Справа № 440/13239/21
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/13239/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення, а саме просить:

- визнати дії відповідача щодо виключення з стажу позивача, як судді часу проходження військової служби та половини строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі протиправними;

- скасувати рішення відповідача від 19.03.2021 №60 щодо виключення з стажу позивача, як судді часу проходження військової служби з 22.10.1979 по 27.10.1981 (2 роки 0 місяців 6 днів) та половини строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладні, а саме: на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка з 01.08.1984 по 30.06.1989 (2 роки 5 місяців 15 днів) зарахованих до стажу судді на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.01.2017;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01 травня 2021 року у розмірі 66% від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, з урахуванням часу проходження військової служби з 22.10.1979 по 27.10.1981 (2 роки 0 місяці 6 днів) та половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, а саме: на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка з 01.08.1984 по 30.06.1989 (2 роки 5 місяців 15 днів) зарахованого до стажу судді на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.01.2017.

В обгрунтування позову зазначено, що позивач відповідно до рішення Полтавської обласної ради народних депутатів від 21.01.1993 був обраний суддею Лубенського міського суду. Звільнений з посади судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області згідно постанови Верховної Ради України №1515-У111 від 08.09.2016 «Про звільнення суддів» та наказу голови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.09.2016 у зв`язку з поданням заяви про відставку. На час звільнення з посади стаж позивача склав - 23 роки 7 місяців 24 дні. 19.09.2016 ПФУ призначена позивачу виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, виходячи із стажу роботи 23 роки 7 місяців 24 дні. При цьому не було враховано до стажу роботи суддею час проходження позивачем військової служби з 22.10.1979 по 27.10.1981 (2 роки 0 місяців 6 днів) та половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, а саме на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка з 01.08.1984 по 30.06.1989 (2 роки 5 місяців 15 днів). Зазначено, що відповідно до рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.01.2017 зобов`язано Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці - 2 роки 0 місяців 6 днів та половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, а саме на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка з 01.08.1984 по 30.06.1989 (2 роки 5 місяців 15 днів) та здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19.09.2016 з урахуванням фактично виплачених сум, що було виконано органами ПФУ. Позивач зазначає, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі № 440/4371/20 адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Лубенського відділу з питань перерахунків пенсій №11 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №32 від 03 березня 2020 року про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці гр. ОСОБА_1 на підставі заяви від 28 лютого 2020 року та довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області про розмір суддівської винагороди від 27 лютого 2020 року №02/856/2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області від 27 лютого 2020 року №02/856/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року; в іншій частині позовних вимог відмовлено. На виконання рішення суду з 18.02.2020 відповідач здійснив позивачу перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 62429,40 грн, з урахуванням стажу судді 66%. Водночас у подальшому відповідачем зменшено позивачу відсоток для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 56%.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

01.11.2021 до суду надійшов відзив на позов в якому зазначено, що на виконання рішення суду у справі №440/7371/20 від 30.09.2020 позивачу проведено перерахунок пенсії у розмірі 56% суддівської винагороди. Зазначено, що на позивача розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII.

04.11.2021 до суду позивачем надано відповідь на відзив в якій указано, що доводи відповідача вказані у відзив на позов є безпідставними.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є суддею у відставці Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, що підтверджується посвідченням судді у відставці №01861, копія якого міститься у матеріалах справи.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 січня 2017 року у справі №539/3803/16-а позов ОСОБА_1 до Лубенського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю; визнано протиправними дії Лубенського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Лубенське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці - 2 роки 0 місяців 6 днів проходження строкової військової служби у рядах Радянської Армії, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г.Шевченка - 2 роки 5 місяців 15 днів, здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19.09.2016 року з врахуванням фактично виплачених сум; стягнуто з Лубенського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь позивача судовий збір в сумі 551 грн.20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань, сплачений за подання позовної заяви.

Суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі № 440/4371/20, судом встановлено наступне.

