Справа № 337/6421/21
Суддя: Салтан Л. Г.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

06.12.2021 ЄУН 337/6421/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2021 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Салтан Л.Г.

за участю секретаря - Шаповалової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовомОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до Інспектора Департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України Жирок Наталі Валеріївни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України, місце знаходження: м. Київ, вул. Ф.Ернста, буд.3, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

11.11.2021р. до суду надійшов зазначений адміністративний позов, в якому позивачка просить скасувати постанову 1АВ №02948418 від 13.10.2021р. про накладання на неї адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., посилаючись на те, що дії інспектора поліції щодо притягнення до адміністративної відповідальності є протиправними та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Розгляд просить провести за її відсутності. Судові витрати на загальну суму 479 гривень компенсувати їй за рахунок бюджетних асигнувань ДПП Національної поліції України.

В обґрунтування позову вказала, що вона не вчиняла вказане правопорушення, що підтверджено її похилим віком, та навіть відсутністю у неї водійського посвідчення, а тому.

При цьому, накладення на неї, як на власницю транспортного засобу, штрафу в сумі 340 гривень за правопорушення, вчинене іншою особою, вважає незаконним.

Ухвалою судді від 12 листопада 2021 року позов прийнято до розгляду, у справі відкрите провадження. Призначено розгляд справи за правилами ст. 286 КАС України. Відповідачеві встановлений строк на подання відзиву.

22 листопада 2021 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив, в якому заперечувалось проти заявлених вимог, посилаючись на законність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і необґрунтованості позовних вимог.

Від відповідача Інспектора Департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України Жирок Н.В. відзив на позов не надходив.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якому просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, з заявами про відкладення судового засідання не зверталися.

ч.3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За наведених обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників провадження.

На підставі ч. 2 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Ознайомившись із доводами позову та відзиву на нього, дослідивши надані сторонами докази, здійснивши їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом.

Як передбачено ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Згідно ч. 1ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено: постановою Інспектора Департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України Жирок Наталі Валеріївни серії 1 АВ № 02948418 від 13.10.2021 року ОСОБА_1 визнано винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 гривень. В постанові зазначено, що 13.10.2021 року о 14:51 год. особа, яка керувала за адресою автошлях М18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта (310+530) транспортним засобом «Mersedes-Bens Sprinter 319 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 29 км/год, чим порушила п.12.9(б) ПДР України.

Пунктом 12.9 (б) Правил дорожнього руху визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлені дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» п.30.3 цих Правил.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 кілометрів за годину.

За приміткою до статті 122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 142 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 2793 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно з ч.1 ст. 142 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Відповідно до ст. 2791 КУпАП. у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 142 КУпАП встановлено, що відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 2793 цього Кодексу.

Статтею 2793 КУпАП встановлено, що відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 142 цього Кодексу, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Даних про те, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать транспортному засобу, або, що особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу, позивач не надав.

Вищенаведені положення КУпАП на час подій адміністративного правопорушення та на час розгляду справи в суді були та є чинними, не скасовані, не визнані неконституційними та свідчать про необґрунтованість доводів позивача щодо протиправності притягнення до адміністративної відповідальності саме власника транспортного засобу.

Такий висновок суду узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема, з рішенням від 19.10.2004 року у справі «Фальк проти Нідерландів», де Суд визнав правомірною відповідальність власників транспортних засобів.

Щодо доводів позивача про недопустимість доказів у справі, і його притягнення до відповідальності некомпетентним органом, слід зазначити таке.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.

Відповідно до ст. 2791 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції №13 уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне: 1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі; 2) відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою; 3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; 4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи; 5) наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу; 6) наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу, зареєстрованого за межами України, - інформації про особу, яка ввезла його на територію України; 7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з п.3 розділу ІІ Інструкції № 13 при опрацюванні уповноваженим поліцейським матеріалів автоматичної фіксації та встановлення факту учинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції, цим уповноваженим поліцейським виноситься сформована Системою в автоматизованому режимі адміністративна постанова без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 4 розділу ІІ Інструкції №13 встановлено, що адміністративна постанова виноситься стосовно відповідальної особи, а в разі фіксації адміністративного правопорушення, учиненого на транспортному засобі, зареєстрованому за межами України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, - стосовно особи, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України.

Відповідно до п.п.1 п.7 розділу ІІ Інструкції № 13 у разі наявності доказів учинення адміністративного правопорушення, відсутності в матеріалах автоматичної фіксації даних про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами, відсутності обставин, визначених статтею 247 КУпАП, з використанням засобів Системи виносить адміністративну постанову, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП, з накладенням цифрового підпису.

Згідно з п.9 розділу ІІ Інструкції №13, винесена уповноваженим поліцейським адміністративна постанова автоматично вноситься засобами Системи до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, у якому здійснюється їх облік.

Судом встановлено, що транспортний засіб «Mersedes-Bens Sprinter 319 CDI, номерний знак НОМЕР_1 належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності. Водночас, судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що зазначений транспортний засіб вибув з її володіння з законних підстав або поза його волею.

Крім того, у власника транспортного засобу є можливість зазначати належного користувача, що на законних підставах користується її транспортним засобом, котрий і буде відповідальною особою, що нестиме адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі. Однак, позивач не скористався такою можливістю.

Відповідно до пункту 21 Переліку засобів вимірювальної техніки, призначених для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології, Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, введеного в дію постановою КМУ №94 ВІД 13.01.2016, дистанційні вимірювачі швидкості транспортних засобів віднесені до засобів вимірювальної техніки на які поширюється дія Технічного регламенту. Таким чином, вказані пристрої повинні проходити процедуру оцінки відповідності (перевірку типу) та отримати сертифікат перевірки типу.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» Сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено, та зазначено, що після отримання сертифікату перевірки типу вказані засоби повинні бути внесені до Реєстру затверджених засобів вимірювальної техніки.

Враховуючи вимоги ДСТУ, щодо стаціонарних приладів контролю вимірювання швидкості з функціями фото/відео фіксації подій з ознаками порушень ПДР, Комплекс «Каскад» вимірює швидкість основним та контрольними каналами і передає результати вимірів, у складі інформаційних файлів, по обом каналам до системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

Правопорушення було зафіксоване технічним засобом Каскад 193-1220, який за експертним висновком відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги». Технічний засіб Каскад 087-1220 має сертифікат перевірки типу, сертифікат відповідності, копії яких наявні в матеріалах провадження, таким чином судом встановлено, що комплекс фото/відео фіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху Каскад відповідно до експертних висновків відповідає вимогам нормативних документів.

Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортним засобом«Mersedes-Bens Sprinter 319 CDI» зафіксовано на світлинах із зображенням транспортного засобу та відеозаписом правопорушення, які отримані за результатами автоматичної фіксації правопорушення, на яких міститься інформація для встановлення факту вчинення правопорушення, а саме: дата та час вчинення правопорушення; місце вчинення правопорушення; фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку; швидкість руху автомобіля, км/год; обмеження (перевищення) швидкості, км/год; напрямок руху автомобіля.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст. 77 КАС України).

Зважаючи на викладене, аналіз наявних матеріалів справи та правових норм свідчить, що відповідачем обґрунтовано визнано позивачку винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та правомірно накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, а доводи, на які посилається позивачка, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що заявлений позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 19, 90, 139, 243, 245, 250, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Інспектора Департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України Жирок Наталі Валеріївни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України ( місце знаходження: м. Київ, вул. Ф.Ернста, буд.3) про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення -відмовити.

Копію рішення направити учасника провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з його постановлення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Л.Г. Салтан