Справа № 200/4798/21
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

06 грудня 2021 р. Справа №200/4798/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Тарасенко І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із заявою порядку ст. 383 КАС України, в якій просив: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) в період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року включно при виконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року у справі № 200/4798/21; визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 28.07.2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пунктів 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, при виконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року у справі № 200/4798/21; встановити військовій частині НОМЕР_1 місячний строк з дня отримання ухвали для надання відповіді про результати розгляду окремої ухвали та інформації про вжиті заходи.
В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року у справі № 200/4798/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати в повному розмірі ОСОБА_1 міндексації грошового забезпечення за період його служби з 29 липня 2017 року по 28 липня 2020 року та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 29 липня 2017 року по 28 липня 2020 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 29.07.2017 року по 28.02.2018 року січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 28.07.2020 року березень 2018 року.
15 листопада 2021 року позивачу надійшли кошти в сумі 24338, 51 грн., як виплата індексації грошового забезпечення за період з 29.07.2017 року по 28 лютого 2018 року.
Проте позивач вважає, що, рішення суду виконано не повністю, оскільки на його думку йому не було доплачено 133462,58 грн., у зв`язку із чим звернувся до суду із даною заявою.
Відповідно до ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.
Представники сторін про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, до суду не з`явились.
За таких обставин, суд, керуючи положеннями ст. 205 КАС України, вирішує заяву в порядку письмового провадження.
Розглянувши заяву, судом встановлено наступне.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року № 200/4798/21, яким зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 29 липня 2017 року по 28 липня 2020 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 29.07.2017 року по 28.02.2018 року січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 28.07.2020 року - березень 2018 року, набрало законної сили 11 серпня 2021 року.
08 вересня 2021 року по адміністративній справі № 200/4798/21 Донецьким окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист.
Позивач вказує на те, що під час виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду 12 липня 2021 року у справі № 200/4798/21, воно було виконано не повному обсязі, а саме на думку позивача, виплачена йому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за не відповідає той, яку він повинен був отримати.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.
За змістом ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Із зазначено вбачається, що виконуючи рішення суду відповідач зобов`язаний враховувати обставини встановленні судовим рішенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно з ч. 6 ст. 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
З системного аналізу вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.
Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.
В контексті розуміння вимог чинного законодавства протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені, про що зазначив у постанові від 13 червня 2017 року у справі № 21-1393а17 Верховний суд України, роз`яснивши при цьому, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
Також, Верховний Суд України неодноразово приходив до висновку (справи № 21-66а14, № 21-199а15, № 21-1044а15, № 21-2630а15, № 21-5118а15, № 804/5081/13-а), що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.
В той же час суд вказує на те, що під час ухвалення рішення по даній справі, судом не було проведено розрахунок індексації грошового забезпечення за періоди з 29.07.2017 року по 28.07.2020 року, а було зобов`язано саме відповідача відповідно до його дискреційний повноважень нарахувати та виплатити дану суму. Крім того, позивач не заявляв вимоги щодо стягнення конкретної суми.
З огляду на викладене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду є такою, що не підлягає задоволенню, а спірне питання щодо суми виплати це вже новий спір, який повинен вирішуватись новим позовним провадженням.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 241-243, 248, 256, 383 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду відмовити.
Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Тарасенко І.М.