Справа № 480/8342/21
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2021 року Справа № 480/8342/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Діски А.Б., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8342/21 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради, Лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати висновок № 64 від 08.04.2021, виданий лікарсько-консультативною комісією Комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради щодо ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про відмову у встановленні інвалідності підгрупи А, зобов`язати лікарсько-консультативну комісію Комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради повторно розглянути заяву позивача від 26.02.2021 № 15/01.25 про встановлення ОСОБА_3 категорії «дитина з інвалідністю підгрупи А» та стягнути моральну шкоду з першого відповідача на користь позивача Бояровської Олени Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_3 , в розмірі 1135000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка звернулася із заявою до Комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради про проведення засідання про призначення ОСОБА_3 статусу «дитина з інвалідністю підгрупа А». Лікарсько-консультативна комісія (далі ЛКК) прийняла рішення, в якому зазначила, що дитина не підлягає оформленню підгрупі «А», у зв`язку з відсутністю важкого ступеня обмеження життєдіяльності. Позивачка не погоджується з вказаним рішенням та зазначає, що у дитини виключно висока міра втрати здоров`я з надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, який їй забезпечує мати, та фактична нездатність до самообслуговування. Крім того, позивачка вказує, що дії відповідачів завдали їй моральних страждань.
Ухвалою суду від 06.09.2021 було відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відмовлено у задоволенні вказаних вище клопотань.
20.09.2021 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує. Зазначає, що позивач звернулася до нього з заявою про перегляд медичної справи про віднесення ОСОБА_3 до категорії «дитина з інвалідністю підгрупи А». Відповідач визначив, що дитина не підлягає оформленню групи А, у зв`язку з відсутністю важкого ступеня обмеження життєдіяльності. На момент надання заяви від батьків на засіданні ЛКК медична документація та направлення від лікаря первинної ланки, який спостерігає дитину, з обґрунтуванням присвоєння статусу «дитина з інвалідністю підгрупи А», були відсутні. Відповідач прийняв рішення, керуючись представленою до розгляду позивачем медичною документацією. Тому відсутні будь-які ознаки протиправних дій відповідача.
Позивачка 13.10.2021 надала до суду відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи із наступного.
Позивачка є матір`ю дитини з інвалідністю ОСОБА_3 , що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 07.06.2021 та копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 10).
26.02.2021 позивачка звернулася із заявою до відповідачів, в якій просила призначити та провести засідання ЛКК відповідно до вимог чинного законодавства щодо розгляду оглядової справи дитини з інвалідністю ОСОБА_3 та видати медичний висновок стосовно ОСОБА_3 про дитину інваліда підгрупи «А», оскільки у дитини виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна залежність від постійного стороннього догляду, фактична нездатність до самообслуговування (а.с.11-12).
08.04.2021 на засіданні ЛКК було переглянуто справу та прийнято рішення, викладене у протоколі засідання комісії № 64 про те, що дитина ОСОБА_3 не підлягає оформленню підгрупи А, у зв`язку з відсутністю високої міри обмеження життєдіяльності (а.с. 19).
Не погодившись із вказаним рішенням, позивачка звернулась до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» особам у віці до 18 років з виключно високою мірою втрати здоров`я та з надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування, - категорія "дитина з інвалідністю" підгрупи А.
Положенням про лікарсько-консультативну комісію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 р. № 917 (далі Положення) визначено механізм проведення медико-соціальної експертизи хворих, що не досягли повноліття, і потерпілих від нещасного випадку на виробництві дітей віком від 15 до 18 років, дітей з інвалідністю (далі - діти) з метою встановлення ступеня обмеження життєдіяльності під час взаємодії із зовнішнім середовищем та часу настання інвалідності.
Пунктами 3, 4 Положення встановлено, що лікарсько-консультативні комісії (далі - комісії) функціонують у закладах охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.
До складу комісії входять голова, лікарі за спеціальностями, спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або практичний психолог.
У засіданнях комісії можуть брати участь представники органів соціального захисту населення, психолого-медико-педагогічних консультацій, а також у разі потреби - представники державної служби зайнятості, інших підприємств, установ та організацій (за згодою).
Лікарсько-консультативна комісія Комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради створена та функціонує згідно наказу № 1 від 04.01.2021 "Про організацію роботи апарату управління КНП "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" СМР на 2021 рік" (а.с.69-81).
Згідно вимог п. 7 Положення комісії, крім іншого, визначають наявність стійкого розладу функцій організму та відповідно можливі обмеження життєдіяльності дитини під час взаємодії із зовнішнім середовищем та категорію дитина з інвалідністю або дитина з інвалідністю підгрупи А, причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати працездатності (у відсотках) у дітей віком від 15 до 18 років, які потерпіли від нещасного випадку на виробництві.
Механізм, умови та критерії встановлення лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів (далі - комісії) інвалідності дітям визначає Порядок встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 р. № 917 (далі Порядок).
Пунктом 3 Порядку визначено, що особам віком до 18 років комісіями встановлюється категорія дитина з інвалідністю, а особам віком до 18 років, які мають виключно високу міру втрати здоров`я та надзвичайну залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування, - категорія дитина з інвалідністю підгрупи А.
Медико-соціальна експертиза проводиться комісіями з метою встановлення дітям категорії дитина з інвалідністю або дитина з інвалідністю підгрупи А за направленням лікаря, який надає первинну медичну допомогу, закладу охорони здоров`я, в якому спостерігається дитина, після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб дитини, визначення клініко-функціонального діагнозу, здійснення лікувальних і реабілітаційних заходів та отримання їх результатів за наявності документів, що підтверджують стійкий розлад функцій організму, зумовлений захворюваннями, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що призводять до обмеження життєдіяльності дитини.
На розгляд комісії лікар, який надає дитині первинну медичну допомогу, подає такі документи: історію розвитку дитини за формою, встановленою МОЗ; виписку з медичної карти стаціонарного хворого або консультаційного висновку спеціаліста, виданих після стаціонарного або амбулаторного обстеження та лікування дитини в закладах охорони здоров`я та науково-дослідних установах, визначених МОЗ, з обґрунтуванням медичних показань для визнання дитини особою з інвалідністю із зазначенням згідно з Міжнародною статистичною класифікацією хвороб та споріднених проблем здоров`я 10-го перегляду діагнозу та коду; план медичної реабілітації; документ, що засвідчує особу батьків дитини або її законних представників.
Лікар, який надає дитині первинну медичну допомогу, готує та подає на розгляд комісії документи для встановлення дитині категорії дитина з інвалідністю або дитина з інвалідністю підгрупи А. При цьому зазначений лікар повинен бути присутнім під час проведення засідання комісії для інформування про стан дитини (п. 4-5 Порядку).
На підставі п. 6 Порядку комісії за місцем проживання дитини з інвалідністю мають право розглядати (переглядати) оглядові справи дітей, яким вже встановлено категорію дитина з інвалідністю, з метою встановлення таким дітям категорії дитина з інвалідністю підгрупи А.
У разі встановлення зазначеній дитині категорії дитина з інвалідністю підгрупи А оформляється новий медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років.
Відповідно до п. 9 Порядку з метою визначення ефективності та повноти реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації повторний огляд дітей з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму проводиться не пізніше ніж за один місяць до закінчення дії медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років.
Дата повторного огляду зазначається у медичному висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років.
Повторний огляд дітей з інвалідністю раніше встановленого строку може бути проведений за заявою як батьків або законних представників дитини з інвалідністю, так і лікаря, який надає дитині первинну медичну допомогу, в разі зміни стану здоров`я і працездатності.
Отже, як вбачається з вказаних вимог Порядку, комісією може розглядатися питання як про встановлення дітям категорії дитина з інвалідністю або дитина з інвалідністю підгрупи А, так і про перегляд оглядових справ дітей, яким вже встановлено категорію дитина з інвалідністю, з метою встановлення таким дітям категорії дитина з інвалідністю підгрупи А. При цьому повторний огляд дітей з інвалідністю може бути проведений у тому числі за заявою батьків або законних представників дитини з інвалідністю.
Безпідставними, на думку суду, є посилання відповідача на відсутність на момент засідання комісії документів, передбачених Порядком та направлення від лікаря первинної ланки, який спостерігає дитину, з обґрунтуванням присвоєння статусу «дитина з інвалідністю підгрупи А», оскільки порядок не містить вимог щодо переліку документів, які мають бути надані у разі проведення повторного огляду за заявою батьків на розгляд комісії, а згідно вимог п. 9 Положення, комісії мають право, крім іншого, отримувати в установленому порядку від державних органів, закладів охорони здоров`я, підприємств, установ та організацій інформацію, необхідну для виконання покладених на неї завдань.
Та обставина, що виписний епікриз з медичної карти стаціонарного хворого № 878 з Сумської обласної дитячої клінічної лікарні, де ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні з 09.02.2021 по 23.02.2021, не містить рекомендацій щодо перегляду справи дитини для присвоєння статусу «дитина з інвалідністю підгрупи А», також не може бути підставою для відмови у оформленні дитині підгрупи А, оскільки наявність підстав для встановлення комісією категорії «дитина з інвалідністю підгрупи А» може бути визначено лише за наслідками проведення огляду хворої дитини та розгляду документів, а прийняття такого рішення відноситься до компетенції саме комісії.
Згідно вимог п.п. 13-16 Порядку класифікація, що використовується комісією під час проведення медико-соціальної експертизи дітей, визначає основні види порушень функцій організму дитини, зумовлені захворюваннями, травмами (їх наслідками) та/або вродженими вадами, і ступінь їх вираження.
Основними видами порушень функцій організму є: порушення психічних функцій (сприйняття, уваги, пам`яті, мислення, інтелекту, емоцій, волі, свідомості, поведінки, психомоторних функцій); порушення мови і мовних функцій (усної та письмової, вербальної і невербальної мови, порушення голосоутворення та інше); порушення сенсорних функцій (зору, слуху, нюху, дотику, тактильної, больової, температурної та інших видів чутливості); порушення статодинамічної функції (рухових функцій голови, тулуба, кінцівок, статики, координації рухів); порушення функцій кровообігу, дихання, травлення, виділення, кровотворення, обміну речовин і енергії, внутрішньої секреції, імунітету; порушення, зумовлені фізичним каліцтвом (деформація обличчя, голови, тулуба, кінцівок, що призводить до зовнішньої потворності, аномальні отвори шлунково-кишкового, сечовидільного, дихального трактів, порушення розмірів тіла).
Під час комплексної оцінки різних показників, що характеризують стійкі порушення функцій організму, встановлюють такі ступені їх вираження: I ступінь - незначні порушення; II ступінь - помірні порушення; III ступінь - виражені порушення; IV ступінь - значно виражені порушення.
Основними категоріями життєдіяльності є здатність до: самообслуговування; самостійного пересування; орієнтації; спілкування; контролювання своєї поведінки; навчання; трудової діяльності.
Згідно вимог п. 10 Положення рішення комісії приймається більшістю голосів. У разі рівного розподілу голосів голос голови комісії є вирішальним.
Відомості щодо результатів проведення медико-соціальної експертизи і прийнятих рішень вносяться до медичного висновку на дитину з інвалідністю та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою закладу охорони здоров`я.
Як вбачається з виписки з протоколу засідання комісії № 64 від 08.04.2021, щодо ОСОБА_3 було зазначено наступні критерії та ступені обмеження: здатність до самообслуговування - І; здатність до самостійного пересування - 0; здатність до орієнтації - 0; здатність до спілкування - І; здатність до контролювання своєї поведінки - І; здатність до навчання - 0; здатність до трудової діяльності - 0.
Комісією вказано, що підставою для встановлення дитині категорії «дитина з інвалідністю підгрупи А» є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування. До числа дітей із виключно високою мірою втрати здоров`я належать діти, які мають будь-які основні види порушень функцій організму ІІІ і IV ступеня їх вираження (виражені та значно виражені порушення) і обмеження життєдіяльності будь-якої категорії II, III і IV ступеня їх вираження (які оцінюються відповідно до вікової норми).
При цьому відповідачем зроблено висновок, що ОСОБА_3 не підлягає оформленню групи «А» у зв`язку з відсутністю важкого ступеню обмеження життєдіяльності.
Водночас зі спірного рішення не вбачається, яким чином комісією визначено ступені вираження порушень функцій організму дочки позивачки під час оцінки показників, з огляду на вік дитини та ступінь її захворювання. Зазначений протокол не містить ані переліку документів які переглядались комісією, ані обґрунтувань визначення ступенів обмеження по відповідним критеріям, що з огляду на відсутність, за наполяганням відповідача, медичної документації відповідно до чинного законодавства, свідчить про формальний підхід до прийняття такого важливого для позивачки та її дитини питання та необґрунтованість прийнятого рішення.
При цьому незрозумілими є посилання відповідача на соціальну активність ОСОБА_3 у зв`язку із проходженням регулярних лікувань та обстежень, з огляду на відсутність такого критерію для визначення статусу «дитина з інвалідністю підгрупи А».
Крім того, суд зазначає, та обставина, що дочці позивачки вже оформлено статус «дитина з інвалідністю», не може бути підставою для відмови в оформленні підгрупи А.
З огляду на викладене, рішення ЛКК про відмову у встановленні ОСОБА_3 інвалідності підгрупи А є необгрунтованим, не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим підлягає визнанню протиправним та скасуванню. А тому, суд вважає за необхідне зобов`язати лікарсько-консультативну комісію Комунального некомерційного підприємства «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» Сумської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.02.2021 № 15/01.25 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.
Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Разом з тим, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
З доводами позивача, зазначеними в адміністративному позові, про те, що при прийнятті рішення відповідачем були зазначені дані, які не відповідають дійсності, засідання із розгляду спірного питання ЛКК відбувалось в атмосфері зневаги, погроз та дезінформації з боку членів ЛКК, а несправедливе рішення відповідача спричинило сильне душевне хвилювання, затяжний стресовий стан та душевні переживання за стан здоров`я доньки, суд не може погодитись, оскільки докази, які б підтверджували заподіяння позивачу моральної шкоди у зв`язку із розглядом та прийняттям відповідачем спірного рішення, відсутні. Жодна із наведених у вказаній статті підстав не була доведена та обґрунтована в позовних вимогах.
Відповідно до норм ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 77 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У даному випадку факт протиправності спірного рішення судом встановлено, проте обов`язок доказування факту отримання моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на позивача.
Стверджуючи, що моральну шкоду їй було заподіяно незаконною відмовою, позивач не надала суду жодних доказів в підтвердження факту заподіяння їй моральної шкоди та причинного зв`язку між діями відповідачів і заподіяною шкодою. Доводи позивачки щодо заподіяння їй моральної шкоди не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. А відповідно до ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином в межах даної справи позивачем не доведено, що моральна шкода була завдана відповідачем і саме у такому розмірі, в зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради, Лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення, викладене в протоколі № 64 від 08.04.2021 лікарсько-консультативно комісії Комунального некомерційного підприємства «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» Сумської міської ради, щодо ОСОБА_2 про відмову у встановленні категорії «дитина з інвалідністю підгрупи А».
Зобов`язати лікарсько-консультативну комісію Комунального некомерційного підприємства «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» Сумської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.02.2021 № 15/01.25 про встановлення ОСОБА_2 категорії «дитина з інвалідністю підгрупи А» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска