Справа № 754/5646/20
Суддя: Фролова І. В.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 754/5646/20
Провадження № 2-а/761/176/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Таратінова Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2020 року до Деснянського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом, у якому просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову поліцейського 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві капрала поліції Пальчика Ігора Віталійовича від 30 квітня 2020 року серії ЕАК №2466964, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

Поданий позов мотивує тим, що 30 квітня 2020 року поліцейським 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві капралом поліції Пальчиком Ігорем Віталійовичем винесено постанову серії ЕАК №2466964 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 510 грн.

Позивач вказану постанову вважає протиправною і такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що у зв`язку з відсутністю доказів умисного невиконання позивачем Правил дорожнього руху, у останнього відсутній склад адміністративного правопорушення. На підставі викладеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року було вирішено передати матеріали справи за вказаним адміністративним позовом до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду справи за підсудністю.

Протоколом автоматизованого разподілу судової справи між суддями від 16.11.2020 матеріали адміністративного позову було передано на розгляд судді Фроловій І.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 адміністративний позов було залишено без руху.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року було відкрито провадження у справі.

14 вересня 2021 року на адресу суду надійшов відзив від Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до змісту вказаного відзиву просять відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Зазначають, що вимоги позивача є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018, строк зберігання відеозаписів становить 30 діб. Таким чином у Департаменті патрульної поліції відсутні фото- та відеоматеріали щодо накладення адміністративного стягнення відносно позивача. Однак, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, однак на електронну адресу суду направив заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність, та адміністративний позов підтримує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України не прибуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що поданий позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою серії ЕАК №2466964 від 30 квітня 2020 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень

Зі змісту постанови вбачається, що 30 квітня 2020 року у м. Київ на вул. Олени Теліги, 39Е, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку (рух) на смузі маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п.17.1 ПДР - на дорозі із смугою для маршрутних ТЗ, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинках інших ТЗ на цій смузі, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, за яке передбачено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормами КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази.

Згідно з ч. 3 ст. 9 КАС України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст Постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні даного правопорушення, в тому числі, не зазначено жодних відомостей про фіксування даної події на стаціонарний прилад, що фіксує порушення в автоматичному режимі, а також не визначено яким чином було встановлено, що саме позивач здійснив адміністративне правопорушення.

З аналізу наведених нормативно правових актів, та обставин на які послався позивач суд приходить до висновку що відповідачем не доведено обставин законності ухвалення рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п.17.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Досліджуючи матеріали справи, встановлено, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

За встановлених обставин суд приходить до висновку про недоведеність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Європейський суд з прав людини у п. 36 рішення в справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 1 липня 2003 року № 37801/97, зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому провадження по даній справі підлягає закриттю.

Таким чином, з урахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, встановлених обставин по справі суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Щодо відшкодування судових витрат, суд доходить до висновку, що оскільки адміністративний позов було задоволено, то відповідно до положень ч.1 ст.139 КАС України необхідно стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 420,40 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок витрат із сплати судового збору.

На підставі вищевикладеного, і керуючись ст. ст. 241-246, 250, 268-272, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити у повному обсязі.

Визнати неправомірною та скасувати постанову поліцейського 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві капрала поліції Пальчика Ігора Віталійовича від 30 квітня 2020 року серії ЕАК №2466964, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 420,40 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок витрат із сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , адреса проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса місцезнаходження - 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3, .

Повний текст рішення виготовлений 25 листопада 2021 року.

Суддя: