Справа № 211/5459/21
Суддя: Середня Н. Г.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/5459/21
Провадження № 2-а/211/62/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 грудня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Середньої Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Бехало В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача Державної екологічної інспекції Придніпровського округу та просить суд визнати незаконною та скасувати постанову від 18.08.2021 № 211661 про притягнення її до адміністративної відповідальності, посилаючись на суттєве порушення процесуальних норм. В обґрунтування вимог зазначив, що відповідачем в період з 12.08.2021 по 18.08.2021 на підставі наказу про проведення планової перевірки від 30.07.2021 № 1252 направлення на перевірку від 30.07.2021 № 4-971-22 проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «Лінксервіс КР». В результаті здійснення планового заходу 18.08.2021 інспекцією було складено акт за № 308/2.2/21, який ТОВ «Лінксервіс КР» буде оскаржувати, оскільки висновки інспекції необґрунтовані та безпідставні. 18 серпня 2021 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Придніпровського округу Білим О.В. відносно неї, позивача, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 211661, якою визнано її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 78 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136,00 грн. Відповідно до тексту постанови, державний інспектор, розглянувши протокол та вислухавши осіб, що брали участь у розгляді справи, встановив, що позивач працюючи на посаді головного бухгалтера ТОВ «Лінксервіс КР» порушила порядок здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферу, а саме не ведеться контроль за викидами забруднюючих речовин від пересувних джерел. Однак протокол від 17.08.2021 № 211661, на підстав якого винесена оскаржувана постанова, складений без її участі та не були їй вручені. Їй невідомий зміст протоколу, жодних пояснень нею не надавалось у зв`язку з необізнаністю суті порушень, розгляд справи відбувся за її відсутності, оскільки посадові особи відповідача не сповістили її про місце та час розгляду справи, а тому вона була позбавлена можливості бути присутньою на судовому засіданні, заявляти клопотання, давати пояснення, тощо. Вказані порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності є суттєвими, оскільки фактично обмежили можливість її повноцінно приймати участь у розгляді даної справи, захищати свої права та інтереси, користуватися професійною правничою допомогою. Крім того, аналіз чинного законодавства свідчить про те, що отримувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами необхідно суб`єктами господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин, які справляють негативний влив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища. В постанові відсутня належна мотивація прийнятого рішення, оскільки постанова фактично містить лише перелік порушень екологічного законодавства, які були виявлені на підприємстві під час перевірки, а у чому саме полягає її вина у цих порушеннях, як головного бухгалтера ТОВ «Лінксервіс КР», що призвела до виникнення та існування цих порушення, у постанові не зазначено, форма її вини (умисна, необережна) не вказана, тобто суб`єктивна сторона правопорушення посадовою особою при винесенні постанови не конкретизована. При винесенні постанови не з`ясовані та не зазначені обставини, які обтяжують чи пом`якшують її відповідальність, дані про її майновий стан. До того ж відповідачем не надано доказів того, що ТОВ «Лінксервіс КР», головним бухгалтером якого вона є, у своїй діяльності здійснює викиди забруднюючих речовин, що справляють негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища. Відповідачем не було вчинено відповідних дій щодо відбору проб та інструментально-лабораторних вимірювань для з`ясування здійснення ним викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Інвертори ВДІ 220Р не використовувались та не використовуються підприємством в господарській діяльності, що підтверджується бухгалтерською довідкою від 26.08.2021, з якої вбачається, що у лютому-березні 2019 року бухгалтерією допущено помилку під час відображення в обліку зварювальний інвертор ВДІ-220Р» та «зварювальний інвертор ВДІ220» замість рахунку 281 (товари) було відображено на рах. 104 (основні засоби). Протягом всього періоду вищевказана продукція не використовувалась в господарській діяльності, не амортизувалась та була реалізована 02.08.2021, що підтверджується рахунком № КР-0845 від 02.08.2021 та видатковою накладною № КР-0246 від 02.08.2021. Інвертори ВДІ 220Р не є стаціонарним джерелом викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, тому у ТОВ «Лінксервіс КР» відсутній обов`язок на отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Зазначила, що у постанові зазначено про наслідки несплати ОСОБА_2 штрафу, в той час як до відповідальності притягується ОСОБА_1 . Тому просить задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу направлено рекомендованим поштовим відправленням на виконання ухвали суду від 05.10.2021, до суду надійшов відзив на позов від Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).

В обґрунтування відзиву зазначено, що при проведенні перевірки ТОВ «Лінекс КР» згідно оборотної-сальдової відомості по рахунку 10 (Основні засоби), ТОВ «Лінекс КР» за 01.01.2021 обліковуються: зварювальний інвертор ВДІ-220; зварювальний інвертор ВДІ-220Р; автотранспорт: автомобіль KrASZ-G6CZB6 (Д6089482-К0618380-Ш); KrASZ-G6CZB6 (Д6116961-КО624540-Ш); Mersedes-Benz ATEGO WDB9702571L730999. Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел відсутній. Інформація щодо проведення вимірювань вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних та інших пересувних засобів відповідно до вимог нормативної документації ДСТУ 4276:2004 та ДСТК 4277:2004 на розгляд не надана. Протокол про адміністративне правопорушення № 211661 від 17 серпня 2021 року було складено державним інспектором Потапенко В.Ю. в присутності позивача, якій було роз`яснено права, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 в протоколі, однак остання не скористалася свої правом надати письмові пояснення по суті порушення. В протоколі міститься відмітка про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивачем отримано другий екземпляр протоколу № 211661 про адміністративне правопорушення, про що також свідчить відмітка, зроблена власноруч позивачем. Справа про адміністративне правопорушення була розглянута державним інспектором з охорони навколишнього середовища Придніпровського округу Білим О.В. за участі ОСОБА_1 , за результатами розгляду було винесено постанову про адміністративне стягнення від 18.08.2021 № 211661. Зазначена постанова містить особистий підпис позивача про отримання копії постанови. Однак при складанні постанови була допущена технічна помилка: не вірно зазначено прізвище правопорушника в частині наслідків несплати. Щодо тверджень позивача про не вчинення відповідних дій щодо відбору проб та інструментально-лабораторних вимірювань, вважають за потрібне звернути увагу суду, що суть правопорушення полягає у не веденні контролю за викидами забруднюючих речовин від пересувних джерел, що передбачено нормативною документацією ДСТУ 4276:2004 та ДСТУ 4277:2004. Позивач обґрунтовує своє позицію нормами права, які не мають відношення до викидів забруднюючих речовин від пересувних джерел, а стосуються викидів забруднюючих речових стаціонарними джерелами, що не відповідає суті правопорушення, викладеному у протоколі та постанові про накладення адміністративного стягнення. Щодо твердження позивача про недоведеність здійсненого правопорушення позивачем, то ОСОБА_1 не заперечувала своєї відповідальності за веденням контролю за викидами забруднюючих речовин від пересувних джерел, які містяться на підприємстві, що підтверджено відсутністю з цього приводу пояснень з боку позивача, ані при складанні протоколу, ані при розгляду справи про адміністративне правопорушення та поясненням директора ТОВ «Лінксервіс КР», яким було зазначено, що саме позивач є відповідальною особою за цим напрямком діяльності товариства. Тому просять в задоволенні вимог відмовити.

В обґрунтування відповіді на відзив представником позивача викладені мотиви аналогічні зазначеним в тексті позовної заяви. Доповнено, що диспозиція правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 78 КУпАП є банкетною та за відсутності посилання відповідача у протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові на пункт статей 10 та 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» не дає можливостей встановити, яке саме порушення позивач вчинив, а отже вказані документи складені з грубим порушенням ст..ст. 256, 283 КУПАП. Крім того, протокол від 17.08.2021 № 211661 містить підпис позивача, однак цей протокол було складено позивачем за місцем роботи і позивач проставила в ньому підпис в силу юридичної необізнаності. При цьому в протоколі, який було долучено представником відповідача до відзиву на позов, який містить час складання. Відповідачем не надано доказів на підтвердження факту повідомлення позивача про час та адресу складання протоколу. Дата та час розгляду справи в протоколі, що був наданий позивачу, відсутні - тобто протокол вручений позивачу, відрізняється від протоколу, долученого представником відповідача. З огляду на викладене не є доречним зауваження представника відповідача, що позивач не заперечувала своєї відповідальності внаслідок відсутності пояснень, оскільки надання пояснень є право позивача, а їх відсутності не говорить про визнання вини та не впливає на обов`язок доведення відповідачем винуватості особи та факту скоєння правопорушення. Зі змісту постанови вбачається, що єдиним доказом вини позивача є протокол пор притягнення до адміністративної відповідальності. Однак протокол не містить посилання на докази, які підтверджують факт вчинення правопорушення. Додатки про протоколу відсутні, а отже відповідач не може посилатися на оборотно-сальдову відомість або будь-які інші докази, втому числі акт перевірки, які не були покладені в основу при складання протоколу та винесенні постанови. Протокол є документом, складеним суб`єктом владних повноважень та за відсутності інших доказів, що відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення не може бути покладений в основу обвинувачення. А ні постанова, ані протокол не містять місця та часу вчинення правопорушення, що позбавляє можливості перевірити дотримання посадовою особою при винесенні постанови строків, передбачених ст.. 38 КУпАП, а також встановити, чи перебував позивач у період вчинення правопорушення у трудових відносинах з ТОВ «Лінксервіс КР». Відсутні будь-які докази, які свідчать про наділення позивача, як головного бухгалтера ТОВ «Лінксервіс КР» організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими обов`язками по контролю за викидами забруднюючих речових від пересувних джерел. В протоколі та постанові відсутні посилання на будь-які накази, посадові інструкції, з якими позивач була б ознайомлена та які б покладали на позивача такі обов`язки. Так само як і відсутнє посилання на наказ, що підтверджує перебування позивача на посаді головного бухгалтера ТОВ «Лінксервіс КР» на час скоєння правопорушення. Оспорювана постанова виносилась на підставі іншого протоколу, оскільки протокол складено державним інспектором Потапенком В.Ю., а в постанові, винесеної державним інспектором Білим О.Г., зазначено про складення протоколу Білим О.Г .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, 18 серпня 2021 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Придніпровського округу Білим О.Г. винесено постанову за № 211661 про накладення адміністративного стягнення, яким визнано головного бухгалтера ТОВ «Лінксервіс КР» ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 78 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 136,00 грн. (а.с. 16 - копія постанови).

В обґрунтування постанови державним інспектором зазначено, що ОСОБА_1 працюючи на посаді ТОВ «Лінксервіс КР» вчинила порушення: ст. 17 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» тим, що при проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України згідно річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2021 рік, затвердженого наказом Держекоінспекції України від 27.11.2020 № 454 та наказу Державної екологічної інспекції Придніпровського округу від 30.07.2021 № 1252 встановлено: порушення порядку здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферу, а саме не ведеться контроль за викидами забруднюючих речовин від пересувних джерел.

Згідно частини першої статті 78 КУпАП, викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади або недодержання вимог, передбачених наданим дозволом, інші порушення порядку здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря або перевищення технологічних нормативів допустимого викиду забруднюючих речовин та нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел під час експлуатації технологічного устаткування, споруд і об`єктів - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від п`яти до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України «Про охорону атмосферного повітря» № 2707-XII (далі Закон № 2707-XII ) спрямований на збереження та відновлення природного стану атмосферного повітря, створення сприятливих умов для життєдіяльності, забезпечення екологічної безпеки та запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище. Цей Закон визначає правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря, яке є одним з основних життєво важливих елементів навколишнього природного середовища.

Стаття 17 Закону № 2707-XII встановлює перелік заходів щодо відвернення і зменшення забруднення атмосферного повітря викидами транспортних та інших пересувних засобів і установок та впливу їх фізичних факторів.

Так, з метою відвернення і зменшення забруднення атмосферного повітря транспортними та іншими пересувними засобами і установками та впливу пов`язаних з ними фізичних факторів здійснюються: розроблення та виконання комплексу заходів щодо зниження викидів, знешкодження шкідливих речовин і зменшення фізичного впливу під час проектування, виробництва, експлуатації та ремонту транспортних та інших пересувних засобів і установок; переведення транспортних та інших пересувних засобів і установок на менш токсичні види палива; раціональне планування та забудова населених пунктів з дотриманням нормативно визначеної відстані до транспортних шляхів; виведення з густонаселених житлових кварталів за межі міста транспортних підприємств, вантажного транзитного автомобільного транспорту; обмеження в`їзду автомобільного транспорту та інших транспортних засобів та установок у селищні, курортні, лікувально-оздоровчі, рекреаційні та природно-заповідні зони, місця масового відпочинку та туризму; поліпшення стану утримання транспортних шляхів і вуличного покриття; впровадження в містах автоматизованих систем регулювання дорожнього руху; удосконалення технологій транспортування і зберігання палива, забезпечення постійного контролю за якістю палива на нафтопереробних підприємствах та автозаправних станціях; впровадження та вдосконалення діяльності контрольно-регулювальних і діагностичних пунктів та комплексних систем перевірки нормативів екологічної безпеки транспортних та інших пересувних засобів і установок. Проектування, виробництво та експлуатація транспортних та інших пересувних засобів і установок, вміст забруднюючих речовин у відпрацьованих газах яких перевищує нормативи або рівні впливу фізичних факторів, забороняються.

Як встановлено судом та не заперечується позивачем, на балансі ТОВ «Лінксервіс» знаходилось обладнання - зварювальний інвертор ВДІ-220; зварювальний інвертор ВДІ-220Р; автотранспорт: автомобіль KrASZ-G6CZB6 (Д6089482-К0618380-Ш); KrASZ-G6CZB6 (Д6116961-КО624540-Ш); Mersedes-Benz ATEGO WDB9702571L730999.

Аналізуючи наведені правові норми суд вважає, що застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози забруднення навколишнього середовища.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Нормами частини другої статті 70 КАС України встановлено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами першою, другою статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Посилання позивача на ненадання відповідачем доказів щодо підтвердження наявності викидів забруднюючих речовин у певних обсягах є безпідставним, оскільки розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин лежить у площині повноважень суб`єкта підприємницької діяльності, який здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Посилання позивача на помилку бухгалтерії щодо відображення у звітності вказаного обладнання замість рахунку 281 (товари) в рахунку 104 (основні засоби), суд вважає таким, що спростовується відомостями про реєстрацію КВЕДів товариства, серед яких не має такого, що відображав би купівлю-продаж вказаного обладнання, як товару.

Доводи позивача, що контролюючим органом не доведено здійснення викидів забруднюючих речовин при використанні зазначеного вище обладнання, є безпідставними, оскільки відповідач в межах цієї справи не повинен доводити конкретний розмір таких викидів, так як здійснення експлуатації цього обладнання без наявності відповідного дозволу є підставою для винесення постанови незалежно від обсягів викидів.

Крім того, згідно з наданою до суду копією протоколу про адміністративне правопорушення № 211661 від 17 серпня 2021 року, він складався в присутності ОСОБА_1 , а також в її присутності державним інспектором здійснювався розгляд справи, про що свідчить її підпис в постанові про отримання копії постанови 18.08.2021 та що позивачем не спростовано, тому суд не приймає до уваги порушення відповідачем процедури розгляду справи з огляду на викладене.

Разом з тим, у відзиві на позов представник відповідача в якості доведеності здійсненого правопорушення позивачем посилається на той факт, що ОСОБА_1 не заперечувала при розгляді справи своєї відповідальності за веденням контролю за викидами забруднюючих речовин від пересувних джерел, які містяться на підприємстві. Крім того, представник відповідача посилається на пояснення директора ТОВ «Лінксервіс КР» яким було зазначено, що саме позивач є відповідальною особою за цим напрямком діяльності товариства.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, на державного інспектора покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

У даній справі, суб`єкт владних повноважень не виконав даного обов`язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Так, до суду не надано ні письмових (за наявності) пояснень директора ТОВ «Лінксервіс КР» щодо призначення ним відповідальної особи за здійсненням контролю за викидами від пересувних джерел; ні копій наказів щодо призначення такої особи; ні посадової інструкції ОСОБА_1 , як головного бухгалтера підприємства, де було б передбачено її обов`язок по здійсненню вказаного контролю.

Відсутність заперечень ОСОБА_1 при винесенні протоколу та розгляді справи по суті, не впливають на обов`язок відповідача по доведеності правомірності своїх дій та рішення.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, постанова про накладення адміністративного стягнення є необґрунтованою через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 78 КУпАП.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011, заява №16347/02 та «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, заява №36673/04, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у постанові про адміністративне правопорушення, суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи положення вищезазначеної норми, а також те, що судові витрати здійснені позивачем у розмірі 454,00 грн. документально підтверджені (а.с.1), суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження з суб`єкта владних повноважень на користь позивача судових витрат.

Крім того, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвокат (частини 1,2 статті 134 КАС України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В якості доказів щодо понесених судових витрат позивачем надано договір про надання правової допомоги, копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю, копію ордеру, копію акту надання правової допомоги та копію квитанції про сплату за надання правової допомоги на суму 3 000,00 грн.

З наданих документів вбачається, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу за: ознайомлення з оспорюванню постановою, наданням консультації, правовим аналізом судової практики, розроблення правової позиції та складання адміністративного позову.

Згідно частин 5-7 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником відповідача надано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу оскільки позивачем не доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим: сума витрат на професійну правничу допомогу не є співмірною до санкції статті, яка застосовується постановою до відповідача, а також не обумовлена складністю категорії справи.. До того ж відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представником позивача надано заперечення на клопотання, оскільки всі необхідні докази надано до суду.

Враховуючи викладене, предмет позову, складністю справи та часом адвоката, витраченим на виконання робіт, зазначених в акті виконаних робіт, що надано позивачем до суду, суд вважає необхідним вказані вимоги задовольнити, стягнувши на користь позивача витрати, понесені на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 77, 134, 139, 243-246,286 КАС України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 18.08.2021 № 211661 винесену державним інспектором з охорони навколишнього середовища Придніпровського округу Білим Олегом Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 78 КупАП, та накладення на неї стягнення у вигляді штрафу.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнути з Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (, місце знаходження за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, буд. 92) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на оплату судового збору за подання позовної заяви суму в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири гривні) 00 коп. та витрат на оплату правничої допомоги в сумі 3 000 (три тисячі) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду з дня вручення повного рішення суду.

Повний текс рішення суду складено 06 грудня 2021 року

Суддя Н.Г.Середня