Справа № 320/10226/20
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2021 року м. Київ № 320/10226/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни про визнання протиправними та скасування постанов від 08.20.2020 у виконавчому провадження № 63248369 про відкриття виконавчого провадження, про примусове стягнення 22 148,74 грн, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 219,88 грн та про стягнення з боржника основної винагороди на суму 2 214,87 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним виконавцем Клітченко О.А. спірною постановою відкрито виконавче провадження з порушенням ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», а саме виконавче провадження відкрито не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи або знаходження його майна, а також зазначає, що відкриття виконавчого провадження з порушенням правил територіальної діяльності є підставою для скасування спірної постанови, у зв`язку з чим звернувся до суду.

12.11.2020 відповідачем до суду подано відзив на адміністративний позов, відповідно до якого останній проти заявлених позовних вимог заперечив та просив суду у задоволенні позову відмовити.

27.11.2020 до суду надійшла відповідь на відзив відповідно до якої позивач вважає доводи відповідача у відзиві на адміністративний позов необґрунтованими, а тому просить суд адміністративний позов задовольнити.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомленні належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 - громадянин України ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Міським відділом № 1 Білоцерківського МУГУ МВС України 15.12.1998, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідно до відмітки у паспорті позивача має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі заяви від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про примусове виконання рішення Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 08.09.2020 вчинено Виконавчий напис відповідно до якого на ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) звернено стягнення за кредитним договором від 13.03.2013 № 009-28133-130313 у загальному розмірі 22 148,74 грн. Зазначений напис зареєстровано за № 27130.

У подальшому Приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» та Виконавчого напису від 08.09.2020 № 27130 було складено постанову від 08.10.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП № 63248369 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість у розмірі 22 148,74 грн.

Крім того Приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною складено постанову від 08.10.2020 у виконавчому провадженні ВП № 63248369 про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 2 214,87 грн.

Також Приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною складено постанову від 08.10.2020 у виконавчому провадженні ВП № 63248369 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 219,88 грн.

У зазначених постановах від 08.20.2020 у виконавчому провадженні № 63248369 про відкриття виконавчого провадження, про примусове стягнення 22 148,74 грн, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 219,88 грн та про стягнення з боржника основної винагороди на суму 2 214,87 грн зазначена адреса місця проживання позивача: АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись із зазначеними постановами позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404)

Виходячи з положень ст. 1, 5 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404 передбачено, що примусовому виконанню підлягають, зокрема рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з ч. 1 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 2 ст. 24 Закону № 1404 передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

При цьому, ч. 5 ст. 18 Закону № 1404 передбачено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів2 (далі - Закон № 1403).

Згідно із ст. 1 Закону №1403 примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі також - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом № 1404.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону № 1403 у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ (ч. 1, 2 ст. 25 Закону №1403).

Пунктом 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно з п. 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених ч. 3 ст. 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п. 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених ст. 24 Закону № 1404.

Так, п. 10 ч. 3 ст. 4 Закону № 1404 передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства свідчить, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Аналіз наведених положень Закону № 1404 та Інструкції з організації примусового виконання рішень дає підстави для висновку, що у разі отримання приватним виконавцем заяви про примусове виконання рішення та відповідного виконавчого документу, за відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження. При цьому, законодавством покладено на виконавця обов`язки щодо перевірки відповідності виконавчого документа вимогам п. 3, 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404.

Верховний Суд у постанові від 15.07.2021 у справі № 380/9335/20 надав оцінку правильності тлумачення положень ст. 24 Закону № 1404 в контексті визначення місця проживання боржника та дійшов висновку, що визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування особи-боржника можуть слугувати додатковою інформацією і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон № 1404 пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.

Разом з тим, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 380/7750/20, сама лише вказівка на місце проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якого охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою. Хоча приватний виконавець не має обов`язку перевіряти вірогідність відомостей, які зазначено у виконавчому документі, водночас приватний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність, повинен дотримуватися принципів верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності. Закріплені у ст.4 Закону № 1403 засади діяльності, зокрема, приватного виконавця вимагають діяти добросовісно, що, окрім іншого, вимагає від нього більш вдумливого і ретельно виваженого підходу до виконання своїх професійних обов`язків.

У вказаній постанові Суд дійшов висновку про те, що визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування особи-боржника можуть слугувати додатковою інформацією і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон № 1404 пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 08.04.2020 у справі № 804/6996/17 та від 30.04.2020 у справі № 580/3311/19.

Як вже зазначалось, за даними Єдиного реєстру приватних виконавців приватний виконавець Клітченко О.А. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі м. Києва.

Відповідач, мотивуючи правомірність оскаржуваних постанов, послався на те, що у заяві про примусове виконання виконавчого напису і у самому написі, вказано адресу місця реєстрації позивача: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що будь-яким документом не підтверджено місце проживання позивача у місті Києві.

Водночас, Виконавчий напис відповідно до якого на ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) звернено стягнення за кредитним договором від 13.03.2013 № 009-28133-130313 у загальному розмірі 22 148,74 грн, містить відомості про зареєстроване місце проживання позивача, які внесені на підставі паспорта останнього та адресу місця проживання.

Надані відповідачем матеріали виконавчого провадження ВП № 63248369 не містять жодних доказів як на підтвердження того, що зазначена у спірній постанові адреса проживання боржника: АДРЕСА_2 є дійсною, так і не містять інформації, що у позивача наявне нерухоме майно у виконавчому окрузі міста Києва.

З огляду на викладене, доводи відповідача про законність оскаржуваної постанови і прийняття до примусового виконання виконавчого напису за місцем проживання боржника не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Суд звертає увагу, що Закон № 1404-VIIІ містить чітку вказівку на те, що виконавчі документи приймаються до виконання за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, а не довільно, без будь-яких підтверджень, зазначених у виконавчому документі.

Отже, вирішуючи цей спір, судом враховано, що відповідачу було відомо, що місцем реєстрації позивача є адреса за межами його виконавчого округу, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Оскільки виконавчий документ приймався відповідачем до виконання не за місцем проживання боржника чи знаходження його майна, суд дійшов висновку про відсутність у приватного виконавця Клітченко О.А. правових підстав для відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, за відсутності доказів проживання та наявності майна у позивача як боржника у виконавчому провадженні № 63248369 у місті Києві, тобто у виконавчому окрузі, на території якого здійснює діяльність відповідач, у відповідача не було правових підстав для прийняття до виконання виконавчого документа.

За встановлених судом обставин приватний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу у зв`язку із пред`явленням його не за місцем виконання.

Виходячи з викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними належними та достатніми доказами та вбачає правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на зазначене та беручи до уваги докази, які наявні в матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Розподіл судових витрат визначений ст. 139 КАС України.

Під час звернення до суду з даним позовом, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1. від 21.10.2020.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови Приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни від 08.20.2020 у виконавчому провадженні № 63248369 про відкриття виконавчого провадження, про примусове стягнення 22 148,74 грн, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 219,88 грн та про стягнення з боржника основної винагороди на суму 2 214,87 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з Приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни сплачений судовий збір у сумі 840,80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.