Справа № 465/8086/21
Суддя: Гладишева Х. В.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

24.11.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судового засідання Василюк В.Б.,

учасники справи:

позивач - не з`явився

відповідач - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Франківського районного суду м.Львова справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Юнко Марією Василівною, до Державної екологічної інспекції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

До Франківського районного суду м.Львова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи.

11.10.2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №1441-02 від 27.09.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.52 КУпАП.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.52 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., за те, що ТОВ «Миколаївбудкерам», керівником якого він є, не уживалися заходи щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки, та ліквідації наслідків такого впливу, не забезпечено захист земель від забруднення та засмічення, а саме встановлено, що на відкритому ґрунті, в межах земельної ділянки за кадастровим №:04:000:0007 на захід від нежитлової будівлі (цех формування цегли) наявне складування металевого дроту (корду) залишків від спалювання автомобільних шин на площі 352 кв.м (орієнтовною висотою 0,25м), чим здійснюється псування (засмічення) земель; після проведення лабораторних досліджень проб ґрунтів протокол № (394-395)/21 вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 23.09.2021 року в межах земельної ділянки за кадастровим №:04:000:0007 на захід від нежитлової будівлі (цех формування цегли). На обґрунтування позову зазначив, що дана земельна ділянка на праві власності належить ТОВ «Миколаївбудкерам». На підставі договору оренди нерухомого майна від 14.12.2018 року, ТОВ «Миколаївбудкерам» передає ТОВ «Західно-Українська екологічна компанія» нежитлові будівлі, загальною площею 2289,5кв.м. в подальшому, 26.07.2019 року укладено договір про зміну сторони в зобов`язанні у відповідності до якого всі права та обов`язки, передбачені договором оренди нерухомого майна від 14.12.2018 року переходять від ТОВ «Західно-Українська екологічна компанія» до ТОВ «Еко Пром Груп». Основною діяльністю ТОВ «Еко Пром Груп» є відновлення відсортованих відходів. Наголосив, що при винесенні даної постанови відповідач допустив неточності, не пересвідчившись у тому, що ОСОБА_1 не має відношення до діяльності, вчинюваної на даній земельній ділянці. Також покликався на ст.120 ЗК України, про те, що набуваючи права користування на будівлі, споруди, що перебувають у користуванні, до набувача переходить право користування земельною ділянкою на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відзив на позов до суду не надходив.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 18.10.2021 року матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 залишено без руху.

02.11.2021 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків позовної заяви, долучивши квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 05.11.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами ст.286 КАС з повідомленням учасників справи відповідно до ст.268 КАС у відкритому судовому засіданні 15.11.2021 року.

15.11.2021 року розгляд справи відкладено на 24.11.2021 року.

24.11.2021 року в судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду даної справи.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно ч. і 5 ст.250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 27.09.2021 року головним спеціалістом відділу державного екологічного нагляду (контролю) земельних ресурсів державним інспектором з охорони навколишнього середовища Львівської області Гребенюком С.П. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №1441-02, згідно якої ТОВ «Миколаївбудкерам», директором якого є ОСОБА_1 , не уживалися заходи щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки, та ліквідації наслідків такого впливу, не забезпечено захист земель від забруднення та засмічення, а саме встановлено, що на відкритому ґрунті, в межах земельної ділянки за кадастровим №:04:000:0007 на захід від нежитлової будівлі (цех формування цегли) наявне складування металевого дроту (корду) залишків від спалювання автомобільних шин на площі 352 кв.м (орієнтовною висотою 0,25м), чим здійснюється псування (засмічення) земель; після проведення лабораторних досліджень проб ґрунтів протокол № (394-395)/21 вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 23.09.2021 року в межах земельної ділянки за кадастровим №:04:000:0007 на захід від нежитлової будівлі (цех формування цегли).

Із інформації Державного земельного кадастру про право власності на речові права земельна ділянка від 07.10.2021 року вбачається, що земельна ділянка за кадастровим №:04:000:0007, загальною площею 1,4999га, за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с.Гранки-Кути, вул.Лісна, 8а, на праві власності належить ТОВ «Миколаївбудкерам».

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, директором ТОВ «Миколаївбудкерам» є Папуга Ю.Б.

