Справа № 420/16519/21
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 10.06.21 №№ 0-1517, 0-1517, 0-1517.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваними податковими повідомленнями-рішенням йому визначено суми грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої фізичними особами, які є власниками об`єкті нежитлової нерухомості. При цьому нежитлові приміщення, які належить позивачу на праві приватної власності, призначені та використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, у зв`язку із чим відповідно до п. «ж» п. 266.2.2 ПКУ не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Зокрема, податковим органом визначені грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на вівчарню площею 126 кв.м., свинарник площею 929,2 кв.м., відкритий зерносклад з підсобними приміщеннями площею 999 кв.м., та не враховано основні види діяльності підприємницької діяльності позивача. У зв`язку із цим оскаржувані податкові повідомлення-рішення є неправомірними та підлягають скасуванню.

Ухвалою судді від 14.09.21 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08.10.21 до суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що на момент формування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, була відсутня інформація, яка підтверджувала віднесення нежитлових приміщень до приміщень класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271). При цьому позивачем зазначені документи до податкового органу не надавались, у зв`язку із чим спірні податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі діючого законодавства.

Також 08.10.21 до суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшло клопотання про закриття провадження по справі в частині позовних вимог щодо оскарження податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області від 10.06.21 №№ 0-1517, 0-1517, оскільки податковим органом самостійно скасовано зазначені податкові повідомлення-рішення.

Відповідь на відзив від позивача до суду не надійшла.

Ухвалою суду від 03.12.21 провадження в частині позовних вимог щодо скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області від 10.06.21 №№ 0-1517, 0-1517 закрито.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 19.01.2021 зареєстрований фізичною особою-підприємцем Лиманською районною державною адміністрацією Одеської області, номер запису: 000009447.

Видами діяльності ФОП ОСОБА_1 обрано: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.46 Розведення свиней; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 52.10 Складське господарство; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Позивачу на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області на праві власності належить будівля адміністрації зі складськими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 . Дата прийняття рішення про реєстрацію права власності: 11.05.2006.

Згідно технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна будівлю адміністрації із складськими приміщення та зведеного акту вартості споруд, об`єкт нерухомості є відкритим зерноскладом із підсобними приміщеннями: будівля адміністрації із складським приміщенням - лiт. А-А3 (223,8 кв.м.) вбиральня - лiт. Б (2,5 кв.м.); вівчарня - літ. В (126,0 кв.м.) свинарник - літ. Г2-23 (929,2 кв.м.); свинарник літ. Г2-2з (929,2 кв.м.);відкритий зерносклад із підсобним приміщенням - лiт. Ддд1 (999,0 кв.м.) насосна-літ. E (16, кв.м.) навіс - літ. Ж (28,5 кв.м.); сарай - лiт. 33 (50,3 кв.м.); I - водонапорна вежа; ІІ - цистерна; ІІI- майданчик для техніки.

10.06.21 Головним управлінням ДПС в Одеській області згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПКУ та відповідно до п. 266.7 ст. 266 ПКУ прийняті податкові повідомлення-рішення №№ 0-1517, 0-1517, 0-1517, якими ФОП ОСОБА_1 визначено грошові зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік в розмірах 314,32 грн, 8082,59 грн та 8718,31 грн.

При цьому, згідно наданої в ході судового розгляду справи ГУ ДПС в Одеській області до суду інтегрованої картки платника податків станом на 02.10.21, податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 10.06.21 №№ 0-1517, 0-1517 самостійно скасовані податковим органом. На цій підстав відповідач просив суд закрити провадження в частині позовних вимог щодо скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області від 10.06.21 №№ 0-1517, 0-1517, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 10.06.21 №№ 0-1517 необґрунтованим, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 ст.266 ПК України).

За приписами статті 30 ПК України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Так, підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Так, поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

Своєю чергою, продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг (стаття 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис»).

Тобто, будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування згідно з пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Отже, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 наділений статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права.

При цьому позивачем об`єкт нерухомого майна «будівля адміністрації із складськими приміщення та зведеного акту вартості споруд, об`єкт нерухомості є відкритим зерноскладом із підсобними приміщеннями: будівля адміністрації із складським приміщенням - лiт. А-А3 (223,8 кв.м.) вбиральня - лiт. Б (2,5 кв.м.); вівчарня - літ. В (126,0 кв.м.) свинарник - літ. Г2-23 (929,2 кв.м.); свинарник літ. Г2-2з (929,2 кв.м.);відкритий зерносклад із підсобним приміщенням - лiт. Ддд1 (999,0 кв.м.) насосна-літ. E (16, кв.м.) навіс - літ. Ж (28,5 кв.м.); сарай - лiт. 33 (50,3 кв.м.); I - водонапорна вежа; ІІ - цистерна; ІІI- майданчик для техніки» використовується як об`єкт сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

У зв`язку із наведеним, на нежитлові приміщення, які належить позивачу на праві власності, поширюється запроваджена п. «ж» пп. 266.2.2 п.266.2 ст. .266 ПКУ пільга та зазначені будівлі не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

При цьому суд критично оцінює доводи відповідача, яким прийнято спірні податкові повідомлення-рішення з огляду на відсутність підтвердження віднесення нежитлових приміщень до приміщень класу «будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271), про те, що платнику податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за отриманням необхідного висновку щодо ідентифікації об`єкта нерухомості доцільно звертатись до органу, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно будівельного контролю та нагляду.

З метою уніфікації об`єктів нерухомості Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації розроблено та затверджено наказом від 17.08.2000 № 507 Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі Класифікатор), який містить Методику класифікації будівель за головною класифікаційною ознакою їх цільовим функціональним призначенням.

Відповідно до Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи: 1271.1 будівлі для тваринництва, 1271.2 будівлі для птахівництва, 1271.3 будівлі для зберігання зерна, 1271.4 будівлі силосні та сінажні, 1271.п будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства, 1271.6 будівлі для тепличного господарства, 1271.7 будівлі рибного господарства, 1271.8 будівлі підприємств лісівництва і звірівництва, 1271.9 будівлі сільськогосподарського призначення інші.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) "Будівлі нежитлові" належить клас (код 1271) "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

ДК БС призначено для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.

Вирішуючи спір, суд критично оцінює доводи податкового органу щодо необхідності платнику податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, звертатися за отриманням необхідного висновку щодо ідентифікації об`єкта нерухомості до органу, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно будівельного контролю та нагляду.

Так, у платника податків в наявності є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна, в розділі ІІ «Призначення та характеристика основних та службових будівель, характеристика підвалів, дворових споруд, замощень» наведено призначення відповідних будівель, як-то «свинарник», «вівчарня», «зерновий склад» тощо. Для цілей ведення господарської діяльності позивач в достатній мірі має право керуватися вказаними характеристиками будівель своєї власності та використовувати їх за призначенням.

Натомість, відповідач привласнює собі непритаманні фіскальному органу функції, беручи на себе право визначати обов`язки платнику податків, які не передбачені чинним законодавством, зважаючи на необхідність ідентифікації об`єкта нерухомості шляхом звернення до органу, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно будівельного контролю та нагляду, для цілей доведення перед податковим органом наявності податкової пільги.

Слід зазначити, що встановлена пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

На думку суду, таких підхід для платника податків очевидно буде надмірним та непропорційним тягарем, що потребуватиме витрачання часу та коштів, та який не є визначеним законодавством обов`язком платника податку.

Так, будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням, а тому у податкового органу навряд чи виникли б складнощі в класифікації будівель «зерносклад», «свинарник» та «вівчарня», тим більше, що вказані будівлі не запроектовані для декількох призначень.

Таким чином, суд дійшов висновку про незаконність спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки у позивача не виникало обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Враховуючи, що провадження у справі в частині позовних вимог закрито внаслідок задоволення вимог відповідачем після подання позовної заяви, суд вважає за необхідне присудити позивачу всі понесені ним у справі судові витрати з відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; 44069166) про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 10.06.21 № 0-1517.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 961,20 грн (дев`ятсот шістдесят одну гривню 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк