Справа № 380/15427/21
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/15427/21 пров. № А/857/18416/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Петрунів В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року (головуючого судді Карп`як О.О. ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Львів) у справі №380/15427/21 за позовом Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними дій, скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

ДП «Дрогобицьке лісове господарство» 14.09.2021 звернулося в суд з позовом до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в якому просить визнати протиправними дії державного виконавця та скасувати постанову про накладення штрафу в сумі 10200,00 грн. від 31.08.2021, винесена державним виконавцем Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Матійшином Богданом Ярославовичем.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Державне підприємство «Дрогобицьке лісове господарство» подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов. Вказує, що боржником ДП «Дрогобицьке лісове господарство» повторно не здійснено перерахунку суми відшкодування шкоди по втраті здоров`я ОСОБА_1 за період з 01 січня 1992 року по 25 липня 2001 року відповідно до припису №13-03-141/3154-2522 від 27.12.2017, оскільки ні в акті державного виконавця від 27.08.2021, ні в постанові про накладення штрафу від 11.08.2021 не зазначено «невиконання без поважних причин боржником рішення», як того вимагає статті 63 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що подавали письмові пояснення про неможливість виконати рішення суду, документи по ОСОБА_1 відсутні.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дрогобицький відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) направив до апеляційного суду заяву про розгляд справи без участі його представника на підставі наявних у суду матеріалів справи та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача Бабенко О.В. апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрито виконавче провадження ВП №66258738 з примусового виконання виконавчого листа №442/2379/20 від 19.07.2021, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про зобов`язання ДП «Дрогобицьке лісове господарство» здійснити перерахунок суми відшкодування шкоди по втраті здоров`я ОСОБА_1 за період з 01 січня 1992 по 25 липня 2001 відповідно до припису №13-03-141/3154-2522 від 27.12.2017.

23.07.2021 державним виконавцем винесено постанову ВП №66258738 про стягнення з боржника ДП «Дрогобицьке лісове господарство» виконавчого збору в сумі 24000 грн.

10.08.2021 позивачем скеровано пояснення відповідачу про неможливість виконання рішення суду.

10.08.2021 актом державного виконавця встановлено, що боржником ДП «Дрогобицьке лісове господарство» не здійснено нарахування суми відшкодування шкоди по втраті здоров`я ОСОБА_1 за період з 01 січня 1992 року по 25 липня 2001 року відповідно до припису №13-03-141/3154-2522 від 27.12.2017.

11.08.2021 державним виконавцем винесено постанову ВП №66258738 про накладення штрафу на боржника ДП «Дрогобицьке лісове господарство» у розмірі 5100 грн. за невиконання вимог виконавчого документа. Окрім того, попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення відповідно до ст.382 КК України. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів.

Копію вказаної постанови отримав представник позивача (боржника у виконавчому провадженні) 12.08.2021, що підтверджується розпискою на супровідному листі.

Актом державного виконавця від 27.08.2021 встановлено, що боржником ДП «Дрогобицьке лісове господарство» повторно не здійснено нарахування суми відшкодування шкоди по втраті здоров`я ОСОБА_1 за період з 01 січня 1992 року по 25 липня 2001 року відповідно до припису №13-03-141/3154-2522 від 27.12.2017.

31.08.2021 державним виконавцем винесено постанову ВП №66258738 про накладення штрафу на боржника ДП «Дрогобицьке лісове господарство» у розмірі 10200 грн. за невиконання вимог виконавчого документа. Окрім того, попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення відповідно до ст.382 КК України.

Вказану постанову отримано представником позивача 31.08.2021, що підтверджується розпискою на супровідному листі.

10.09.2021 відповідачем скеровано повідомлення до Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області про вчинення кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу від 31.08.2021, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частинами 1, 2 статті 5 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин 1, 3 статті 18 Закону № 1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до норм статті 26 Закону № 1404-VІІІ, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини 1). Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина 5).

Постановою Львівського апеляційного суду від 17.06.2021 у справі №442/1785/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 грудня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» щодо невиконання припису Головного управління Держпраці України у Львівській області № 13-03-141/3154-2522 від 27 грудня 2017 року неправомірними. Зобов`язано Державне підприємство «Дрогобицьке лісове господарство» здійснити перерахунок суми відшкодування шкоди по втраті здоров`я ОСОБА_1 за період з 01 січня 1992 по 25 липня 2001 відповідно до припису №13-03-141/3154-2522 від 27 грудня 2017 року (аркуші справи 7-10).

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з приписами статті 384 Цивільного процесуального кодексу України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до статті 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Отже, основним призначенням стадії виконавчого провадження, є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту та виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки, інше суперечило б запровадженому статті 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до положень частини 1 статті 28 Закону № 1404-VІІІ, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В матеріалах справи наявні докази надсилання позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до статті 63 Закону № 1404-VІІІ, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передумовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу за невиконання без поважних причин в установлений виконавцем строку рішення, що зобов`язує боржника вчинити дії, є встановлення виконавцем за наслідками перевірки, що проводиться наступного дня після спливу десятиденного терміну з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, факту невиконання такого рішення без поважних причин.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, передбачена статтею 75 наведеного Закону. За цією нормою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Така правова позиції кореспондується із правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 07.11.2019 у справі №420/70/19.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що 10.08.2021 актом державного виконавця встановлено, що боржником ДП «Дрогобицьке лісове господарство» не здійснено нарахування суми відшкодування шкоди по втраті здоров`я ОСОБА_1 за період з 01 січня 1992 року по 25 липня 2001 року відповідно до припису №13-03-141/3154-2522 від 27.12.2017.

11.08.2021 державним виконавцем винесено постанову ВП №66258738 про накладення штрафу на боржника ДП «Дрогобицьке лісове господарство» у розмірі 5100 грн. за невиконання вимог виконавчого документа. Окрім того, попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення відповідно до ст.382 КК України. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів.

Копію вказаної постанови отримав представник позивача (боржника у виконавчому провадженні) 12.08.2021, що підтверджується розпискою на супровідному листі.

Актом державного виконавця від 27.08.2021 встановлено, що боржником ДП «Дрогобицьке лісове господарство» повторно не здійснено нарахування суми відшкодування шкоди по втраті здоров`я ОСОБА_1 за період з 01 січня 1992 року по 25 липня 2001 року відповідно до припису №13-03-141/3154-2522 від 27.12.2017.

31.08.2021 державним виконавцем винесено постанову ВП №66258738 про накладення штрафу на боржника ДП «Дрогобицьке лісове господарство» у розмірі 10200 грн. за невиконання вимог виконавчого документа. Окрім того, попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення відповідно до ст.382 КК України.

Відповідно до частини 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта. До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Як видно з долучених копій актів державного виконавця від 10.08.2021 та від 27.08.2021, при їх складенні був присутній представник позивача, боржника у виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що ВП №66258738 відкрите з примусового виконання виконавчого листа №442/2379/20 від 19.07.2021, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про зобов`язання ДП «Дрогобицьке лісове господарство» здійснити перерахунок суми відшкодування шкоди по втраті здоров`я ОСОБА_1 за період з 01 січня 1992 по 25 липня 2001 відповідно до припису №13-03-141/3154-2522 від 27.12.2017, при цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що особа звільняється від відповідальності у виді штрафу за невиконання судового рішення, якщо на це були поважні причини, тобто обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Об`єктивних причин невиконання рішення суду колегією суддів не встановлено, оскільки посилання апелянта на те, що він подавав письмові пояснення про неможливість виконати рішення суду та документи по ОСОБА_1 відсутні є необґрунтованими, адже постановою Львівського апеляційного суду від 17.06.2021 у справі №442/1785/16-ц зобов`язано Державне підприємство «Дрогобицьке лісове господарство» здійснити перерахунок суми відшкодування шкоди по втраті здоров`я ОСОБА_1 за період з 01 січня 1992 по 25 липня 2001 відповідно до припису №13-03-141/3154-2522 від 27 грудня 2017 року (аркуші справи 7-10) та відповідні дії апелянт повинен вчиняти шляхом витребування документів із органів де зберігаються документи щодо ОСОБА_1 .

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 16 березня 2020 року по справі № 523/7118/17, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що орган державної виконавчої служби правомірно наклав на позивача штраф за невиконання судового рішення, тому постанова про накладення штрафу скасуванню не підлягає, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року у справі №380/15427/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

____________________