Справа № 300/2900/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 рокуСправа № 300/2900/21 пров. № А/857/17435/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року (суддя Гундяк В.Д. м.Івано-Франківськ),

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУПФ, ПФУ відповідно) в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо застосування обмеження максимальним розміром при виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018;

зобов`язати ГУПФ здійснити виплату перерахованої пенсії з 01.01.2018 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням уже здійснених виплат.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо застосування обмеження максимальним розміром при виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019; зобов`язати ГУПФ здійснити позивачу виплату перерахованої пенсії з 01.04.2019 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням уже здійснених виплат.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права та окремі обставини справи вказує, на протиправністю дій відповідача щодо застосування обмеження граничного розміру у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність при виплаті позивачу щомісячного пенсійного забезпечення з 01.04.2019 (дня проведення перерахунку пенсії), що призвело до обмеження його законних прав. При цьому, посилається на те, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року за № 7-рп/2016 (далі КСУ, Рішення №7-рп/2016) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) обмеження максимального розміру пенсії, встановленого частиною сьомою статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-XII). Вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства України.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок перерахунку пенсії позивача, проведеного в січні 2021 року, починаючи з 01.04.2019 її розмір перевищив максимальний. Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (далі Закон №3668-VI), то до регулювання спірних відносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.

Апеляційним судом з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач з 2010 року перебуває на обліку в ГУПФ та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII у розмірі 90% грошового забезпечення.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 4 січня 2019 року у справі №0940/2353/18 (далі Рішення суду), яке набрало законної сили 26.02.2020 зобов`язати ГУПФ здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у розмірі 90% суми грошового забезпечення, із врахуванням раніше виплачених сум, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року за №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». (а.с.5-9).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 5 січня 2021 року у справі №300/2683/20 (далі Рішення суду-1), яке набрало законної сили 03.03.2021 серед іншого, зобов`язано ГУПФ здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки Служби безпеки України № 30 від 11.08.2020 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.04.2019. Зобов`язано ГУПФ здійснити з 05.03.2019 виплату ОСОБА_1 підвищення пенсії у розмірі 100% суми підвищення, визначеного станом на 05.03.2019 (із включенням до розміру грошового забезпечення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення), з урахуванням проведених платежів (а.с.10-15).

Відповідно до протоколу пенсійної справи № (СБУ) від 01.04.2019 з 01.04.2019 позивачу проведено перерахунок пенсії та визначено максимальний розмір пенсії 14970 грн, замість визначеного без обмеження 24242,91 грн (а.с.17).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом №2262-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які, зокрема, перебували на військовій службі.

Стаття 10 Закону № 2262-XII передбачає, що призначення і виплата пенсій, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону №2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 (далі Закон №848-VIII) статтю 43 Закону №2262-XII доповнено частиною 7 про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення №7-рп/2016.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення №7-рп/2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону №2262-XII втратила чинність з дня ухвалення КСУ цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 частина сьома статті 43 Закону №2262-XII є нечинною.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 (далі Закон №1774-VIII), який відповідно до «Прикінцевих положень» цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону №2262-XII слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом №1774-VIII з урахуванням Рішення №7-рп/2016 дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Наведене означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Тобто, внесені Законом №1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Таким чином, з 20.12.2016 (Рішення №7-рп/2016) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 1-1 Закону №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Закон №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося частиною сьомою статті 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень статті 2 Закону №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону №2262-XII.

Застосування положень Закону №3668-VI по відношенню до військовослужбовців фактично суперечить висновкам Рішення №7-рп/2016, яким встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.

Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону №3668-VI по відношенню до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.

Вказана вище правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 9 листопада 2020 року у справі №813/678/18 та 9 лютого 2021 року у справі №640/2500/18.

На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що вчинення відповідачем дій по перерахунку і виплаті пенсії позивачу з обмеженням граничного розміру пенсії є такими, що не ґрунтуються на законі. Зокрема, в даному випадку такі дії за своєю суттю є звуженням обсягу прав позивача та позбавленням його права на соціальний захист у повному обсязі як це передбачено законодавством, яке регулює спірні правовідносини.

Також, апеляційний суд не бере до уваги покликання суду першої інстанції та відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 580/234/19, оскільки така стосується іншого суб`єктного складу та відмінних правовідносин, які регулюються іншими нормативно-правовими актами.

Відтак, зважаючи на те, що до пенсії позивача не підлягає застосування обмеження максимальним розміром пенсії, що не може перевищувати десять прожиткових мінімумів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно при здійсненні перерахунку застосовано вказані обмеження.

Разом з тим, зважаючи на те, що права та інтереси позивача порушенні за наслідками проведеного перерахунку з 01.04.2019 апеляційний суд дійшов висновку, що саме з цієї дати позовні вимоги ОСОБА_1 про здійснення перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимальним розміром підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково шляхом визнання протиправними дій ГУПФ щодо застосування обмеження максимальним розміром пенсії, що не може перевищувати десять прожиткових мінімумів при перерахунку та виплаті пенсії позивача; зобов`язати ГУПФ проводити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без застосування обмеження максимальним розміром пенсії, що не може перевищувати десять прожиткових мінімумів.

Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що позивачем при поданні позову та апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн., що підтверджується квитанціями про сплату від 14.06.2021 №20519 та 15.09.2021 №107, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставної відмови у задоволенні позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосування обмеження максимальним розміром пенсії, що не може перевищувати десять прожиткових мінімумів при перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії на підставі вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (з урахуванням раніше виплачених сум), з 01 квітня 2019 року, без обмеження її максимального розміру, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволені решти позову відмовити. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір за подання позову та апеляційної скарги у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 6 грудня 2021 року.