Справа № 340/2243/21
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

06 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 340/2243/21

провадження № К/9901/42932/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів: Берназюка Я.О., Кравчука В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04.10.2021 про повернення позовної заяви у справі № 340/2243/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кропивницької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Кропивницької районної державної адміністрації, у якому просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови у перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2008 по 2010 роки (включно) та з 2012 по 2014 роки (включно) відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 4 мінімальних заробітних плат за кожен рік;

- зобов`язати перерахувати та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за періоди з 2008 - 2010 роки (включно) та з 2012-2014 роки (включно) відповідно до вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 4 мінімальних заробітних плат за кожен рік, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.06.2021, яка була залишена без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.10.2021, позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кропивницької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернутий особі, яка його подала.

На зазначені судові рішення позивач подав касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій просить ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а справу №340/2243/21 направити до Кіровоградського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Отже, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Своєю чергою предметом касаційного оскарження є ухвала окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви позивачеві, яка була залишена без змін постановою апеляційного адміністративного суду за результатами перегляду зазначеної ухвали в апеляційному порядку.

За такого правового регулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій справі судових рішень у касаційному порядку можливе тільки у тому разі, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зі змісту оскаржених судових рішень вбачається, що позовну заяву повернуто ОСОБА_1 з тих підстав, що з позовними вимогами позивач звернувся до суду поза межами встановленого статтею 122 КАС України строку, а зазначені позивачем в заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані неповажними та необґрунтованими.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом у травні 2021 року та оспорює дії відповідача щодо відмови у перерахунку йому щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2008 по 2010 роки (включно) та з 2012 по 2014 роки (включно) відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 4 мінімальних заробітних плат за кожен рік.

Позивач як причину пропуску строку звернення до суду з позовом вказує на свою необізнаність із розміром отриманої одноразової щорічної допомоги на оздоровлення у періоди з 2008-2014 (включно), оскільки про порушення свого права на отримання одноразової грошової допомоги на оздоровлення дізнався лише в березні 2021 року під час проведення зборів учасників ліквідації на Чорнобильській АЕС Долинської міської територіальної громади, на яких йому стало відомо про існування рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008. Також позивач вважає, що строк звернення до суду з цим позовом необхідно обчислювати з моменту отримання листа-відповіді Управління соціального захисту населення Кропивницької районної державної адміністрації про відмову в перерахунку та виплаті одноразової щорічної грошової допомоги на оздоровлення, який був ним отриманий 20.04.2021.

Колегія суддів бере до уваги, що спірна допомога є разовим щорічним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення та виплату допомоги, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання/неотримання виплати особою, якій призначена допомога, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання виплати допомоги або за відсутності такої виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної допомоги, причин її невиплати звернулась до органу соціального захисту із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від органу соціального захисту відповіді на подану нею заяву.

Однак, у цій справі отримання позивачем листа від органу соціального захисту у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, оскільки позивач без зволікань та протягом розумного строку не вчиняв активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру допомоги, своєчасність/несвоєчасність її виплати, перерахунку тощо.

Отже, отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Наведене узгоджується з правовим висновком, який викладений в постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій, встановивши, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено поважності пропущеного ним строку звернення до суду, дійшли обґрунтованого висновку про те, що позовна заява ОСОБА_1 подана із пропуском встановленого статтею 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду з позовом та підлягає поверненню позивачу.

Дослідивши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту його прав, а також наведені аргументи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги не матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ.

Отже, аналіз правових норм та обставин справи дає колегії суддів можливість зробити висновок, що підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі немає.

На підставі викладеного, керуючись положенням частини третьої статті 333 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04.10.2021 про повернення позовної заяви у справі № 340/2243/21.

2. Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя Я.О. Берназюк

Cуддя В.М. Кравчук