Справа № 160/13010/20
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 160/13010/20
Суддя І інстанції Врона О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у частині не включення до нього позивача, ОСОБА_1 ;

- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Паламарчука Віталія Віталійовича подати зміни та доповнення до переліку рахунків до Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для затвердження у реєстрі відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими позивач, ОСОБА_1 , має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» у розмірі 130 000, 00 грн., які обліковуються на поточному рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_1 , за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо не включення даних ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести дані ОСОБА_1 до переліку (реєстру) як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на поточному рахунку № НОМЕР_1 на суму 130 000,00 гривень для внесення даних про ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду. У задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржене до апеляційної інстанції Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з підстав не визначення характеру спірних правовідносин, неналежної оцінки наявним у матеріалах справи доказів та обставин справи, неврахування судом фактичних обставин у справі, помилкового застосування норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконного рішення у цій справі, яке просить скасувати та прийняти нове про відмову у задоволені вимог позивача в повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що позивач по цій справі не відноситься до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду за договором банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-027-000000617 від 13.02.2015 року, оскільки грошові кошти у розмірі 130000 грн. 19 травня 2016 року з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» було повернуто позивачу на його банківський рахунок і сума коштів, що обліковувалася на кінець дня 19.05.2016 року отримана на умовах договору укладеного між позивачем та фінансую компанією ТОВ «ІРЦ», а не на умовах договору банківського рахунку чи банківського вкладу. Крім того ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» не мало в розпорядженні достатньо коштів повернення коштів на рахунок позивача відбулося за рахунок Банку відповідно до укладених ним з ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» договорів відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016 на загальну суму 1 431 585 182,51 гривень, чим було порушено накладені Постановою НБУ № 917/БТ від 22.12.2015 року обмеження встановлених під час дії заборони з підстав віднесення Банку до проблемних постановою НБУ, та в подальшому (після віднесення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» до категорії неплатоспроможних і запровадження тимчасової адміністрації) стало підставою для затвердження Уповноваженою особою Фонду наказом від 01 червня 2016 року N42/2 результатів проведеної перевірки правочинів, що є нікчемними викладені в Акті №2, за якими встановлена нікчемність правочинів (транзакцій) з перерахуванню ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» на рахунок Позивача коштів, та нікчемними в силу положень п. п.2, 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» договорів відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи і правову оцінку судом першої інстанції, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, виходячи з нижченаведеного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13 лютого 2015 року між ОСОБА_1 (далі - позивач) та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір № 980-027-000000617 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)».

Згідно умов цього договору Банком відкрито на ім`я позивача, ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_1 .

11 травня 2016 року між позивачем і ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір № 980-027-000236924, згідно з яким позивач передає у власність ТОВ «ІРЦ» грошові кошти в сумі 130000 грн. на строк не більше 369 днів з 11.05.2016 по 15.05.2017, а ТОВ «ІРЦ» зобов`язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти за ставкою 33,54% річних в порядку та на умовах, встановлених цим договором, перерахувавши вказані кошти на рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_1 .

Відповідно до копією платіжного доручення № 1918384 від 11.05.2016 р. кошти у сумі 130000 грн. перераховані з рахунку позивача № НОМЕР_1 на рахунок ТОВ «ІРЦ» з призначенням платежу «Перерахування залучених коштів зг. дог. № 980-027-000236924 від 11.05.2016».

19 травня 2016 року на поточний рахунок позивача № НОМЕР_1 , який було відкрито в ПАТ «Банк Михайлівський» надійшли грошові кошти від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у розмірі 130 000, 00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-027-000236924 від 11.05.2016 року».

Дострокове повернення коштів з ініціативи ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» передбачено умовами пункту 5.4.3 вищезгаданого договору.

Вирішуючи спір у цій справі по суті, судом встановлено, що договір банківського рахунку № 980-027-000000617 «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» між позивачем по цій справі та ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» було укладено 13.02.2015 року, а процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» було розпочато лише з 13.07.2016 року, і відповідачами не надано, а судом не встановлено доказів щодо нікчемності договору банківського рахунку позивача № 980-027-000000617 поточний рахунок для вказаного договору був укладений до початку процедури ліквідації Банку.

Разом з тим, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», незважаючи на прийняте рішення про ліквідацію банку та того, що на час розгляду справи кошти знаходились на вкладному рахунку позивача в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» - не приймалося жодного рішення щодо подання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» згідно договору банківського вкладу, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За наведених вище обставин, та спираючись на положення пункту 1 частини 1 статті 92, частина 3 статті 22 Конституції України, на підпункт 4 ч.1 ст.2, ч.1 ст.3, частини 1 та 2 ст.4, ст.26, ч.1 ст.27, ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», також на п.6 розділу III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. №14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 р. за №1548/21860 і на Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затверджений рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 826 від 26.05.2016 р. та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 червня 2016 р. за №863/28993, суд першої інстанції дійшов висновку про неприпустимість застосування до спірних правовідносин норм підзаконного нормативно-правового акту, який суперечать вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» стосовно перевірки правочинів на предмет їх нікчемності повинна бути проведена у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку, а не у період його ліквідації, та про протиправність дій уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» при обмеженні виплати коштів за депозитним договором позивача у період ліквідації банку, що суперечить вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є діями уповноваженої особи з перевищенням наданих йому повноважень.

Судова колегія в повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції у цій справі та вважає їх достатньо обґрунтованими та законними, оскільки випадки на які не поширюються гарантії Фонду по відшкодуванню коштів за вкладами чітко визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (ст.26 цього Закону), і випадок позивача у цій справі до такого переліку не підпадає, тому позивач будучи вкладником коштів в готівковій формі у валюті України ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», які були залучені банком на умовах договору банківського рахунку - в розумінні ч. 4 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.2 ст.26 цього Закону), і відповідно, уповноважена особа Фонду відповідно до ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зобов`язана була включити позивача до переліку вкладників та визначити розрахункову суму відшкодування коштів за вкладом позивача за рахунок Фонду ще станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За наведених вище обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно задовольнив вимоги позивача.

Доводи апеляційної скарги судова колегія не може взяти до уваги, як підставу для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі, оскільки відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження тим обставин, на які він посилається, в тому числі і стосовно того, що ПАТ «Банк Михайлівський» виступав повіреним між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» , якому нібито були перераховані кошти позивача.

Крім того, судова колегія акцентує увагу на тому, що навіть допустивши будь-які правовідносини між позивачем по цій справі та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» через ПАТ «Банк Михайлівський», то і в цьому випадку повернення вкладу позивачу за рахунок Фонду гарантовано Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15.11.2016 року №5390, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом №5390, віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Згідно із абз. 2 п. 15 Перехідних положень Закону України від 15.11.2016 року №5390 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов`язано ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв`язку з їх прирівнянням до вкладників.

Враховуючи викладене, оскільки висновок суду першої інстанції про задоволення позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - без задоволення.

Керуючись п. 1ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

В повному обсязі постанова складена 30 листопада 2021 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник