Справа № 260/3878/21
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2021 року м. Ужгород№ 260/3878/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання - Рошко Л.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

за участі представника позивача - Кохман Марії Василівни;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - представник - Фурт Сперанца Русланівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2021 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), в якому просить суд: "1. Визнати протиправною відмову Головне Управління пенсійного фонду України у Закарпатській області у призначенні мені ОСОБА_1 пенсії на підставі п. "е" ч. 1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; 2. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України у Закарпатській області зарахувати мені ОСОБА_1 до спеціального стажу, який визначає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ч. 1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період навчання у Вінницькому педагогічному училищі з 1990 року по 1993 роки; 3. Стягнути з Головного Управління пенсійного Фонду України у Закарпатській області на мою користь 1816 гривень.".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Свої позовні вимоги позивач мотивує наступним. Позивач вчитель Вільховецько-Лазівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. За період з 08 вересня 1988 року по теперішній час працювала вихователем групи, вихователем групи продовженого дня, вчителем початкових класів, що передбачає право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 частини 1 пункту "е" Закону України "Про пенсійне забезпечення". Станом на час звернення за призначенням пенсії 27 листопада 2020 року, страховий стаж позивача становив 38 років 1 місяць 26 днів, з них - 26 років 11 місяців спеціальний стаж. До спеціального стажу не враховано період перебування позивача на посаді вихователя гуртожитку з 05 вересня 1988 року по 30 листопада 1993 року, оскільки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 посада "вихователь гуртожитку" не дає право на пенсію за вислугу років. Тому період роботи позивача в школі "вихователем гуртожитку" з 05 вересня 1988 року по 30 листопада 1990 року позивачу не зараховано у спеціальний стаж, що не дає права позивачу для виплати їй одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій. Позивач також вказує, що поряд із основною роботою, що була обумовлена трудовим договором з 8 вересня 1988 року по 01 грудня 1993 року працюючи на посаді "вихователем гуртожитку" Вільховецько-Лазівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з 1990 року по 1993 рік додатково навчалася на заочному відділенні Вінницького педагогічного училища, що підтверджено дипломом, а відтак просила зарахувати їй навчання у Вінницькому педагогічному училищі із 1990 року по 1993 рік у спеціальний стаж, що дає право на вислугу років.

У відзиві на позов представник відповідача просить суд в задоволенні позову відмовити повністю. Зазначає, що До страхового стажу, що дає право на одержання грошової допомоги, не враховано період роботи позивачки на посаді вихователя гуртожитку Вільховецької-Лазівської середньої школи з 05 вересня 1988 року по 30 листопада 1993 року, оскільки Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право па пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, не передбачено зазначену посаду. Тому, враховуючи відсутність 30 років стажу на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 пунктів "е" - "ж" Закону України "Про пенсійне забезпечення", підстави для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 частини 1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутні. Із приводу позовної вимоги, щодо зобов`язання Головню управління зарахувати позивачці до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років періоду навчання у Вінницькому педагогічному училищі з 1990 року но 1993 роки відповідач зазначив, що ОСОБА_1 до Головного управління не подавала диплом НОМЕР_2 , або будь-яких інших документів які містять відомості про період навчання за денною формою.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, а саме просили суд визнати протиправною відмову Головне Управління пенсійного фонду України у Закарпатській області у призначенні позивачеві пенсії на підставі п. "е" ч. 1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; а також зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України у Закарпатській області зарахувати позивачеві до спеціального стажу, який визначає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ч. 1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" саме період навчання у Вінницькому педагогічному училищі з 1990 року по 1993 роки.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, просив відмовити з підстав наведених у відзиві на позов.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

27 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою № 5304 про призначення пенсії по віку (а.с. 72).

Головним управлінням було прийнято рішення № 69 від 03 грудня 2020 року про призначення пенсії ОСОБА_1 за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням загального стажу роботи 38 років 1 місяць 26 днів (а.с.а.с. 38, 61).

Згідно записів трудової книжки від 13 серпня 1988 року НОМЕР_3 та довідок про підтвердження спеціального стажу для призначення пенсій за вислугу років № 145 від 16 листопада 2020 року, № 1797 від 23 листопада 2020 року педагогічний стаж, який би давав позивачці право на призначення грошової допомоги, як працівнику освіти, становить 26 років 11 місяців, в тому числі: з 01 грудня 1993 року по 31 грудня 2003 року; з 01 січня 2004 року по 30 листопада 2010 року; з 01 грудня 2010 року по 30листопада 2014 року; з 01 грудня 2014 року по 31 грудня 2015 року; з 01 січня 2016 року по 31 жовтня 2020 року (а.с.а.с. 7, 8, 10).

Листом від 01 березня 2021 року № 763-649/П-02/8-0700/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області позивача було повідомлено, що до страхового стажу, що дає право на одержання грошової допомоги, не враховано період роботи позивача на посаді вихователя гуртожитку Вільховецької-Лазівської середньої школи з 05 вересня 1988 року по 30 листопада 1993 року, оскільки Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, не передбачено зазначену посаду, у зв`язку із чим у позивача відсутній страховий стаж 30 років на посадах, робота яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що дає право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (а.с. 11).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері реалізації особами, які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України, регулюються нормами Конституції України, Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

У відповідності до статті 6 частини 2 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту - Закон України № 1058- ІV), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 8 частини 1 Закону України № 1058- ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 24 частин 1, 2 Закону України № 1058- ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 56 частин 1, 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення", навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі зараховується до стажу роботи.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Пунктом 7-1 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 нього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності па посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Україні 23.11.2011 року № 1191 (далі по тексту - Порядок № 1191), передбачено, що до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е", пункту "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Згідно із пунктом 7 Порядку № 1191, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1191, грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Питання з приводу подання та оформлення документів для призначення пенсії регулюються постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі по тексту - Порядок № 22-1).

Згідно із пунктом 4.7 абзацом 1 розділу IV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку.

Як встановлено судом із матеріалів справи до страхового стажу, що дає право на одержання грошової допомоги, не враховано саме період роботи позивачки на посаді вихователя гуртожитку Вільховецької-Лазівської середньої школи з 05 вересня 1988 року по 30 листопада 1993 року, оскільки Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право па пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, не передбачено зазначену посаду.

Тому, враховуючи відсутність 30 років стажу на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 пунктів "е" - "ж" Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідачем було відмовлено в призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Разом з тим, у відповідності до звернених позовних вимог, позивач не ставить вимоги щодо зарахування їй до відповідного стажу вказаний період роботи посаді вихователя гуртожитку Вільховецької-Лазівської середньої школи з 05 вересня 1988 року по 30 листопада 1993 року.

Із приводу позовної вимоги, щодо зобов`язання Головню управління зарахувати позивачці до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років періоду навчання у Вінницькому педагогічному училищі з 1990 року по 1993 року необхідно зазначити наступне.

Згідно із статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі зараховується до стажу роботи.

При цьому, як вже зазначалось вище з 05 вересня 1988 року по 30 листопада 1993 року ОСОБА_1 працювала на посаді вихователя гуртожитку Вільховецької-Лазівської середньої школи, що об`єктивно підтверджується записами трудової книжки позивачки, що перетинається з періодом навчання, тому було взято до розрахунку загального стажу роботи.

Як вбачається із заяви про призначення пенсії від 27 листопада 2020 року, ОСОБА_1 до Головного управління не подавала диплом НОМЕР_2 від 25 червня 1993 року (а.с. 9), або будь-яких інших документів які містять відомості про період навчання за денною формою (72).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази відмови Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області позивачу у зарахуванні до спеціального стажу, періоду навчання у Вінницькому педагогічному училищі з 1990 року по 1993 року, оскільки судом встановлено, що це питання не було взагалі предметом розгляду відповідача, крім того у розпорядженні відповідача був відсутні диплом НОМЕР_2 від 25 червня 1993 року, який позивач надав лише суду.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на таке. У відповідності до статті 56 частини 3 пункту "д" Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Зазначена норма не містить посилання на те, яка саме форма навчання повинна бути зарахована до стажу роботи.

Відповідно до статті 48 КЗпП України встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом першим Постанови Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.93 № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.93 № 58 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посилання на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема записи про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо) у вищих навчальних закладах та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції).

Вищезазначене свідчить, що питання ведення, контролю за веденням запису у трудовій книжці відомостей щодо трудового (в тому числі спеціального) стажу віднесено до компетенції роботодавця або, у виняткових випадках, юридичної особи, в якій власник трудової книжки провадить не трудову, але іншу основну свою діяльність. У випадку, коли така діяльність не є трудовою, а іншою, але не основною, зокрема коли йдеться про навчання на заочному або вечірньому факультеті, відомості про неї не можуть стосуватися трудового стажу а відповідно до пункту 2.18 Інструкції можуть вноситись до трудової книжки інформаційно. Такі дані не можуть заміщувати (поглинати) собою даних що становлять безпосередній трудовий стаж.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права виснує, що заочна та вечірня форма навчання у навчальному закладі на зараховується до стажу роботи. Включення цього періоду суперечить юридичній природі (сутності) цього виду спеціального стажу.

До подібних висновків дійшла колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 05 листопада 2013 у справі № 21-289а13, а також Велика Палата Верховного Суду у справі № 9901/521/19.

Суд також звертає увагу на те, що таке трактування законодавства (до якого дійшов суд) виключає подвійне зарахування того самого періоду до відповідного стажу. Оскільки в іншому можливі випадки коли стаж роботи, який слід враховувати до відповідного стажу відповідно до норм Закону необхідно врахувати за той самий період і заочну або вечірню форму навчання.

Крім того, частиною 5 статті 242 КАС України, встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин судом резюмується, що вечірня та заочна форма навчання навчальному закладі не враховується до стажу роботи.

Відповідно до статті 5 частини 1 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Тобто, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 30 листопада 2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 06 грудня 2021 року.

СуддяС.Є. Гаврилко