Справа № 751/9015/21
Суддя: Яременко І. В.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№751/9015/21
Провадження №2-а/751/146/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Яременко І.В.,

секретаря Випинашко Г.Р.

з участю представника позивача Заболоцького М.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

перекладача Демченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний позов 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України до громадянки Республіки Узбекистан - ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі України,

В С Т А Н О В И В :

Представник 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом до громадянки Республіки Узбекистан - ОСОБА_1 про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців та примусове видворення за межі території України.

Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що 27.11.2021 відповідач - гр.. Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , була затримана прикордонним нарядом Республіки Білорусь після незаконного перетину державного кордону. 01.12.2021 в рамках виконання Угоди між Україною та Республікою Білорусь про реадмісію відповідача передано встановленим порядком з території Республіки Білорусь до України. Беручи до уваги, що відповідач не змогла пред`явити уповноваженим особам прикордонного загону наявні квитки для залишення території України, а також фінансове забезпечення для закупівлі таких квитків, зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення у разі його прийняття.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив задовольнити, з підстав, викладених у позові.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала, погодилась з обставинами, викладеними у позові.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою Республіки Узбекистан, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 , що виданий 15.01.2021 та дійсний до 14.01.2031.

27.11.2021 на території Добрянської ОТГ Чернігівського району Чернігівської області гр.. Республіки Узбекистан ОСОБА_1 незаконно, поза встановлених пунктів пропуску через державний кордон, перетнула державний кордон України у складі групи з трьох осіб з території України до Республіки Білорусь на напрямку н.п. Вербівка (Україна) - н.п. Глибоцьке (Республіка Білорусь) в межах інформаційно-попереджувальної таблички № 937, після чого була затримана представниками прикордонної служби суміжної сторони.

01.12.2021 відповідач в рамках процедури реадмісії встановленим порядком була передана з території Республіки Білорусь до України.

01.12.2021 відповідач була затримана у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, з метою встановлення всіх обставин правопорушення та поміщений до ПТТ 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України, що підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 01.12.2021.

Рішенням начальника відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу від 01.12.2021 вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни гр.. Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати її покинути територію України у термін до 11.12.2021. У відповідача 01.12.2021 було відібрано розписку про отримання зазначеного рішення, в якій остання зобов`язувалась залишити територію України до 11.12.2021.

Факт отримання вказаного рішення та його не оскарження в судовому порядку відповідачем визнано.

В силу вимог ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI) іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Згідно з ч.1 ст.30 Закону № 3773-VI Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Відповідно до ч. 4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Приписами ч.1 ст.289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Частиною 11 ст.289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більше як на вісімнадцять місяців.

Підстав для застосування щодо відповідача положень Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи те, що відповідач, будучи громадянкою Республіки Узбекистан, порушила законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, суд дійшов висновку, що існують ризики, що відповідач може ухилятися від примусового видворення за межі України та перешкоджатиме проведенню процедури видворення, крім того затримання відповідача з метою повернення до країни громадянської належності, не буде суперечити п.п."f" п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а відтак вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.371 КАС України, рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 26, 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 288- 289 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України до громадянки Республіки Узбекистан - ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі України - задовольнити.

Примусово видворити громадянку Республіки Узбекистан - ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , за межі території України.

Затримати громадянку Республіки Узбекистан - ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: Республіка Узбекистан, м. Самарканд, з метою забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на шість місяців, до 01.06.2022.

Допустити рішення до негайного виконання в частині примусового видворення.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до ч.18 ст.289 КАС України, на час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суддя І.В. Яременко