Справа № 304/943/21
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 304/943/21 пров. № А/857/20109/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Петрунів В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці у Закарпатській області на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2021 року (головуючої судді Гевки В.М. ухвалене у відкритому судовому засіданні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Перечин) у справі №304/943/21 провадження №2-а/304/9/2021 за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02.08.2021 звернулася в суд з позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 06/06-29 від 20 липня 2021 року, складену головним інспектором відділу нагляду в будівництві, енергетиці, машинобудуванні, котлонагляді та на виробництвах і об`єктах підвищеної небезпеки Управління Держпраці у Закарпатській області про накладення адміністративного стягнення щодо неї за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 5 ст.41 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 408 грн, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст.41 КУпАП відносно неї на підставі п.1 ст.247 КУпАП, стягнути на її користь з відповідача судовий збір у розмірі 454 грн.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2021 року задоволено позов.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Управління Держпраці у Закарпатській області подало апеляційну скаргу, вважає, що оскаржене рішення суду є необґрунтоване, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі та слід ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим, розгляд апеляційної скарги просить здійснювати без участі позивача та його представника з урахуванням обставин, викладених у відзиві.

Сторони в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Згідно з частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19 липня 2021 року за № 165 Управлінням Держпраці у Закарпатській області видано наказ про проведення перевірки ТДВ «Перечинський ЛХК» на дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, безпечного поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, а також ведення робіт, пов`язаних з геологічним вивченням надр, їх використанням та охороною, використанням і переробкою мінеральної сировини.

На підставі вказаного наказу оформлено направлення на проведення перевірки від 19 липня 2021 року № 637, період проведення позапланової перевірки зазначено з 20 по 21 липня 2021 року.

Так, за вказаний період головним державним інспектором Управління Держпраці Повхом М.В. проведено перевірку ТДВ «Перечинський ЛХК», розташованого в м. Перечин, по вул. Ужанській, № 25, в ході якої встановлено, що відсутня інструкція з охорони праці при очистці (ремонті, техобслуговуванні) другого контуру охолодження реторти; відсутній дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки вказаних в додатку 2 групи А пункту 7 (роботи в колодязях, шурфах, траншеях, котлованах, бункерах, камерах, колекторах, замкнутому просторі (ємкостях боксах, топках, трубопроводах тощо); на виконання робіт по очистці другого контуру охолодження реторти 12 липня 2021 року не видано наряд-допуск; відсутні журнал вступного інструктажу та журнал реєстрації з питань охорони праці з підтвердженням про проходження інструктажів з охорони праці; працівникам, які задіяні на роботі по експлуатації реторти не видаються засоби індивідуального захисту (протигази індивідуально та не закріплюються за ними; працівників не інформують про наявність на робочому місці небезпечних факторів).

Головним державним інспектором Управління Держпраці Повх М.В. було складено протокол № 06/06-29 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП), та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 06/06-29, відповідно до якої позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене частиною 5 статті 41 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 408 грн.

Не погодившись із даною постановою про адміністративне правопорушення позивач звернулася до суду щодо її скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що не було додано докази, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому постанова підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 5 статті 41 КУпАП встановлено, що порушення вимог законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці, крім порушення, передбаченого частиною шостою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу на працівників від чотирьох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як визначено статтею 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

В зв`язку з чим, суб`єктом притягнення до відповідальності повинна бути посадова особа, до функціональних обов`язків якої відноситься додержання порядку та правил у сфері охорони праці.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 30.07.2019 у справі № 522/25956/15-а.

Згідно з статтею 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною 2 цієї статті визначено випадки коли справа про адміністративне правопорушення розглядається у коротші строки. Однак, справа про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 41 КУпАП, до цих випадків не відноситься.

Отже, справа про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 41 КУпАП, розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, який розпочинається з наступного дня після отримання протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Суд зазначає, що загальний чи скорочені строки розгляду справи в будь-якому випадку передбачають сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з аналізу наведених норм вбачається, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка, зокрема, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Встановлення обов`язку завчасного повідомлення обумовлено необхідністю надання особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливості належним чином підготуватися до захисту своїх прав та у разі необхідності скористатися правом на отримання професійної правничої допомоги.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

З`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також зважає на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.

Матеріалами справи підтверджено, що справа про адміністративне правопорушення розглянута в той же день, в який складений протокол про адміністративне правопорушення, тобто позивачку як особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було сповіщено про розгляд справи про адміністративне правопорушення. Наведене позбавило позивачку права ознайомитися з матеріалами справи, скористатися послугами адвоката, надати докази та підготуватись до захисту.

Відповідачем не надано суду жодних доказів того, що ОСОБА_1 була повідомлена про час та місце складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення № 06/06-29 від 20 липня 2021 року, а також про їх розгляд.

Суд звертає увагу, що вручення ОСОБА_1 вже складеного протоколу про адміністративне правопорушення та винесеної постанови по справі про адміністративне правопорушення № 06/06-29 від 20 липня 2021 року для підпису, не може свідчити про дотримання головним державним інспектором Управління Держпраці Повх М.В. вимог статті 268 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що позивачка про розгляд справи про адміністративне правопорушення 20 липня 2021 року не була повідомленою.

Отже, враховуючи в сукупності зазначені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що оскаржувану постанову всупереч статті 268 КУпАП відповідачем було винесено, незважаючи на те, що позивачка не була належним чином (завчасно) повідомлена про місце і час розгляду справи, у зв`язку з чим право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, належним чином підготуватися до захисту своїх прав, скористатися юридичною допомогою адвоката, є порушеним.

Вказані висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 17 жовтня 2018 року, від 21 березня 2019 року по справах №№405/7568/16, 489/1004/17.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 06/06-29 від 20 липня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення 20 липня 2021 року об 11 годині 25 хвилин в ТДВ «Перечинський лісохімічний комбінат», м. Перечин, вул. Ужанська, № 25, а саме порушення вимог законодавства про працю та охорону праці, оскільки відсутня інструкція з охорони праці при очистці (ремонті, техобслуговуванні) другого контуру охолодження реторти, чим порушено вимоги п. 4.3 Положення про розробку інструкції з охорони праці НПАОН 0.00-4.15-98.

Однак, вказаний протокол не підписаний головним державним інспектором, тобто особою, яка його склала. Також у такому зазначено, що ОСОБА_1 порушено вимоги п. 4.3 Положення про розробку інструкції з охорони праці НПАОН 0.00-4.15-98, тоді як у п. 4.3 вказаного Положення містяться 9 підпунктів, у зв`язку з чим не зрозуміло, що саме порушила остання.

Також апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що з матеріалів адміністративної справи не вбачається, що саме позивачка ОСОБА_1 відповідальною посадовою особою, на яку покладені відповідні обов`язки.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є доведеність факту вчинення адміністративного правопорушення даною особою та вина особи у його вчиненні.

Однак, відповідачем як суб`єктом владних повноважень, всупереч вимог частини 2 статті 77 КАС України, не надано жодного доказу наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 5 статті 41 КУпАП.

Крім того, колегія суддів зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Колегія суддів дійшла висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення не доведена в повному обсязі, із долученими належними доказами, адже умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 41 КУпАП є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення даною особою та вина особи у його вчиненні щодо порушення вимог законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 30.07.2019 по справі № 522/25956/15-а, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та основ процесуального права, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно частини 3 статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 268, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2021 року у справі №304/943/21 провадження №2-а/304/9/2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не оскаржується.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

В.В. Гуляк