Справа № 260/1192/21
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2021 року м. Ужгород№ 260/1192/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання - Кустрьо В.М.,

за участю:

позивач - не з`явився,

представник відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 24 листопада 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 06 грудня 2021 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, якою просить: 1) Визнати протиправним та скасувати наказ керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону В.Вдовитченко № 102 К від 03 березня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону Західного регіону та з органів прокуратури; 2) Поновити ОСОБА_1 з 15 березня 2021 року в Закарпатській спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Західного регіону на посаді, рівнозначній посаді заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону та в органах прокуратури.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року зупинено провадження у справі - до набрання законної сили судовим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 260/747/21.

Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року поновлено провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з липня 2004 року по 14 березня 2021 року безперервно працював в органах військової прокуратури. Наказом керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону від 03 березня 2021 року № 102 К позивача звільнено з посади заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону Західного регіону України та з органів прокуратури, та виключено зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України. Вказаний наказ прийнятий на підставі наказу Міністра оборони України № 50 від 16 лютого 2021 року та рішення четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих). Вищевказаний наказ від 03 березня 2021 року № 102 К позивач вважає протиправним та таким, що прийнятий всупереч вимог Конституції та законів України та за відсутності належного правового обґрунтування.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, однак 05 листопада 2021 року до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без його участі та без участі позивача.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що подаючи заяву про згоду на проведення атестації, позивач підтвердив своє бажання пройти атестацію, вказав на ознайомлення та погодження з усіма умовами та процедурами проведення атестації, що визначені порядком № 221, зокрема і щодо того, що у разі неуспішного проходження будь-якого з етапів атестації, передбаченого порядком № 221, а також за умови настання однієї з підстав, передбачених пунктом 19 Розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ його буде звільнено з посади прокурора, тобто позивач був ознайомлений з умовами та процедурами проведення атестації та погодився на її застосування. Враховуючи, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження позивачем атестації є підставою для звільнення прокурора на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України № 1697-VII, то на переконання відповідача, оскаржений наказ про звільнення позивача є правомірним, та таким, що винесений відповідно до приписів чинного законодавства, з дотриманням встановленої процедури та з урахуванням всіх обставин.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта

Згідно вимог ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до витягу із наказу Міністра оборони України від 16 лютого 2021 року № 50 підполковника юстиції ОСОБА_1 , заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону Західного регіону України, відповідно до п. 18 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 19.09.2019 року № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Відповідно до наказу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону від 03 березня 2021 року № 102 к підполковника юстиції ОСОБА_1 , якого наказом Міністра оборони України від 16.02.2021 року № 50 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 14 березня 2021 року звільнено з посади заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону Західного регіону України та з органів прокуратури, та виключено зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України та всіх видів забезпечення.

Як вбачається із вищевказаного наказу він прийнятий на підставі наказу Міністра оборони України від 16 лютого 2021 року № 50 та рішення четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових гарнізонів (на правах місцевих) від 24.11.2020 року № 68.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України регулюються Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII (надалі - Закон №1697-VII).

Статтею 16 Закону №1697-VII встановлено особливий порядок призначення прокурора на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до частини 3 статті 16 Закону №1697-VII прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

Загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді передбачені статтею 51 Закону №1697-VII.

Так, пунктом 9 частини 1 статті 51 Закону №1697-VII визначено, що прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

25.09.2019 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 року №113-IX (надалі - Закон №113-IX), відповідно до пункту 6 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" якого з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Пунктом 10 розділу ІІ Закону №113-IX визначено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Згідно з підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Відповідно до пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав: 1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію; 2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури; 3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію; 4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.

Як вже встановлено судом, на підставі рішення Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 68 від 24 листопада 2020 року керівником Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону винесено наказ від 03 березня 2021 року № 102 к, яким позивача звільнено з посади заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону Західного регіону України та з органів прокуратури.

Судом встановлено, що позивачем рішення Четвертої кадрової комісії обласних прокуратури атестації було оскаржено до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі № 260/747/21 за позовною заявою ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про неуспішне проходження атестації від 24 листопада 2020 року № 68.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року в адміністративній справі № 260/747/21 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур,військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про визнання протиправним та скасування рішення № 68 від 24.11.2020 року Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 .

Вищевказане рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року набуло законної сили.

Таким чином, рішенням суду в адміністративній справі № 260/747/21 встановлено правомірність рішення Четвертої кадрової комісії про неуспішне проходження позивачем атестації.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, оскільки рішення Четвертої кадрової комісії від 24 листопада 2020 року № 68, на підставі якого винесено оскаржений в даній справі наказ про звільнення позивача, є чинним та не скасованим, суд приходить висновку про правомірність наказу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону від 03 березня 2021 року № 102 к, яким позивача звільнено з посади заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону Західного регіону України та органів прокуратури.

Доводи позивача на відсутність підстав для звільнення, а саме: відсутність ліквідації, реорганізації органів прокуратури чи скорочення штатів, та як наслідок, відсутність правової визначеності щодо підстав звільнення, є необґрунтованими, оскільки звільнення у разі неуспішного проходження атестації на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VІІ прямо передбачене підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ.

Відтак, наказ Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону від 03 березня 2021 року № 102 к про звільнення позивача з посади прийнятий на підставі та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Стосовно позовних вимог про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд зазначає, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача зі служби щодо якого суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів належним чином правомірність оскарженого наказу, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать вимогам закону та не відповідають обставинам справи, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами та у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону (м. Львів, вул. Клепарівська, буд. 20, код ЄДРПОУ 3832605) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька