Справа № 600/4730/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 грудня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/4730/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження матеріали справи за позовом Чернівецького обласного благодійного фонду «Вікторія» до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

Чернівецький обласний благодійний фонд «Вікторія» звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької міської ради №134 від 25 березня 2021 року «Про виключення з Переліку другого типу нерухомого майна нежитлових приміщень за адресою вул. Університетська, 50, що на праві власності належить територіальній громаді м. Чернівців».

Ухвалою суду від 24 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання до суду заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

З матеріалів справи вбачається подання її сторонами заяв по суті справи.

Водночас відповідачем подано і клопотання про закриття провадження у справі, оскільки таку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в даній ситуації існує спір щодо наявності у позивача права на продовження договірних відносин щодо оренди на комунальне майно територіальної громади без проведення аукціону на право оренди, а тому має місце спір, який належить розгляду в порядку господарського судочинства. Відповідач акцентує увагу на тому, що спірні відносини між сторонами справи виникли з питання уже існуючих орендних відносин та продовження договору оренди на підставі Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та юридичних фактів, стосовно який існує спір про господарське право продовження діючого договору оренди комунального майна чи укладення договору оренди на новий термін на приміщення, розташоване за адресою: м. Чернівці, вул. Університетська, 50.

У поданих до суду письмових поясненнях позивач заперечував відносно позиції відповідача та просив суд відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі. При цьому вказував, що відносно спору про укладення договору оренди чи його продовження, щодо істотних умов та порядку укладення договору позивачем не зазначалось. Позивач зазначає, що оскаржує рішення Чернівецької міської ради №134 від 25 березня 2021 року «Про виключення з Переліку другого типу нерухомого майна нежитлових приміщень за адресою вул. Університетська, 50, що на праві власності належить територіальній громаді м. Чернівців» з мотивів його процесуальної правоздатності, порядком прийняття і настанням правових наслідків в результаті його неправомірності. Також вказує, що спірні відносини не можуть бути розглянуті в порядку господарського судочинства.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про закриття провадження у справі та перевіривши її матеріали, суд приходить до таких висновків.

З наявних матеріалів вбачається, що 08 грудня 2020 року Чернівецькою міською радою прийнято рішення №2520 «Про включення до Переліку другого типу нерухомого майна нежитлових приміщень за адресою вул. Університетська, 50, що на праві власності належить територіальній громаді м. Чернівців, надання його в оренду (продовження діючого договору оренди)».

Вказаним вирішено:

1.Включити нежитлові приміщення (1-1)-(1-9) першого поверху, загальною площею 135,4 кв.м, що розташовані за адресою вул. Університетській, 50, що на праві власності належить територіальній громаді м. Чернівців, до Переліку другого типу.

2.Погодити передачу в оренду Чернівецькому обласному благодійному фонду "Вікторія" (код ЄДРПОУ 3752959) нерухомого майна, зазначеного в пункті 1 цього рішення, терміном на 10 (десять) років, з метою використання під офіс, при умові сплати в місцевий бюджет міста Чернівців внеску до цільового фонду соціально-економічного розвитку міста в сумі 65 024, 40 грн. без врахування ПДВ (сімдесят три тисячі вісімсот сорок одна гривня п`ятдесят дві коп.), що складає 20% від розміру орендної плати загального терміну оренди в місячний термін з моменту прийняття цього рішення (розрахунковий рахунок UА0024002 в Казначействі України (ЕАП), отримувач Чернівецьке УК/м. Чернівці/50110000, .

3.Доручити департаменту розвитку міської ради, при укладенні договору оренди, зазначеного в пункті 2 цього рішення, застосовувати, затверджену рішенням виконавчого комітету міської ради від 28.12.2016р. № 836/25, мінімальну вартість 1 (одного) кв.м нерухомого майна для некомерційної діяльності з врахуванням коефіцієнта 1,5 (як для громадської неприбуткової організації).

25 березня 2021 року Чернівецькою міською радою прийнято рішення №134 «Про виключення з Переліку другого типу нерухомого майна нежитлових приміщень за адресою вул. Університетська, 50, що на праві власності належить територіальній громаді м. Чернівців».

Зазначеним вирішено:

1.Виключити з Переліку другого типу нерухомого майна нежитлові приміщення (1-1)-(1-9) першого поверху, загальною площею 135,4 кв.м, що розташовані за адресою вул. Університетська, 50, що на праві власності належить територіальній громаді м. Чернівців.

2.В зв`язку з прийняттям пункту 1 цього рішення, визнати такими, що втратили чинність, пункти 2 та 3 рішення Чернівецької міської ради VII скликання від 08.12.2020 р. № 2520 «Про включення до Переліку другого типу нерухомого майна нежитлових приміщень за адресою вул. Університетська, 50, що на праві власності належить територіальній громаді м. Чернівців, надання його в оренду (продовження діючого договору оренди)»

3.Повернути Чернівецькому благодійному фонду «Вікторія» () кошти, сплачені на виконання пункту 2 рішення Чернівецької міської ради VII скликання від 08.12.2020 р. № 2520 «Про включення до Переліку другого типу нерухомого майна нежитлових приміщень за адресою вул. Університетська, 50, що на праві власності належить територіальній громаді м. Чернівців, надання його в оренду (продовження діючого договору оренди)» в продовж трьох місяців з дня прийняття цього рішення.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних та юридичних осіб з органом державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), органом місцевого самоврядування, їх посадовою чи службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій або наданні адміністративних послуг.

У випадку, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Визначальною ж ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору і під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Указане відповідає правовій позиції Верховного Суду в питаннях визначення юрисдикції спору (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16, від 29 травня 2019 року у справі №826/9341/17, від 18 вересня 2019 року у справі №810/3711/18, від 18 грудня 2019 у справі №826/13961/17 та ін.).

Згідно змісту оскаржуваного рішення №134 від 25 березня 2021 року ним виключено з Переліку другого типу нерухомого майна нежитлові приміщення, які на праві власності належать територіальній громаді м. Чернівці, та визнано нечинними раніше прийняті органом місцевого самоврядування рішення щодо погодження передачі в оренду позивачу такого нерухомого майна та щодо доручення департаменту розвитку міської ради вчинити певні дії, а також повернуто позивачу сплачені кошти.

Зазначене свідчить про те, що відповідачем не приймалось саме владне управлінське рішення по відношенню до позивача. У даному випадку відсутні ознаки, наведені у пункті 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правового спору між сторонами справи, відносини між якими не ґрунтуються на управлінських чи контролюючих функціях однієї сторони стосовно іншої.

При цьому сам по собі факт того, що відповідачем є орган місцевого самоврядування, який у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є суб`єктом владних повноважень, не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень. Розгляду ж адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

За відсутності указаного в даних спірних відносинах цей спір не є публічно-правовим.

Крім цього, приходячи до такого висновку, суд також звертає увагу на те, що, приймаючи оскаржуване позивачем рішення, відповідач, передусім, керувався нормами Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03 жовтня 2019 року №157-ІХ та Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2020 року №483.

Так, в преамбулі Закону України «Про оренду державного та комунального майна» зазначено, що він регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.

В пункті 1 названого вище Порядку вказано, що він визначає механізм передачі в оренду державного та комунального майна, включаючи особливості передачі його в оренду відповідно до положень Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Наведене свідчить про те, що оскаржуване позивачем рішення №134 від 25 березня 2021 року загалом прийнято у сфері передачі в оренду майна, яке перебуває в комунальній власності, а відносини, по суті, є майновими між орендодавцем (органом місцевого самоврядування) та орендарем (юридичною особою приватного права).

Суд зауважує, що однією з визначальних ознак приватноправових відносин, які в дійсності мають місце між позивачем та відповідачем, а оскаржуване рішення надає таким відносинам статус спірних, є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, зважаючи на перебування позивача та відповідача в договірних відносних оренди нежитлового приміщення (зазначене вбачається з наявних у справі матеріалів та визнавалось її сторонами у поданих заявах по суті справи), відносно якого і прийнято оскаржуване рішення №134 від 25 березня 2021 року, суд вважає, що спірні відносини фактично стосуються питання оренди нерухомого майна, яке перебуває в комунальній власності.

При цьому у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник нерухомого майна вільний у виборі суб`єкта щодо надання йому права оренди цього майна в порядку, встановленому законом, і він не здійснював по відношенню до позивача владних управлінських функцій.

Отже, оскаржуване рішення породжує для сторін відносини, які по своїй суті є приватно-правовими, що виключає можливість розгляду цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №727/1002/17.

Щодо тверджень позивача, наданих в обґрунтування своєї позиції відносно поданого відповідачем клопотання про закриття провадження у справі, то такі ґрунтуються на помилковому усвідомленні суті та характеру спірних відносин, які виникли у зв`язку із прийняттям Чернівецькою міською радою рішення №134 від 25 березня 2021 року «Про виключення з Переліку другого типу нерухомого майна нежитлових приміщень за адресою вул. Університетська, 50, що на праві власності належить територіальній громаді м. Чернівців».

Посилання позивача на те, що вказане рішення органу місцевого самоврядування оскаржується з мотивів його процесуальної правоздатності, порядком прийняття і настанням правових наслідків в результаті його неправомірності, суд в контексті розгляду питання юрисдикції даного спору оцінює критично, адже підстава позову не є визначальною у вирішенні такого роду питань.

Обрання позивачем доводів позову, тобто правових підстав в його обґрунтування, не може визначати (підміняти) юрисдикцію суду, який в силу вимог закону повинен вирішувати такий спір.

Як уже зазначалось, ключовим є суть (зміст, характер) спору і під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

До того ж, щодо позиції позивача, то варто наголосити, що не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Так, за змістом наведеного вище пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України законодавець також встановлює й інший порядок судового провадження (не в порядку адміністративного судочинства) спорів фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Суд звертає увагу на те, що згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами пунктів 1, 6, 13 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

З огляду на суть спору та правову природу спірних відносин, зміст та обставини справи, виходячи із суті права (інтересу), за захистом якого позивач звернувся до суду у зв`язку із прийняттям відповідачем рішення №134 від 25 березня 2021 року «Про виключення з Переліку другого типу нерухомого майна нежитлових приміщень за адресою вул. Університетська, 50, що на праві власності належить територіальній громаді м. Чернівців», а також враховуючи суб`єктний склад учасників справи, суд приходить до висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим та не повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Такий є приватно-правовим і має вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Згідно пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Оскільки дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, то наявні правові підстави для закриття провадження у справі із роз`ясненням права на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Отже, подане відповідачем клопотання підлягає задоволенню.

За змістом частини другої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно положень частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Зважаючи на закриття провадження у справі в зв`язку з неналежністю розгляду позову в порядку адміністративного судочинства, судовий збір у вказаному розмірі може бути повернуто позивачу за ухвалою суду в разі звернення з відповідним клопотанням.

Керуючись статтями 238, 239, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

1.Клопотання Чернівецької міської ради про закриття провадження у справі задовольнити.

2.Закрити провадження у справі за позовом Чернівецького обласного благодійного фонду «Вікторія» до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.

3. Роз`яснити право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя О.П. Лелюк