Справа № 640/29419/20
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

02 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Мельничука В.П., суддів Лічевецького І.О., Оксененка О.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи 14 травня 2021 року судом першої інстанції ухвалено зазначене вище рішення в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції 03 вересня 2021 року, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Вказаною особою разом з апеляційною скаргою було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження в якому зазначено, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2021 року було отримано представником позивача безпосередньо в суді першої інстанції 25 серпня 2021 року, що підтверджується розпискою, яка долучена до матеріалів даної справи.

При цьому до апеляційної скарги ОСОБА_1 належних доказів отримання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2021 року додано не було.

В матеріалах даної адміністративної справи також відсутні докази на підтвердження часу отримання позивачем чи його уповноваженим представником копії рішення суду першої інстанції.

Ухвалою судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року зазначену апеляційну скаргу залишено без руху через її невідповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказаною ухвалою клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження визнано необґрунтованим, а причини пропуску такого строку - неповажними.

Ухвалою судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року було надано ОСОБА_1 строк для усунення зазначених вище недоліків десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали шляхом надання доказів на підтвердження вказаної в апеляційній скарзі дати отримання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2021 року, а саме: 25 серпня 2021 року чи шляхом звернення з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, вказавши інші причини його пропуску, зазначивши підстави для його поновлення, а також надавши докази на підтвердження вказаного.

05 листопада 2021 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від вказаної особи надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги та поновлення строку на апеляційне оскарження.

До вказаної заяви, на підтвердження дати отримання рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 додає копію рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2021 року, яку виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду 25 серпня 2021 року, а також фотокопію розписки представника позивача від 25 серпня 2021 року про отримання копії вказаного рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, вказана особа просить суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2021 року та відкрити апеляційне провадження у справі.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з приписами статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України докази, надані ОСОБА_1 на підтвердження дати отримання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2021 року, необхідно зазначити наступне.

Згідно із ч. 4 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.

У відповідності до пунктів 1, 2, 3 ч. 6 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є, зокрема, день вручення судового рішення під розписку, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України копії судових рішень можуть бути видані повторно за заявою особи у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, додана ОСОБА_1 до заяви копія рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2021 року, яку виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду 25 серпня 2021 року, з урахуванням положень ч. 6 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи можливість повторної видачі копії судового рішення, не може вважатися належним доказом на підтвердження дати вручення оскаржуваного судового рішення.

Також необхідно зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно із ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Частиною 5 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до ч. 6 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Всупереч викладеному, надана до суду апеляційної інстанції фотокопія розписки представника позивача від 25 серпня 2021 року про отримання копії рішення суду першої інстанції жодним чином не засвідчена та не підтверджує відповідність копії такого доказу оригіналу.

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах адміністративної справи відсутній оригінал зазначеної вище розписки, а також будь-які інші відомості про отримання ОСОБА_1 чи його уповноваженим представником копії рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2021 року.

Враховуючи викладене, надана фотокопію розписки не є належним, достовірним та достатнім доказом, підтверджуючим дату отримання рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 щодо наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, які передбачені ч. 2 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, не підтверджені доказами.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року було чітко визначено спосіб усунення недоліків апеляційної скарги щодо строку на апеляційне оскарження.

Однак ОСОБА_1 не підтверджено дату отримання рішення суду першої інстанції зазначену в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, не вказано жодних інших причин, які б стали підставою для визнання поважними причини пропуску та поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2021 року, а також не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість подання апеляційної скарги у передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України строки, а отже не виконано вимоги ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року.

Таким чином, розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2021 року, перевіривши його обґрунтованість, дослідивши матеріали апеляційної скарги в частині, що стосується порушеного питання, беручи до уваги, що вказаною особою не надано доказів на підтвердження зазначеної в клопотанні дати отримання рішення суду першої інстанції, а саме 25 серпня 2021 року, та враховуючи відсутність вказаних доказів в матеріалах даної адміністративної справи, враховуючи висновки викладені в ухвалі судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання поважними причини пропуску строку для подачі апеляційної скарги та поновлення такого строку.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 було надано достатній строк для надання належних доказів на підтвердження дати отримання копії рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2021 року чи звернення до Шостого апеляційного адміністративного суду з обґрунтованою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших причин його пропуску та підстав для поновлення.

Однак, вказаною особою недоліки апеляційної скарги зазначені в ухвалі судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року в наданий строк та в розумний строк надходження кореспонденції не усунуто.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 299, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И ЛА:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2021 року - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко