Справа № 420/16603/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними матеріалами, у порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції про:

визнання протиправною бездіяльність Департамента патрульної поліції щодо нездійснення доплати індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року;

зобов`язання Департамента патрульної поліції нарахувати та виплатити заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року;

визнання протиправною бездіяльність Департамента патрульної поліції щодо нездійснення остаточного розрахунку грошового забезпечення в день звільнення зі служби у поліції;

зобов`язання Департамента патрульної поліції нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку грошового забезпечення за період з 09.06.2021 року по день ухвалення рішення судом, відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів №100 від 08 лютого 1995 року.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

ОСОБА_1 зазначив, що у період проходження ним служби у поліції, нарахування грошового забезпечення здійснювалося позивачеві не у повному обсязі, зокрема, у період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року, не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Звільнення особи зі служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року, Департаменту патрульної поліції продовжено процесуальний строк на надання відзиву по адміністративній справі №420/16603/21 до 26 жовтня 2021 року.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив (вх.№ЕП/29421/21 від 27.10.2021р.) на позовну заяву (а.с.51-59).

Відзив обґрунтований наступним.

Департаментом патрульної поліції вказано, що Постановою Кабінету Міністрів України №782 від 18 жовтня 2017 року, внесено зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення та доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовці» словом «поліцейських». Індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаною постановою, тобто з 24.10.2017 року. Враховуючи вищевикладене, право на виплату коштів по індексації до 24.10.2017 року позивач не мав.

Крім того, вказувалося, що у силу положень частин 1-2 статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору

У той же час, наразі остаточного розрахунку з позивачем при звільненні не відбулося, а тому, вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку грошового забезпечення є передчасною.

У відповіді на відзив (вх.№60443/21 від 29.10.2021року) ОСОБА_1 вказував, що індексація грошових доходів повинна проводитись за весь час несення служби позивача. Доводи відповідача про те, що необхідно проводити індексацію заробітної плати поліцейських лише після набрання чинності змін до вказаного Положення, а саме з 24.10.2017 року є необґрунтованими (а.с.65-70).

Станом на 02 грудня 2021 року, інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З 07.11.2015 року по 09.06.2021 року, лейтенант ОСОБА_1 , поліцейський взводу №1 роти №1 батальйону №2 полку, проходив службу у поліції.

30.06.2021 року, ОСОБА_1 звернувся до Департамента патрульної поліції з заявою, зокрема, щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 09.06.2021 року (а.с.11-12).

Листом №Д-12298/41/5/05-2021 від 03.08.2021 року, Департамент патрульної поліції повідомив ОСОБА_1 , що індексації грошового забезпечення поліцейським виплачується з листопада 2017 року (а.с.13-14).

Вважаючи, що Департаментом патрульної поліції протиправно не здійснено виплату індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

За змістом положень частини 10 статті 62 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року (далі - Закон України «Про Національну поліцію»), до гарантій професійної діяльності поліцейського віднесено право поліцейського на своєчасне і в повному обсязі отримання грошового забезпечення та інших компенсаційних виплат відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Згідно з частин 1, 2 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988) визначено, що Національна поліція з метою організації своєї діяльності фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України інших джерел, не заборонених законом, а також забезпечує ефективне і цільове їх використання.

Відповідно до пункту 1 Постанови №988, грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Частиною 5 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Преамбулою Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-XII від 03.07.1991 року (далі - Закон №1282-XII) встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

У статті 1 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року (далі - Порядок №1078).

Відповідно до пункт 6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України №782 від 18.10.2017 року Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, яка набрала чинності з 24.10.2017 року (далі - Постанова №782), було до внесено зміни до пункту 2 Порядку №1078 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

При цьому, частиною 2 статті 8 Закону №1282-ХІІ передбачено, що за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Звільнення особи зі служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно, позивачеві не нараховувалась та не виплачувалась. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем не надано.

У свою чергу, суд не приймає посилання відповідача на те, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з 01.11.2017 року - після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №782 від 18.10.2017 року «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», якою абзац 5 пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, після слова «військовослужбовців» доповнено словом «поліцейських», та вважає їх неприйнятними, оскільки індексація грошового забезпечення поліцейських прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Законом №1282-XII.

Разом з тим, стосовно періоду в якому слід проводити індексацію, суд зазначає, що відповідно до статті 4 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (у редакції до 01.01.2016 року було передбачено розмір 101 відсоток).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Суд зауважує, що згідно з п.1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (у редакції від 15.12.2015 року в розмірі 101 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач був прийнятий на службу в Національній поліції України 07.11.2015 року (а.с.23 зворотній бік).

Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Держстату України, у листопаді 2015 року величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації у 101 відсоток та складала 102 відсотка, тому індексація грошового забезпечення повинна була б здійснюватися з січня 2016 року.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по жовтень 2017 року та зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по жовтень 2017 року включно.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У рішенні Конституційного Суду України по справі № 4-рп/2012 від 22 лютого 2012 року суд роз`яснив: «…в аспекті конституційного звернення положення частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 2371 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

На думку суду, право звернення до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку починається з дати проведення повного розрахунку роботодавця з працівником, у тому числі, та у контексті даної справи, з виплатою індексації грошового забезпечення, яка станом на даний час ще не виплачена.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові по справі №823/761/17 від 20 червня 2018 року.

Враховуючи вищевикладене, обов`язок Департамента патрульної поліції по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку виникає виключно з моменту проведення виплати індексації грошового забезпечення (тобто повного розрахунку при звільненні), та лише у разі не виконання Департаментом патрульної поліції вказаного обов`язку, права позивача на середній заробіток за час затримки можуть вважатись порушеними, що є підставою для звернення до суду.

Таким чином, враховуючи відсутність факту виплати позивачеві індексації грошового забезпечення за спірний період, що свідчить про не проведення повного розрахунку при звільненні з позивачем, суд дійшов висновку, що звернення до суду з позовними вимогами про стягнення з Департамента патрульної поліції середнього заробітку за час затримки розрахунку є передчасним, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у пункті 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року (справа «РуїзТоріха проти Іспанії») Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, на підставі статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Однак, враховуючи, що у задоволенні позовної вимоги за яку позивача не було звільнено від сплати судового збору (середній заробіток) відмовлено, відсутні підстави для стягнення на користь позивача сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Департамента патрульної поліції.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департамента патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста 3, ) про визнання протиправною бездіяльність Департамента патрульної поліції щодо нездійснення доплати індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року; зобов`язання Департамента патрульної поліції нарахувати та виплатити заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року; визнання протиправною бездіяльність Департамента патрульної поліції щодо нездійснення остаточного розрахунку грошового забезпечення в день звільнення зі служби у поліції; зобов`язання Департамента патрульної поліції нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку грошового забезпечення за період з 09.06.2021 року по день ухвалення рішення судом, відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів №100 від 08 лютого 1995 року задовольнити частково.

Бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по жовтень 2017 року визнати протиправною.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по жовтень 2017 року включно.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Ярослава БАЛАН