Як вбачається зі змісту договору оренди нерухомого майна від 14.12.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Алєксєєвою Г.М. за №929, ТОВ «Миколаївбудкерам» передав ТОВ «Західно-Українська екологічна компанія» у строкове платне користування на умовах оренди майно: нежитлові будівлі, загальною площею 2289,5 кв.м, розташовані на земельній ділянці за кадастровим №:04:000:0007, загальною площею 1,4999га, за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с.Гранки-Кути, вул.Лісна, 8а.

26.07.2019 року між ТОВ «Миколаївбудкерам», ТОВ «Західно-Українська екологічна компанія» та ТОВ «Еко Пром Груп» укладено договір про зміну сторони в зобов`язанні, на підставі якого до ТОВ «Еко Пром Груп» переходять всі права та обов`язки ТОВ «Західно-Українська екологічна компанія» за договором оренди нерухомого майна від 14.12.2018 року.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основною діяльністю ТОВ «Еко Пром Груп» є відновлення відсортованих відходів.

Судом в межах повноважень, визначених КАС України, було вжито необхідних заходів для забезпечення права відповідача подати відзив на позовну заяву, приймати участь в судовому засіданні та надати суду усні пояснення по суті справи, а також надати суду докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.52 КУпАП.

Однак, відповідач відзиву на позов не надіслав, в судових засіданнях участі не брав.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до приписів ст.120 ЗК України та приписів ст.377 ГК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (провадження № 12-143гс18) зроблено правовий висновок про принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди; зазначено, що підстави та порядок переходу права на земельну ділянку при переході права власності на розташовані на ній житловий будинок, будівлю або споруду визначаються статтею 377 ЦК України та статтею 120 ЗК України. Також у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

В статті 35 Закону України «Про охорону земель», чітко визначений перелік вимог до власників і землекористувачів, у тому числі орендарів, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності. Так, власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість грунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов`язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів; надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування відомості про застосування пестицидів та агрохімікатів; сприяти систематичному проведенню вишукувальних, обстежувальних, розвідувальних робіт за станом земель, динамікою родючості ґрунтів; своєчасно інформувати відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щодо стану, деградації та забруднення земельних ділянок;забезпечувати додержання встановленого законодавством України режиму використання земель, що підлягають особливій охороні; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

Згідно ст.52 КУпАП псування сільськогосподарських та інших земель, забруднення їх хімічними і радіоактивними речовинами, нафтою та нафтопродуктами, неочищеними стічними водами, виробничими та іншими відходами, а так само невжиття заходів по боротьбі з бур`янами тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно положень ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду справа №660/575/16-а від 31.01.2018 року.

Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову (ч.4 ст.159 КАС України).

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

Як встановлено в ході розгляду справи, власником земельної ділянки за кадастровим №:04:000:0007, загальною площею 1,4999га, за адресою: АДРЕСА_1 є ТОВ «Миколаївбудкерам», директором якого є позивач.

Землекористувачем є ТОВ «Еко Пром Груп», яке 26.07.2019 року уклало договір про зміну сторони в зобов`язанні та до якого перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди від 14.12.2018 року. Вказані договори ні однією із сторін розірвано не було.

При цьому, суд звертає увагу, що положення ст.35 «Про охорону земель» стосуються в першу чергу орендаря, як реального землекористувача, а не власника.

Оскільки земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «Еко Пром Груп», а господарську діяльність ТОВ «Миколаївбудкерам»на ній не здійснює, підстави для притягнення до адміністративної відповідальності директора ТОВ «Миколаївбудкерам» ОСОБА_1 відсутні.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач суду не надав, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростував.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Державною екологічною інспекцією у Львівській області було порушено порядок розгляду справи та неправомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне відносно позивача підлягає закриттю.

Також, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не подано відзиву на позов, що в силу вимог ч.4 ст.159 КАС України, може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Львівській області судових витрат у розмірі 454 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 242-246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд,-

ухвалив :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , поданого представником адвокатом Юнко Марією Василівною, до Державної екологічної інспекції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №1441-02 від 27.09.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.52 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.52 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень з Державної екологічної інспекції у Львівській областіна користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: Державна екологічна інспекція у Львівській області(79026, м. Львів, вул.Стрийська, 98, ).

Суддя Х.В.Гладишева