З 01.01.2020 відповідачем здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27.01.2020 №02/231/2020, у якій зазначено, що станом на 01.01.2020 суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 47295 грн.

У зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивач звернувся до відповідача із заявою від 28.02.2020 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав довідку від 27.022020 №02/856/2020, видану територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вказана довідка видана ОСОБА_1 відповідно до Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, на підставі рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, про те, що станом на 18.02.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 94590,00 грн., у тому числі: 1. Посадовий оклад - 63060,00 грн.; 2. Доплата за вислугу років (50%) - 31530,00 грн.; 3. Доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 00,00 грн.; 4. Доплата за науковий ступінь - 00,00 грн.; 5. Доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 00,00 грн.; 6. Щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону № 1402-VIII - 00,00 грн.

03.03.2020 відділом з питань перерахунків пенсій №11 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення №32 про відмову гр. ОСОБА_1 в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви від 28.02.2020 на підставі довідки територіального управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області від 27.02.2020 №02/856/2020 у зв`язку з відсутністю у чинному законодавстві правових норм щодо порядку проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку з рішенням Конституційного суду України від 18.02.2020 №2-р/2020.

Позивач не погодився рішенням відділу з питань перерахунків пенсій №11 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №32 від 03.03.2020 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання гр. ОСОБА_1 на підставі заяви від 28.02.2020 та довідки про розмір суддівської винагороди від 27.02.2020 №02/856/2020, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі № 440/4371/20 адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Лубенського відділу з питань перерахунків пенсій №11 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №32 від 03 березня 2020 року про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці гр. ОСОБА_1 на підставі заяви від 28 лютого 2020 року та довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області про розмір суддівської винагороди від 27 лютого 2020 року №02/856/2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області від 27 лютого 2020 року №02/856/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Дата набрання рішенням суду законної сили - 23.11.2020.

На виконання рішення суду від 30.09.2020 у справі № 440/4371/20 ГУ ПФУ в Полтавській області здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача з 19 лютого 2020 року виходячи з 56 відсотків суддівської винагороди судді.

Не погодившись з діями Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а не в розмірі 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституцією України визначено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод .

Відповідно до статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02 червня 2016 року визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до частин 1, 2 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року (надалі - Закон №1402-VIII ) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частинами 3, 4 статті 142 Закону №1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Зазначена норма чітка, однозначна, зрозуміла та не вступає в колізію з іншими нормами.

До 18 лютого 2020 року в Законі України "Про судоустрій і статус суддів" діяла норма пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень, відповідно до якої право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18 лютого 2020 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень визнаний неконституційним.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Таким чином, з 18 лютого 2020 року в законодавстві відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону №1402-VIII.

За таких обставин, на позивача розповсюджується загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII.

Правила визначення розміру щомісячного грошового утримання також врегульовані статтею 142 Закону №1402-VIII - щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Натомість, чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та їх відсотковий розмір для нарахування щомісячного грошового утримання.

Суд зазначає, що Законом № 1402-VIII, як і раніше Законом № 2453-VI передбачено виплату пенсії або за вибором судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання.

Позивач обрав щомісячне довічне грошове утримання, а не пенсію.

Закон № 2453-VI втратив чинність, натомість, діючим Законом № 1402-VIII встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (частина 4 статті 142), тому суд критично оцінює доводи позивача про те, що розмір довічного грошового утримання є сталим та не може змінюватися.

Верховний Суд у рішенні від 16.06.2020 по зразковій справі №620/1116/20 (Пз/9901/5/20) дійшов висновку про наявність у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі обчисленому згідно положень Закону № 2453-VI, права (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України №1402-VIII.

Зважаючи на те, що чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розмір суддівської винагороди за Законом № 1402-VIII; розмір відсотку за Законом № 2453-VI).

Суд також враховує, що визначення відсотку розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм Закону №1402-VIII не призводить до порушення статті 22 Конституції України, оскільки безпосередньо сам розмір довічного грошового утримання (в грошовому виразі), на який має право позивач згідно норм Закону №1402-VIII, не є меншим ніж той, який був забезпечений позивачу на підставі положень Закону від 07.07.2010 року №2453-VI, зокрема з огляду на наступне.

Таким чином, застосовуючи при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу на підставі Державної судової адміністрації України в Полтавській області від 10.04.2020 №02/1218/2020 з 19 лютого 2020 року приписи статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року, а не приписи Законів, які втратили чинність, відповідач діяв правомірно.

У той же час, вирішуючи питання щодо правильності визначення відповідачем розміру відсотків та розрахунку відповідачем стажу судді у відставці при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 3 статті 142 Закону України №1402-VIII від 02 червня 2016 року "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до частини 1 статті 135 Закону України №1402-VIII від 02 червня 2016 року "Про судоустрій і статус суддів" до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" від 12 липня 2018 року №2509-VIII статтю 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Закон не зазначає, що ця робота має обов`язково передувати призначенню на посаді судді.

З аналізу наведених норм вбачається, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом, як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені у постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19.

При цьому абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №1402-VIII від 02 червня 2016 року "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому, обчислюючи стаж, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 зазначеного закону, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково.

Крім того, згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Також, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Враховуючи викладене вище, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Це підтверджується також положеннями Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 року №1798-VIII, яким були внесені зміни в Закон України "Про судоустрій і статус суддів", зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 235/7316/16-а.

Суд звертає увагу на те, що тривалість стажу роботи на посаді судді позивача 23 роки 7 місяців 24 дні, не оспорюється відповідачем.

Водночас у даному випадку спірним є зарахування до стажу позивача, що дає право на обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати половину часу навчання позивача за денною формою у вищому навчальному закладі (з 22.10.1979 року по 27.10.1981 року (2 роки 0 місяців 6 днів) з 01.08.1984 року по 30.06.1989 року (2 роки 5 місяців 15 днів). та календарний період проходження строкової військової служби з урахуванням врахованого відповідачем суддівського стажу 23 роки 7 місяців 24 дні.

Разом з тим, постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 січня 2017 року у справі №539/3803/16-а зобов`язано Лубенське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці - 2 роки 0 місяців 6 днів проходження строкової військової служби у рядах Радянської Армії, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г.Шевченка - 2 роки 5 місяців 15 днів, здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19.09.2016 року з врахуванням фактично виплачених сум.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо виключення з стажу позивача, як судді часу проходження військової служби та половини строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі є протиправними.

Відтак, надаючи оцінку доводам сторін, стаж роботи позивача на посаді судді в загальному розмірі складає 28 років 3 місяці 15 дні, що дає право на перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області про розмір суддівської винагороди від 27 лютого 2020 року №02/856/2020 в розмірі 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді відсотків за 20 років + 16 відсотків (2%*8 років, оскільки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді)).

Як встановлено судом із письмового відзиву та матеріалів пенсійної справи позивача, наданої представником відповідача як додаток до відзиву на позов, відповідачем з 19.02.2020 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача виходячи із 56%.

Отже, здійснюючи з 19 лютого 2020 року позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідач діяв не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року.

Суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Зважаючи на вищевикладене, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне на підставі частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту права позивача вийти за межі позовних вимог, визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення з 19 лютого 2020 року позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 19 лютого 2020 року здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області про розмір суддівської винагороди від 27 лютого 2020 року №02/856/2020 в розмірі 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги про скасування рішення від 19.03.2021 №60 задоволенню не підлягають, з огляду на відсутність інформації про прийняття відповідачем зазначеного рішення.

Таким чином, в решті позовних вимог слід відмовити за їх необґрунтованістю.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 908 грн.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення з 19 лютого 2020 року ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 19 лютого 2020 року здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області про розмір суддівської винагороди від 27 лютого 2020 року №02/856/2020 в розмірі 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова