Справа № 580/7742/21
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року справа № 580/7742/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача у відмові у задоволенні заяв про перерахування надміру сплачених коштів єдиного соціального внеску від 12.03.2021, 08.04.2021, 21.04.2021;

- зобов`язати відповідача скласти висновки на виконання частини тринадцятої статті 9, пунктів 2, 3 частини другої статті 11 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів на суму 31 129 грн. 56 коп. за період з 01.01.2017 до 30.11.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у період за 2017- 2020 роки він не отримував дохід від адвокатської діяльності. Тому вважає, що надмірно сплатив єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вказаний період.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надавши до суду 22.11.2021 відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Зазначив, що позивач самостійно подав звіти щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування за 2017- 2020 роки. Нарахування єдиного внеску проведено на підставі самостійно поданих звітів за 2017 2020 роки, тому підстави для їх скасування відсутні. При цьому підставою для відмови у задоволенні заяв позивача про повернення вказаних коштів є наявність у нього боргу.

22.11.2021 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що відповідачем подано недостовірні відомості про наявність у нього суми боргу, оскільки Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2020 у справі №580/2408/19 передбачено, що за період з 01.06.2020 по 30.06.2020 у позивача відсутній обов`язок сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Відповідно до повідомлення від 02.03.2018 №009 позивач 10.10.2014 взятий на облік як платник єдиного внеску в органі доходів і зборів. Право на заняття позивачем адвокатською діяльністю підтверджується свідоцтвом №486 від 02.07.2012.

Із записів трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що позивача 02.09.2016 призначено на посаду доцента кафедри кримінального права та процесу ДВНЗ Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана на умовах контракту з 02.09.2016 до 30.06.2019. 01.09.2017 позивача переведено на повну ставку на вказану вище посаду на умовах строкового трудового договору до проведення конкурсного заміщення вказаної посади у поточному році, зі строком дії договору до 31.08.2018. 01.09.2018 продовжений термін роботи на вказані й посаді на умовах строкового трудового договору до 31.08.2019. 01.09.2019 позивач прийнятий на вказану вище посаду на умовах строкового трудового договору до проведення конкурсного заміщення зі строком дії договору до 31.08.2020. 31.08.2020 позивач звільнений у зв`язку із закінченням строкового трудового договору. 01.09.2020 позивач прийнятий на вказану вище посаду на умовах строкового трудового договору до проведення конкурсного заміщення, зі строком дії договору до 31.08.2021.

Відомостями Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-7 підтверджується, що в спірний період страхувальником, у якого позивач отримував фактичний заробіток, був ДВНЗ Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана.

Платежами з карткового рахунку Ощадбанку на рахунок відповідача підтверджується, що позивач сплачував ЄВ: за 2017 рік в сумі 8448,00грн; за перший квартал 2018 року в сумі 2457,18грн; за другий квартал 2018 року в сумі 2457, 18грн; за третій квартал 2018 року в сумі 2457,18грн; за четвертий квартал 2018 року в сумі 2457,18грн; за перший квартал 2019 року в сумі 2754,18грн; за другий квартал 2019 року в сумі 2754,18грн; за третій квартал 2019 року в сумі 2754,18грн; за четвертий квартал 2019 року в сумі 2754,18грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2020 у справі №580/2408/19 визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію від 03.04.2019 за номером 1414/С/99-99-13-02-03-14/ІПК.

Згідно висновків індивідуальної податкової консультації щодо нарахування єдиного внеску Державної податкової служби України №4393/ІПК/99-00-04-05-03-05 від 23.10.2020 позивач право на заняття адвокатською діяльністю реалізовує не як самозайнята особа, а як найманий працівник і єдиний внесок за нього нараховане та сплачене роботодавцем в розмірі не менше мінімального страхового внеску, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску ще як і особою, що має право провадити адвокатську діяльність.

12.03.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок надміру сплачених коштів єдиного соціального внеску за перший квартал 2018 року у сумі 2457, 18 грн у зв`язку з подвійною сплатою єдиного соціального внеску.

Листом Головне управління ДПС у Черкаській області №5846/6/23-00-24-0313 від 29.03.2021 повідомило позивача про відсутність підстав для їх повернення у зв`язку з наявністю у нього заборгованості зі сплати єдиного внеску.

08.04.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок надміру сплачених коштів єдиного соціального внеску за 2017 рік у сумі 8448,00 грн у зв`язку з подвійною сплатою єдиного соціального внеску.

Листом №8251/6/23-00-24-0312 від 23.04.2021 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для перерахування вказаних коштів у зв`язку з наявністю у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску.

21.04.2021 позивач просив відповідача перерахувати надміру сплачені кошти єдиного соціального внеску за період з другого кварталу 2018 року по четвертий квартал 2019 року у зв`язку з подвійною сплатою єдиного соціального внеску.

Головне управління ДПС у Черкаській області листом №9019/6/23-00-24-0313 від 12.05.2021 відмовило у перерахуванні вказаних коштів у зв`язку з невідповідності заяв формі, визначеній у додатку 1 до Порядку №6, недостовірності викладеної у заяві інформації та наявності у нього заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у перерахуванні надміру сплачених коштів єдиного соціального внеску протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 2 ст.2 Закону №2464-VI встановлено, що виключно цим Законом визначаються порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до ч.4 ст.8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування Податковим кодексом України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктами 2-4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства Фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (далі Інструкція №449), визначено, що в разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки). Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Згідно з пунктами 1, 4, 5 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного соціального внеску є:

роботодавці підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч.5 ст.4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пункті 5 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за умови взяття їх на облік фізичних осіб - підприємців та провадження ними одного виду діяльності одночасно як осіб, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч.6 ст.4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску, бази нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Пунктом першим ч.1 ст.7 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

На підставі п.3 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з ч.5 ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Отже, на законодавчому рівні розмежовано платників, порядок нарахування, ставки єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців та роботодавців, які його сплачують, як податкові агенти. Нарахування і сплата єдиного внеску за встановленим Законом №2464-VI порядком має здійснюватися окремо із заробітної плати, отриманої за основним місцем роботи, та фізичною особою-підприємцем.

Пунктом 1 ч.1 ст.1 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність (далі Закон №5076-VI) передбачено, що адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону №5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання.

На підставі підп.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №2464-VI облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом. Взяття на облік осіб, зазначених, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (ч.2 ст.5 Закону № 2464-VI).

Для вирішення спору суд також врахував правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №440/2149/19, відповідно до яких особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем. Інше тлумачення норм Закону №2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду 23 січня 2020 року у справі №480/4656/18, від 27 березня 2020 року у справі №140/2214/19.

У рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №580/2314/21 встановлено, що з 02.09.2016 до 31.08.2021 ОСОБА_1 є найманим працівником у ДВНЗ Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана та йому нарахована заробітна плата (за спірний період), що підтверджується записами трудової книжки позивача та довідкою форми ОК-7.

За вказаних обставин самостійна сплата позивачем за період з 01.01.2017 до 30.11.2019 єдиного внеску є надміру сплаченими коштами.

Водночас процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок , надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску визначає Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 № 6 (затверджений наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 №6 (далі Порядок №6).

Відповідно до п.3 Порядку №6 терміни вживаються в таких значеннях:

надміру сплачені суми єдиного внеску - суми Коштів, які на певну дату зараховані на відповідний рахунок 3719 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону);

неналежний Платник - платник, з рахунку якого здійснено помилкове списання коштів та/або який не є платником єдиного внеску;

органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску, його територіальні органи;

помилково сплачені суми єдиного внеску - суми Коштів, які на певну дату зараховані на невідповідний рахунок 3719 та/або сплачені з рахунку неналежного Платника;

рахунок 3719 - відповідні небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, відкриті в органах Державної казначейської служби України.

Згідно з п.5 Порядку №6 визначено, що повернення Коштів здійснюється у випадках:

1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719;

2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719;

3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету;

4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.

Відповідно до п.6 Порядку повернення Коштів здійснюється на підставі заяви Платника про таке повернення.

У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 Порядку №6 заява подається до органу доходів і зборів, на рахунок якого сплачено Кошти, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

У випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 5 цього Порядку №6 заява подається до органу доходів і зборів за місцем обліку помилково сплачених Коштів у довільній формі із зазначенням суми та напряму повернення.

Помилково сплачені суми у випадках, передбачених підпунктами 3 та 4 пункту 5 Порядку №6, підлягають поверненню з урахуванням положень статті 43 Податкового кодексу України та пункту 12 статті 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У разі надходження заяви про повернення коштів, що надміру сплачені страхувальниками, які беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, Платник додає оригінал або завірену ним копію розрахункового документа (квитанцію, платіжне доручення тощо), що підтверджує сплату Коштів на рахунок 3719.

Отже, повернення коштів здійснюється на підставі заяви платника про таке повернення, в якій повинно бути вказано суму помилково/надміру сплаченого єдиного внеску та напряму повернення.

Пунктом 7 Порядку №6 передбачено, що в разі надходження Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації Заяви проводить перевірку наданої Платником інформації.

Заява залишається без задоволення у таких випадках:

невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку;

недостовірність викладеної у Заяві Платника інформації;

подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску;

наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій.

У разі відмови в задоволенні Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 Платнику єдиного внеску підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається повідомлення за підписом посадової особи із зазначенням причин відмови.

У разі задоволення Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, передає Заяву з відміткою про підтвердження повернення Коштів до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення обліку платежів та складання звітності.

Підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення обліку платежів та складання звітності, у строк не більше ніж три робочих дні з дня отримання Заяви з відміткою про підтвердження повернення Коштів, на підставі даних інформаційної системи готує висновок за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку (далі - Висновок) та два примірники Реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - Реєстр висновків) за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Висновки реєструються в журналі обліку висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку та протягом одного робочого дня від дати їх реєстрації разом з примірником Реєстру висновків передаються до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку.

Згідно з п.8 Порядку №6 на підставі Висновку та у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його реєстрації підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня оформлює розрахунковий документ на повернення Коштів з рахунку 3719, на який їх було сплачено, та направляє його відповідному управлінню (відділенню) Державної казначейської служби України у районі, районі у місті, місті обласного, республіканського значення (далі - управління (відділення) Казначейства).

Управління (відділення) Казначейства на підставі розрахункового документа органу доходів і зборів нижчого рівня перераховує Кошти за рахунок поточних надходжень за день з відповідного рахунку 3719 на рахунок Платника, зазначений у Заяві, відкритий у банку або органі Казначейства.

Відповідно до п.9 Порядку для повернення сум єдиного внеску та/або сум застосованих фінансових санкцій, помилково сплачених на невідповідний рахунок 3719, підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня оформлює розрахунковий документ на перерахування Коштів на відповідний рахунок 3719 за Заявою та передає управлінню (відділенню) Казначейства не пізніше двох робочих днів з дня надходження Висновку.

У разі помилкової сплати сум єдиного внеску та/або сум застосованих фінансових санкцій на рахунок 3719 органу доходів і зборів, в якому Платник не перебуває на обліку, розрахунковий документ на перерахування таких Коштів на відповідний рахунок 3719 органу доходів і зборів, у якому Платник перебуває на обліку, оформлюється підрозділом органу доходів і зборів, відповідальним за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня за заявою Платника та передається управлінню (відділенню) Казначейства не пізніше двох робочих днів з дня надходження Висновку.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, позивач звертався до відповідача із заявами від 12.03.2021, 08.04.2021, 21.04.2021 в яких просив перерахувати надміру сплачені кошти єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017 по 30.11.2019 року у зв`язку з подвійною сплатою єдиного соціального внеску.

Листами Головного управління ДПС у Черкаській області №5846/6/23-00-24-0313 від 29.03.2021, №8251/6/23-00-24-0312 від 23.04.2021 та №9019/6/23-00-24-0313 від 12.05.2021 позивача повідомлено про відсутність підстав для повернення вказаних коштів у зв`язку з наявністю у нього заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Так, з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 вбачається, що станом на 30.04.2021 у нього наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску за 2021 рік у розмірі 1039, 06 грн. Обставини згідно яких виникла вказана заборгованість не були предметом розгляду справи №580/2408/19.

Щодо посилань позивача на те, що всупереч постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2020 у справі №580/2408/19 відповідач продовжує протиправно нараховувати йому єдиний внесок чим штучно створює заборгованість, суд зазначає про таке.

У вказаній постанові судом досліджувалось питання сплати позивачем єдиного соціального внеску за 2017 2019 роки, сплата позивачем єдиного внеску за 2021 рік не досліджувалась.

Отже, відсутність у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску за 2021 рік є новими обставинами, які не досліджувались судом апеляційної інстанції при розгляді справи №580/2408/19.

Враховуючи викладене та за наявності у позивача, станом на дату подання заяв від 12.03.2021, 08.04.2021, 21.04.2021 про повернення надміру сплачених коштів єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017 по 30.11.2019, боргу, суд дійшов висновку, що у відповідності до пункту 7 Порядку 6 відсутні підстави для повернення вказаних коштів.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати зі сплати судового збору у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