щодо відсутності підстав для обмеження максимального розміру пенсії Позивача, слід звернути увагу на наступне.

Позивач набув право на отримання пенсії з 1994 року. Розмір пенсії було обраховано із розрахунку 83% від сум грошового забезпечення.

З нової довідки Київського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки вбачається, що загальний розмір грошового забезпечення Позивача для обчислення (перерахунку) пенсії складає 21001,95 грн.

Відтак, беручи до уваги, що Позивачу призначено пенсію за вислугу років у розмірі 83% грошового забезпечення, при правильному перерахунку розмір його щомісячної пенсії має становити близько 17431,62 грн. (83% від 21001.95), що перевищує 10 (десять) прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, станом на 01.04.2019, момент виникнення підстави для перерахунку пенсії.

Згідно із законами України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», «Про Державний бюджет України на 2019 рік», установлено прожитковий мінімум на одну особу для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2018 становить 1373,00 грн., а з 01.01.2019 - 1497,00 грн. Відповідно максимальний розмір пенсії з 01.01.2018 становить 13 730,00 грн. (1373,00 грн. х 10), а з 01.01.2019 - 14 970,00 грн. (1497,00 грн. х 10), з 01.07.2019 - 15640,00 грн., з 01.12.2019 - 16380,00 грн., з 01.07.2020- 17120,00 грн.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Конституції України).

Відповідно до частини четвертої статті 7 КАС України якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Відповідно до пункту 10 частини п`ятої статті 160 КАС України в справах щодо оскарження нормативно-правових актів у позовній заяві зазначаються відомості про належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт.

Ураховуючи той факт, що пенсія Позивачу нараховується відповідно до Закону № 2262-ХІІ, то у разі задоволення судом даного позову Відповідачем до Позивача буде застосовано норму частини сьомої статті 43 цього Закону, якою визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, відповідно до внесених змін Законом № 3668-УІ.

Проте відповідно до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-УІ передбачено, що цей Законом набирає чинності з 01.10.2011. Обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне г ротове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи те, що пенсія Позивачу була призначена до набрання чинності Законом № 3668-ІУ з 01.10.2011, тому перерахунок та виплата мають бути здійснені без обмеження максимального розміру.

Захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України; держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (частини перша, друга, п`ята статті 17 Конституції України).

Особи, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, створених відповідно до законів України, а також члени їхніх сімей мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту.

Зокрема, рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 № Ю-ри/2008 (справа № 1-28/2008) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 29 Закону України від 28.12.2007 № 107-УІ, яким внесено зміни до статті 43 Закону № 2262-ХІІ і якими обмежується максимальний розмір пенсії.

Крім того, у своєму рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 (справа №1-21/2005) Конституційний суд України у пункті 4 вказував, що в Україні, як соціальній, правовій державі, політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров`я, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов`язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовчих органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22. 23. 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

У пункті 5 цього рішення Конституційного суду України вказано, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно зі статтею 46 Конституції України це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004).

У пункті 6 наголошено, що правова позиція Конституційного Суду України з питань обмеження пільг, компенсацій і гарантій військовослужбовців та працівників правоохоронних органів у зазначених рішеннях Конституційного Суду України полягає в тому, що комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту їх та їхніх сімей, зумовлений особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, жорсткими вимогами до дисципліни, професійної придатності, певним обмеженням конституційних прав і свобод. Здійснення таких заходів не залежить від розміру доходів цих осіб чи наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер. Ці гарантії не можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації. А тому положення Закону № 2262-Х1І (в якому обмежується максимальна сума для обчислення пенсії) не відповідають вимогам частини п`ятої статті 17 Конституції України. Конституційний Суд України вважає ці положення Закону такими, що не відповідають Конституції України, з підстав, викладених у пунктах 4, 5 цього Рішення. Керуючись приписом частини третьої статті 61 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України дійшов висновку про необхідність визнання неконституційними зазначених положень цього Закону.

Аналогічні рішення винесені Конституційним Судом України від 03.06.2013 № З-рп/2013 (справа № 1-2/2013), від 20.12.2016 № 7-рп/2016 (справа № 1-38/2016), в яких визнано неконституційними положення законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії.

Зокрема, рішенням Конституційного Суду України у справі за №7-рп/2016 від 20.12.2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону № 2262-ХІІ зі змінами, а саме: частина сьома статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зазначено в цьому рішенні Конституційного Суду України і те, що положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

З 01.01.2017 по 31.12.2017 набули чинності нові норми частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат до надбавок окремими категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність: тимчасово, у період з 01.01.2017 по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740,00 грн.

Однак відповідно до пункту другого розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-УІІІ дія цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

Знову ж таки, пенсія Позивачу призначена з 1994 року, тому обмеження максимального розміру пенсії, внесені Законом № 911-УІІ, не можуть бути застосовані до Позивача.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 № 127/4267/17.

Згідно із статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, виходячи із розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст якого неодноразово було висловлено у рішенні Конституційного Суду України, обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення, що не було враховано Відповідачем при перерахунку пенсії Позивача.

Окрім того, у рішенні від 24.07.2014 №38677/06 «Будченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що є втручанням у право заявника за статтею першою Першого протоколу до Конвенції та порушенням цієї статті у зв`язку з відмовою заявнику через не існування механізму реалізації відповідного законодавчого положення.

Крім того, у рішенні від 08.11.2006 № 63134/00 «Кечко проти України» Європейський суд не прийняв до уваги позицію України про колізію двох нормативно- правових актів - закону України, відповідно до якого встановлена допомога з бюджету і який є діючим та закону про Державний бюджет на відповідний рік, де положення останнього Закону, на думку Уряду України, превалювали як спеціальний закон. Суд не прийняв до уваги аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 «Бурдов проти Росії»).

Таким чином, підсумовуючи наведене, слід дійти висновку, що застосування до Позивача положень частини сьомої статті 43 Закону № 2262-Х11, якою визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, є протиправною.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Отже, на підставі положень Конституції України та перелічених вище висновків Конституційного суду України, Відповідач немає правових підстав для обмеження максимальної суми обчислення пенсії, тобто перерахунок пенсії Позивачу повинен провести без обмеження її максимального розміру.

Крім того, пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 за № 8 «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що згідно статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України та чинним законами прав і свобод.

З цих підстав, суд вважає, що Відповідач не може обмежити максимальний розмір пенсії позивача 10 (десятьма) прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Щодо попущення права Позивача на мирне володіння майном, гарантованого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд звертає увагу на таке .

Статтею 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ визначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частинами першою та другою статті 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з приписами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової

практики Європейського суду з прав людини.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

При цьому відповідно до положень статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відтак, беручи до уваги, що Відповідач протиправно відмовив Позивачу у перерахунку його пенсії, Позивач був позбавлений частини своєї власності, що суттєво відобразилася на його матеріальному стані та благополуччі.

У цьому контексті Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття «майно» охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (рішення від 02.03.2005 у справі «Von Maltzan and Others v. Germany», пункт 74).

Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обгрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Міллер проти Австрії» від 16.12.1974 «обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 16.09.1996 у справі «Гайгузус проти Австрії» йшлося про те, що «у випадку, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що у свою чергу може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності».

Таким чином, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань».

У пункті 50 рішення у справі «Щокін проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів».

З цього випливає, що у практиці Європейського суду з прав людини виокремлюють три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Протоколу до Конвенції, а саме:

- чи є втручання законним;

- чи переслідує воно «суспільний інтерес»;

- чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

У випадках, коли хоча б одного критерію не буде додержано, Європейський суд з прав людини констатує порушення державою статті 1 Протоколу до Конвенції.

Так, зокрема, у справі «Трегубенко проти України» (заява № 61333/00, пункт 53) Суд вказав, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, зокрема «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Крім того, при розгляді справи «Кечко проти України» (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23).

Відтак, беручи до уваги відсутність правових підстав у Відповідача для відмови у перерахунку пенсії Позивачу, позбавлення Позивача його «законних очікувань» на отримання пенсії у розмірі, що передбачений законом, у контексті вищезгаданих критеріїв-ґарантій говорить про незаконність втручання у його право власності.

З огляду на зазначене, можна стверджувати, що відмова Відповідача здійснити перерахунок пенсії Позивачу відповідно до довідки від 10.08.2020 № 21/3/2-9/878-556, свідчить про незаконне втручання у його право на мирне володіння майном і є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім того, у рішенні від 24.07.2014 №38677/06 «Будченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що є втручанням у право заявника за статтею першою Першого протоколу до Конвенції та порушенням цієї статті у зв`язку з відмовою заявнику через не існування механізму реалізації відповідного законодавчого положення.

Крім того, у рішенні від 08.11.2006 №63134/00 «Кечко проти України» Європейський суд не прийняв до уваги позицію України про колізію двох нормативно-правових актів - закону України, відповідно до якого встановлена допомога з бюджету і який є діючим та закону про Державний бюджет на відповідний рік. де положення останнього Закону, на думку Уряду України, превалювали як спеціальний закон. Суд не прийняв до уваги аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 «Бурдов проти Росії»),

Таким чином, підсумовуючи наведене, слід дійти висновку, що застосування до Позивача положень частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, якою визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, є протиправною.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Отже, на підставі положень Конституції України та перелічених вище висновків Конституційного суду України, Відповідач немає правових підстав для обмеження максимальної суми обчислення пенсії, тобто перерахунок пенсії Позивачу повинен провести без обмеження її максимального розміру.

Крім того, пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 за № 8 «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що згідно статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України та чинним законами прав і свобод.

За загальним правилом, встановленим КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зміст наведеної норми свідчить про те, що КАС України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Водночас, відносини щодо строків звернення до адміністративного суду регулюються не тільки нормами КАС України, а й іншими законами України.

Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій є Закон № 2262-ХІІ.

Відповідно до частини третьої статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України га/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність вчинених дій.

Водночас докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та не були спростовані відповідачем.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні з даним позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, тому вказана сума витрат підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію в розмірі 83% грошового забезпечення па підставі довідки Київського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 13.11.2020 №2/5/94.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) пенсію в розмірі 83% від суми грошового забезпечення на підставі довідки Київського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 13.11.2020 №2/5/94, з урахуванням 100 відсотків суми підвищення без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн 00 коп) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.