Справа № 640/28163/21
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

01 грудня 2021 року м. Київ № 640/28163/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Васильєвої Ю.В.,

за участю представників сторін:

представника позивача: Гладушка О.В.

представника відповідача: Сєдової П.І.

представника третьої особи: Малікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи та заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом Державної установи «Державний науково-дослідницький і проектний інститут основної хімії»

до Державної служби геології та надр України

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Азов- Мінералтехніка»

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 01 грудня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

У С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Державна установа «Державний науково-дослідницький і проектний інститут основної хімії» (далі по тексту - позивач, ДУ «Державний науково-дослідницький і проектний інститут основної хімії») з адміністративним позовом до Державної служби геології та надр України (далі по тексту - відповідач), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/28163/21 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

29.11.2021 на адресу суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, в якій останній просить суд:

- вжити заходів забезпечення позову у справі за позовом ДУ «Ніохім» до Державної служби геології та надр України, третя особа ТОВ «Азов-Мінералтехніка» про визнання бездіяльності протиправною до моменту прийняття остаточного рішення суду шляхом зупинення дії наказу Державної служби геології та надр України від 15.06.2021 № 448 щодо надання ТОВ «Азов-Мінералтехніка» спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування пісків техногенних Східної ділянки сховища відходів збагачення вивітрилих руд Мазурівського рідкіснометалевого родовища для отримання пальовошпатових матеріалів з вилученням супутніх корисних компонентів, що знаходиться у Волноваському районі Донецької області, строком на 10 років.

Обґрунтовуючи подану заяву, позивач зазначає, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю Державної служби геології та надр України з приводу нерозгляду та повернення заяв позивача на право надрокористування Східною ділянкою сховища відходів збагачення вивітрілих руд Мазурівського рідкіснометального родовища в Волноваському районі Донецької області, підставою якої стало видання наказу Держгеонадра від 15.06.2021 № 448 з приводу надання ТОВ «Азов-Мінералтехніка» спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону з метою видобування основної корисної копалини - пісків (відходи збагачення вивітрилих руд Мазурівського рідкіснометалевого родовища) та супутніх корисних компонентів - двооксиду цирконію та п`ятиоксиду ніобію Східної ділянки сховища відходів збагачення вивітрилих руд Мазурівського рідкіснометалевого родовища, що знаходиться у Волноваському районі Донецької області, строком на 10 років, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. Водночас, 21.10.2021 року на виконання вказаного наказу Держгеонадра видано ТОВ «Азов-Мінералтехніка» спеціальний дозвіл на користування надрами № 6578. У свою чергу, у зв`язку з отримання дозволу ТОВ «Азов-Мінералтехніка» звернулося до ДУ «Ніохім» з листом від 26.10.2021 № 2610, в якому зазначило про початок здійснення господарської діяльності на техногенному родовищі та попередило ДУ «Ніохім», що допуск сторонніх осіб на родовище, проведення будь якої господарської діяльності на родовищі, його забудова іншими суб`єктами господарювання не допускаються згідно чинного законодавства України.

На думку заявника, початок господарської діяльності ТОВ «Азов-Мінералтехніка» з розробки Східної ділянки сховища відходів збагачення вивітрілих руд Мазурівського рідкіснометального родовища у Волноваському районі Донецької області, а також недопуск будь-яких осіб на територію здійснення діяльності, порушуватиме його майнові права та інтереси як законного користувача земельної ділянки, на якій відбуватиметься розробка родовища. Крім того, заявник вказує, що межі земельної ділянки, на якій силами та засобами ТОВ «Азов-Мінералтехніка» має здійснюватися розробка Східної ділянки сховища відходів збагачення вивітрилих руд Мазурівського рідкіснометалевого родовища, знаходяться в межах ділянки ДУ «Ніохім», яка використовується останнім у власній господарській діяльності, розміщенні і експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд хіміко-металургійної фабрики.

Відтак, на думку заявника, оскільки, законність дій, пов`язаних з прийняттям наказу Держгеонадра від 15.06.2021 № 448 з приводу надання ТОВ «Азов-Мінералтехніка» спеціального дозволу, є обставиною, яка належить до предмету доказування у даній справі (так як є причиною не розгляду та повернення заяв та матеріалів ДУ «Ніохім» з отримання права надрокористування), зупинення дії відповідного наказу слугуватиме дотриманню законності в діяльності ТОВ «Азов-Мінералтехніка» та ДУ «Ніохім» та не призведе до порушення прав та інтересів не лише ДУ «Ніохім», а й в цілому держави Україна в особі Донецької обласної державної адміністрації.

У судовому засіданні 01.12.2021 представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення Державної служби геології та надр України щодо заяви про забезпечення позову, відповідно до яких остання заперечує проти задоволення заяви позивача, оскільки Державною службою геології та надр України видано бланк спеціального дозволу від 28.10.2021 № 6578 ТОВ «Азов-Мінералтехніка», що повністю кореспондується із Порядком надання спеціальних дозволів на користування від 30.05.2021 № 615. Водночас, представник відповідача, посилаючись на приписи ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, вказав, що обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову є обґрунтована заява сторони з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та неможливість в подальшому без вжиття таких заходів відновити права особи, що має підтверджуватися доказами наявності фактичних обставин. Відтак, на думку відповідача, заява позивача про забезпечення позову не відповідає ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України та протирічить приписам ст. 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представником третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов- Мінералтехніка» у судовому засіданні надані заперечення на заяву позивача про забезпечення позову, в яких третя особа просить суд відмовити у задоволенні заяви позивача, оскільки останнім не обґрунтовано та не надано доказів того, що невжиття заходів щодо зупинення наказу № 448 від 15.06.2021 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду. Крім того, третя особа звертає увагу, що наказ № 448 від 15.06.2021 виданий на виконання рішення суду, яке набрало законної сили та виконане у встановлений чинним законодавством спосіб.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З урахуванням зазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Суд також зазначає, що, виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому, небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Суд звертає увагу, що у відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Виходячи з наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладена у Постанові від 19 червня 2018 року у справі 826/9263/17, зводиться до того, що підстави щодо наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В підтвердження наявності обставин, що свідчать про необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивачем зазначено, зокрема, що зупинення дії наказу Державної служби геології та надр України від 15.06.2021 № 448 щодо надання ТОВ «Азов-Мінералтехніка» спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування пісків техногенних Східної ділянки сховища відходів збагачення вивітрилих руд Мазурівського рідкіснометалевого родовища для отримання пальовошпатових матеріалів з вилученням супутніх корисних компонентів, що знаходиться у Волноваському районі Донецької області, строком на 10 років, слугуватиме дотриманню законності в діяльності ТОВ «Азов-Мінералтехніка» та ДУ «Ніохім» та не призведе до порушення прав та інтересів позивача, вказуючи про очевидність ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи позивача таким рішенням.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд вказує, що позивачем належних та допустимих доказів, які б свідчили про необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача без вжиття заходів забезпечення позову, про які він просить, надано не було, так само як і не надано доказів, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Крім того, суд дійшов висновку, що до розгляду даної справи по суті та з наданих наразі позивачем документальних доказів неможливо зробити висновок про очевидну протиправність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень. У той же час, наявність очевидних ознак протиправності рішень відповідача може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.

Враховуючи вищезазначене та виходячи із змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника Державної установи «Державний науково-дослідницький і проектний інститут основної хімії» про забезпечення позову - відмовити.

Відповідно до частини восьмої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали суду складено 02 грудня 2021 року.

Суддя Є.В. Аблов