Справа № 760/24087/20
Суддя: Калініченко О. Б.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/691/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Мельник Ю.О.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

04.11.2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури КМР про визнання дій протиправними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявленого позову позивачем зазначено, що 28.07.2020 року він на своєму автомобілі марки «TOYOTA RAV4», д.н. НОМЕР_1 , приїхав на вул. Костянтинівська у Подільському районі м. Києва, який залишив в ряду з іншими автомобілями на узбіччі вулиці, пішов до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Піднявшись на другий поверх будинку почув сигнал спрацювання сигналізації в автомобілі, вибіг на вулицю та побачив як на одному з евакуаторів, що вже почав рух, знаходиться його авто.

Не наздогнавши евакуатор, позивач звернувся до інспектора з паркування, який знаходився поруч, і попросив його зупинити евакуацію автомобіля, повідомивши що згодний на місці заплатити штраф за порушення правил паркування. На що інспектор відповів, що вже запізно і позивачу доведеться їхати на штрафмайданчик, де він може оплатити штраф та отримати свій автомобіль.

Позивач посилається на те, що інспектор не надав жодних документів, на підставі яких здійснюється евакуація автомобіля та пояснень своїх дій, в той час як позивач майже весь час знаходився поряд з автомобілем і міг усунути правопорушення у максимально короткий строк.

Акт огляду та тимчасового затримання йому як особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, не було вручено. Крім того, у акті огляду та тимчасового затримання не зазначено контактних даних понятих, а саме, не вказано адрес жодного із понятих та контактні телефони, що на думку позивача є порушенням вимог Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання.

Позивач також зазначив, що на штрафмайданчику йому повідомили, що в зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Дарницького районного управління з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу КМР Обертасом О.Ф. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серія АС від 28.07.2020 року, яку позивач отримав засобами поштового зв`язку 01.09.2020 року.

В оскаржуваній постанові інспектор зазначив, що суттю адміністративного правопорушення є те, що транспортний засіб залишено для стоянки таким чином, що створює перешкоду для руху пішоходів або інших транспортних засобів. При цьому, на думку позивача, із наданих на адвокатський запит Департаментом транспортної інфраструктури КМР фотографій не вбачається, що залишений транспортний засіб створює перешкоду для руху пішоходів або інших транспортних засобів.

Крім того, позивач вказує, що оскаржувана постанова була винесена з порушенням вимог ст. 280 КУПАП, оскільки не було встановлено конкретну особу, яка вчинила правопорушення.

Враховуючи викладене, просить: визнати протиправними дії інспектора Обертаса О.Ф. щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) від 28.07.2020 року АС, та щодо складання 28.07.2020 року Акта огляду, тимчасового затримання та доставляння транспортного засобу марки «TOYOTA RAV4», д.н. НОМЕР_1 , на спеціальний майданчик, скасувати вказану постанову; стягнути з відповідача: грошові кошти, які були сплачені позивачем у розмірі 1735,76 грн. та складаються з штрафу за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу у сумі 265,20 грн. (255 грн. штраф + 10,20 грн. плата за переказ), оплати за евакуацію автомобіля у сумі 1320,80 грн. (1270 грн. оплата за евакуацію + 50,80 грн. плата за переказ), суми, сплаченої за збереження транспортного засобу на спеціальному майданчику одну добу у сумі 149,76 грн. (144 грн. вартість однієї доби перебування транспортного засобу на спеціальному майданчику + 5,76 грн. плата за переказ); понесені позивачем вимушені додаткові витрати, які складаються із вартості коштів витрачених на користування послугами таксі у сумі 132 грн.; грошове відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 2000 грн., а також судові витрати.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.11.2020 року позовну заяву було залишено без руху.

24.11.2021 року на виконання вимог ухвали від 13.11.2020 року надійшло клопотання про поновлення процесуальних строків для звернення до суду..

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. В ухвалі учасникам справи було визначено строк на подання відзиву та пояснень.

26.02.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Зі змісту матеріалів фотофіксації вбачається, що транспортний засіб TOYOTA RAV 4, номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_1 , залишено для стоянки таким чином, що створює перешкоду для руху інших транспортних засобів за адресою вул. Костянтинівська. 22/17 в м. Києві.

Враховуючи те, що матеріали фотофіксації містять інформацію про обставини події та підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення, зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Суб`єктом правопорушення в разі вчинення передбачених ч.ч. 1-3 ст. 122 КУпАП правопорушень, зокрема у виді порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, яку встановлює інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення.

Так, встановивши відповідальну особу, а саме позивача, за яким зареєстровано транспортний засіб TOYOTA RAV 4, номерний знак НОМЕР_1 , інспектором з паркування винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 28.07.2020 року серія АС № за порушення вимог ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Доказів неправомірної поведінки інспектора Обертаса О.Ф. не надано, а приймаючи оскаржувану постанову, інспектор з паркування реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

За доводами сторони відповідача, позивач не був присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу та відповідно не міг усунути порушення в максимально короткий строк.

Представник відповідача також зазначив, що сам факт складання акту огляду та тимчасової затримки транспортного засобу не зачіпає права та інтереси позивача. Наслідком складання такого акту стала евакуація автомобіля на спеціальний майданчик, що й породило певні правові наслідки для позивача. Таким чином, твердження позивача про неправомірність дій інспектора щодо складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу є необґрунтованими та надуманими.

Враховуючи викладене, сторона відповідача вважає, що інспектором повністю дотримані норми чинного законодавства України при винесені оскаржуваної постанови та тимчасовому затриманні транспортного засобу, а позивачем, в свою чергу, не доведено відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності та відповідно не спростовано правомірність дій інспектора при винесенні постанови.

У поданому відзиві представник відповідача також заперечує щодо заявлених вимог про: відшкодування на професійну правничу допомогу з огляду на їх недоведеність належними доказами, необґрунтованість та безпідставність; моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено та не надано відповідних доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому моральних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру саме протиправними діями чи бездіяльністю відповідача.

Щодо вимоги про стягнення шкоди в розмірі 1 735,76 грн., то відповідач наголошує, що витрати за послуги з евакуації в розмірі 1270 грн. були перераховані позивачем на рахунок ТОВ «Автосос-Сервіс», а витрати за зберігання на спецмайданчику в розмірі 144,00 гри на рахунок ГУНУ у м. Києві, тому стягнення з відповідача цих грошових сум є необґрунтованим. Процедура повернення штрафу в розмірі 255 грн. передбачена ст.296 КАС України не може бути розглянута в цій справі.

Попри те, що відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив), 10.03.2021 року до суду була подано відповідь на відзив, яка підписана адвокатом С.М. Мостовенко.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні документи, які відповідно до ч. 4 ст. 59 КАС України підтверджують повноваження адвоката С.М. Мостовенко як представника Рибака І.І.

Тобто, вбачається, що повноважень на надання правової допомоги у Солом`янському районному суді м. Києва адвокату не надано, зокрема і щодо підпису та подання будь-яких документів.

Отже, доводи викладені у відповіді на відзив суд не може прийняти до уваги при вирішення справи.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За положеннями ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 28.07.2020 року головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Дарницького району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу КМР (КМДА) Обертас О.Ф. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії АС № , якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за порушення п. 15.10 д) ПДР, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно з розділом 7 Положення про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 19.11.2018 року № 2089 у структурі Департаменту утворюється управління (інспекція) з паркування, положення про яке затверджується наказом Департаменту. У складі управління (інспекції) з паркування Департаменту діють інспектори з паркування. Інспектори з паркування управління (інспекції) з паркування. Департаменту для виконання покладених на них завдань мають право, зокрема: здійснювати фіксацію порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів у режимі фотозйомки, відеозапису; розглядати справи про адміністративні правопорушення, на розгляд яких їх уповноважено; складати протоколи про адміністративні правопорушення, виносити постанови про накладання адміністративних стягнень; накладати адміністративні стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису); складати акт огляду та тимчасового затримання транспортних засобів; проводити тимчасове затримання транспортних засобів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно примітки до ст. 122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 142 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 2793 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ст. 142 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Статтями 2791-2798 КУпАП визначені особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Так, відповідно до ст. 2791 КУпАП у разі, якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Також у вказаній статті передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постановою КМУ «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14.11.2018 року № 1197 визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачем, що власником транспортного засобу марки «TOYOTA RAV4», д.н. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , іншої інформації щодо належного користувача в матеріалах справи не міститься.

Положеннями ст. 2793 КУпАП регламентовано порядок звільнення відповідальної особи, зазначеної у ч. 1 ст. 142 цього Кодексу, від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Однак обставин, визначених вказаною нормою, при розгляді справи вставлено не було.

Суд також звертає увагу на те, що, враховуючи наведені вище норми, використання відомостей щодо адреси власника транспортного засобу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів є законним, а тому і направлення стороною відповідача на адресу, яка в ньому міститься, копії постанови є правомірним.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 15.10. (д) стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів;

За змістом п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

На виконання вказаних вимог, до поданого відзиву стороною відповідача додано фотознімки, які містять інформацію про обставини події та підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що автомобіль позивача було залишено для стоянки у не передбаченому місці, що, в свою чергу, робить неможливим рух інших транспортних засобів, а, отже, наявне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, яке належним чином зафіксоване.

До того ж, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач не заперечує свою вину щодо порушення правил дорожнього руху, при цьому оскаржує дії відповідача та не погоджується з винесеною ним постановою фактично з тих підстав, що інспектором на його прохання не було зупинено евакуацію автомобіля та не надано можливості усунути правопорушення та сплатити штраф.

Постановою КМУ від 14.11.2018 року № 990 затверджено Порядок тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, відповідно до положень п. 1 якого тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється інспектором з паркування в разі, зокрема, вчинення водієм порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху.

Випадки розміщення транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначені частиною третьою статті 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тобто, евакуація можлива у випадку, якщо автомобіль суттєво перешкоджає дорожньому руху, що було встановлено при розгляді справи з огляду на його розміщення. До того ж, рішення щодо суттєвого чи несуттєвого такого перешкоджання приймає саме уповноважена особа, в даному випадку інспектор з паркування.

Згідно п. 4 вказаного вище Порядку для доставляння транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку інспектор з паркування викликає евакуатор.

Після прибуття евакуатора інспектор з паркування у присутності двох понятих і особи, яка виконує роботи з доставляння транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, який підписують інспектор з паркування, особа, що виконує роботи з доставляння такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, та два понятих.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 265-4 КУпАП у разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

Пунктом 7 Порядку визначено, що у разі, коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, інспектор з паркування складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу і виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, а якщо правопорушення може бути усунуте водієм у максимально короткий строк, інспектор з паркування не складає зазначений акт і не здійснює тимчасове затримання транспортного засобу, але виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, з доводів позивача вбачається, що повернувшись до місця залишення ним свого автомобіля, останнє вже було евакуйоване евакуатором, який почав рух.

Отже, позивач не був присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу та відповідно не міг усунути порушення в максимально короткий строк.

В даному випадку вже почалося транспортування транспортного засобу на штрафмайданчик, а тому інспектор не мав зупиняти евакуацію.

Слід також зазначити, що з огляду на викладені положення чинного законодавства, незалежно від тимчасового затримання чи не затримання транспортного засобу позивача, у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення правомірним є складання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Суд погоджується з доводами сторони відповідача, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77).

Крім того, ґрунтуючись на правових висновках Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених в постанові від 07.02.2019 року у справі № 640/6550/15-а та в постанові 10.05.2018 року у справі № 760/9462/16-а, суд дійшов висновку, що визнання протиправними дій інспектора щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, що є процесуальною діяльністю суб`єкта владних повноважень, спрямованою на фіксацію адміністративного правопорушення, є предметом оцінки суду при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, що не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Таким чином, дії інспектора та складання оскаржуваної постанови відносно позивача відповідають вимогам закону, підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності в порядку, визначеному законом, не вбачається. За таких обставин, суд вважає, що факт порушення позивачем ПДР та правомірність притягнення до адміністративної відповідальності доведені.

За таких обставин підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заявлених у позовних вимогах останнім грошових коштів та відшкодування моральної шкоди також відсутні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Керуючись ст.ст. 142 , 122, 245, 246, 251, 256, 268, 276, 2791 - 2794 , 287-289, 293 КУпАП, Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, Порядком тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженим Постановою КМУ від 14.11.2018 року № 990, ст.ст. 2, 9, 21, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (м. Київ, вул. Леонтовича, 6, ) про визнання дій протиправними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: