Справа № 640/23494/21
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року м. Київ № 640/23494/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Сумитеплоенерго»

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах

енергетики та комунальних послуг

про визнання протиправними та скасування пунктів постанов, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Сумитеплоенерго» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (тут та далі по тексту - НКРЕКП) та з урахуванням поданої 13.09.2021 заяви про уточнення позовних вимог остаточно просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 3 постанови НКРЕКП від 21.05.2021 №840;

- визнати протиправною та скасувати постанову НКРЕКП від 25.08.2021 №1437 в частині врахування рішення, що визначене пунктом 3 постанови НКРЕКП від 21.05.2021 №840;

- зобов`язати НКРЕКП прийняти нову постанову з урахуванням судового рішення у даній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що НКРЕКП на засіданні 21.05.2021 прийняла постанову №840 про накладення штрафу на позивача за порушення Ліцензійних умов з виробництва теплової енергії та здійснення заходів державного регулювання. Пунктом 3 постанови №840 НКРЕКП доручила Департаменту із регулювання відносин у сфері енергетики підготувати та винести на засідання проект рішення щодо встановлення (перегляду) тарифу на виробництво теплової енергії для ТОВ «Сумитеплоенерго» шляхом його зміни у бік зменшення.

Надалі, 06.08.2021 відбулося засідання НКРЕКП, на якому схвалено проекти постанов щодо внесення змін до деяких постанов НКРЕКП, зокрема для ТОВ «Сумитеплоенерго». Цього ж дня зазначені проекти постанов оприлюднені на офіційному веб-сайті НКРЕКП з метою отримання зауважень та пропозицій.

На засіданні 25.08.2021 прийнято постанову №1437 про внесення змін до постанови НКРЕКП від 24.12.2020 №2751 «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії ТОВ «Сумитеплоенерго», відповідно до якої у розрахунках тарифів на виробництво теплової енергії на 2021 рік враховано рішення, що визначено постановою НКРЕКП від 21.05.2021 №840, зокрема, тариф зменшено на суму: 1) недофінансування Інвестиційної програми на 2019 рік у розмірі 511,61 тис. грн; 2) економії коштів, що склалася за статтями витрат тарифів на виробництво теплової енергії на Сумській ТОЕЦ у 2019-2020 роках у розмірі 8 524,99 тис. грн.

Позивач вважає зазначені пункти постанов протиправним, прийнятими з порушенням встановленого порядку та способу реалізації наданих повноважень, а також без дослідження всіх матеріалів та фактичних обставин справи, чим порушено законні права та інтереси позивача. Зазначає, що відповідачем застосовано вибірковий та необґрунтований підхід щодо неврахування перевитрат за одними й тими ж самими статтями витрат у 2019 році, незважаючи на врахування тих же перевитрат за цими ж статтями витрат у 2020 році. При цьому, деякі статті перевитрат не було враховано НКРЕКП за результатами перевірки у 2019 та у 2020 роках, без наведення жодної аргументації.

Позивач зазначає, що неодноразово звертався до НКРЕКП з відповідними поясненнями та зверненнями щодо врахування перевитрат згідно структури тарифу, проте відповідач ігнорував такі звернення.

Такі дії НКРЕКП на думку позивача, не узгоджуються з вимогами чинного законодавства та не відповідають принципам «верховенства права» та «юридичної визначеності».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.08.2021, відкрито провадження у справі №640/23494/21, визначено здійснювати розгляд суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та усі наявні докази.

Відповідачем 05 жовтня 2021 року подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що на підставі Плану здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, на 2021 рік, а також вимог чинного законодавства, здійснено планову перевірку ТОВ «Сумитеплоенерго», складено Акт №219, яким зафіксовано, що при виконання заходів Інвестиційної програми на 2019 рік за рахунок тарифу на виробництво теплової енергії виникла економія на загальну суму 5,75 тис грн (без ПДВ), зокрема по заходу: Модернізація системи зберігання та подачі вугілля паливотранспортного цеху з придбанням грейферного екскаватору.

З урахуванням наповнення джерела фінансування Інвестиційної програми на 2019 рік за рахунок тарифу на виробництво теплової енергії, скоригованої на фактичний обсяг виробництва теплової енергії недофінансування інвестиційної програми ТОВ «Сумитеплоенерго» становить 511,61 тис грн (без ПДВ).

Отже, має місце невиконання позивачем заходів Інвестиційної програми на 2019 рік, що свідчить про порушення підпункту 18 пункту 3.2 глави 3 Ліцензійних умов з виробництва у частині виконання інвестиційної програми в затверджених об`ємах за відповідними напрямками, розробленої, погодженої та схваленої відповідно до вимог Порядку №2585.

За твердженнями відповідача за 2019 рік позивач отримав кошти у розмірі 511,61 тис грн, які були сплачені споживачами, та які не були спрямовані на виконання інвестиційної програми, водночас, дані кошти є цільовими та мають бути спрямовані виключно на виконання інвестиційної програми та заходів, що передбачені на 2019 рік, у зв`язку з чим, приймаючи пункт 3 постанови №840 НКРЕКП діяла законно, у порядку та спосіб, передбачений законом, у межах наданих повноважень.

Також, в результаті аналізу ліцензованої діяльності з виробництва теплової енергії на Сумській ТЕЦ за 2019 рік встановлено, що позивач недотримався затвердженої структури витрат у частині як недофінансування статей витрат, так і перевитрат фактичних витрат у порівнянні з плановими, на підставі яких розрахований та затверджений тариф на виробництво теплової енергії, з урахуванням фактичного відпуску теплової енергії. При цьому обсяг недофінансування перевищує обсяг перевитрат.

Зважаючи на таке установлено, що обсяг недофінансування перевищує обсяг перевитрат, та економія становить 8 524,99 тис грн (без ПДВ), при цьому зважаючи на економію коштів у розмірі 8 524,99 тис грн за статтями витрат та наведений Регулятором обґрунтований розрахунок сум, відповідач стверджує про відсутність порушень з боку Регулятора та про забезпеченість обіговими коштами підприємства у розмірі 10 191,68 тис грн.

Стосовно постанови від 25.08.2021 №1437 відповідач зауважує на її прийнятті відповідно до визначеної законом процедури, постановою передбачено установлення ТОВ «Сумитеплоенерго» тарифу на виробництво теплової енергії, що використовується для: забезпечення послугами населення - 803,41 грн за 1 Гкал (без ПДВ); забезпечення послугами релігійних організацій - 979,72 грн за 1 Гкал (без ПДВ); забезпечення послугами установ, що фінансуються за рахунок державного і місцевого бюджетів - 1009,08 грн за Гкал (без ПДВ); забезпечення послугами інших споживачів - 985,39 грн за 1 Гкал (без ПДВ).

У підсумку відповідач зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, у задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року відмовлено представнику НКРЕКП у задоволенні клопотань із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач 03.11.2021 подані додаткові письмові пояснення, виходячи з яких підпункт 18 пункту 3.2 Ліцензійних умов №308 регулює питання оприлюднення інформації і не регулює питання виконання ліцензіатом інвестиційної програми, тому недофінансування інвестиційної програми не є порушенням підпункту 18 пункту 3.2 Ліцензійних умов 308.

Також позивач вважає недостовірною інформацію про отримання за рахунок економії коштів, сплачених споживачами, у розмірі 511,61 тис грн та в цій частині зазначає, що кошти освоєно за рахунок тарифу на виробництво теплової енергії на суму 2 119,4 тис грн, що становить 100% від обсягу фінансування. При цьому джерелом фінансування Інвестиційної програми є тариф на виробництво теплової енергії, обсяг фінансування залежить від обсягу надходжень від споживачів, заборгованість яких упродовж 2020 року зросла до 312 324,60 тис грн. Отже, недофінансування інвестиційної програми мало місце з причин, які не залежать від позивача.

Також позивач стверджує, що дотримався структури витрат, про що направляв відповідачу пояснення, які не були враховані.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, з урахуванням поданих доказів, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

За змістом частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

НКРЕКП - Регулятор, діє на підставі Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», відповідно до статті 1 якого є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, діяльності з виробництва теплової енергії на теплогенеруючих установках, включаючи установки для комбінованого виробництва теплової та електричної енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії в обсягах понад рівень, що встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами).

Відповідно до статті 3 зазначеного Закону Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, зокрема, формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надалі Регулятору законом.

Одночасно, Регулятор здійснює державне регулювання шляхом реалізації цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг.

Разом з тим, відповідно до пункту 13 статті 17 Закону для ефективного конання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор, зокрема, приймає обов`язкові для виконання рішення з питань, що належать до його компетенції, встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу, для чого НКРЕКП надано право відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими для виконання.

Статтею 19 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» передбачено, що Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підставі Плану здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, на 2021 рік, затвердженого постановою НКРЕКП від 18.11.ж2020 №2134, постанов НКРЕКП від 16.12.2020 №2448 «Про проведення планових перевірок суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у І кварталі 2021 року та визнання такою, що втратила чинність, постанови НКРЕКП від 30.09.2020 №1815» та від 07.04.2021 №618 «Про збільшення строку проведення планової перевірки ТОВ «Сумитеплоенерго», посвідчення на проведення планової перевірки від 12.03.2021 №186 НКРЕКП проведено планову перевірку ТОВ «Сумитеплоенерго», за результатами якої складено Акт від 23.04.2021 №219.

Зазначеним Актом перевірки зафіксовано, що інвестиційна програма ТОВ «Сумитеплоенерго» на 2019 рік схвалена постановою НКРЕКП від 10.12.2018 №1692 «Про встановлення тарифів на відпуск електричної енергії та виробництво теплової енергії ТОВ «Сумитеплоенерго» у сумі 4 665 тис грн (без ПДВ). При цьому, при виконання заходів Інвестиційної програми на 2019 рік за рахунок тарифу на виробництво теплової енергії виникла економія на загальну суму 5,75 тис грн (без ПДВ), зокрема по заходу Модернізація системи зберігання та подачі вугілля паливотранспортного цеху з придбанням грейферного екскаватору. З урахуванням наповнення джерела фінансування Інвестиційної програми на 2019 рік за рахунок тарифу на виробництво теплової енергії, недофінансування інвестиційної програми ТОВ «Сумитеплоенерго» становить 511,61 тис грн (без ПДВ).

Отже, за висновками відповідача невиконання Інвестиційної програми на 2019 рік свідчить про порушення позивачем підпункту 18 пункту 3.2 глави 3 Ліцензійних умов з виробництва у частині виконання інвестиційної програми в затверджених об`ємах за відповідними напрямками розробленої, погодженої та схваленої відповідно до вимог Порядку №2585.

У цьому зв`язку відповідач вважає, що позивач отримав кошти у розмірі 511,61 тис грн, які були сплачені споживачами, та не були спрямовані на виконання інвестиційної програми, при тому, що ці кошти є цільовими та мають бути спрямовані виключно на виконання інвестиційної програми та заходів, що передбачені на 2019 рік.

Виходячи з такого, у постанові від 21.05.2021 №840 в оскаржуваному позивачем пункті 3 НКРЕКП передбачила таке: Департаменту із врегулювання відносин у сфері енергетики, у межах здійснення заходів державного регулювання відповідно до пунктів 1,13 частини першої та пункту 1 частини другої статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», статті 20 Закону України «Про теплопостачання», пункту 4.14 Методики підготувати та винести на засідання НКРЕКП, що проводитиметься у формі відкритого слухання, проект рішення щодо встановлення (перегляду) тарифу на виробництво теплової енергії для ТОВ «Сумитеплоенерго» шляхом його зміни в бік зменшення на суму:

1) недофінансування Інвестиційної програми на 2019 рік у сумі 511,61 тис грн;

2) економії коштів, що склалася за статтями витрат тарифів на виробництво теплової енергії на Сумській ТЕЦ у 2019-2020 роках, у сумі 8 524,99 тис грн.

Спростовуючи висновки відповідача в зазначеній частині, позивач посилається на те, що НКРЕКП не встановлено фактів використання коштів на цілі або у розмірах, передбачених Інвестиційною програмою та/або використання позивачем коштів на цілі та у розмірах, які передбачені структурою тарифу.

Оцінюючи доводи позивача в зазначеній частині, судом з`ясовано, що на сторінці 75 Акту перевірки від 23.04.2021 №219 зазначено: відповідно до проаналізованого комісією з проведення перевірки поданого звіту з виконання Інвестиційної програми з виробництва теплової енергії 2019 року ТОВ «Сумитеплоенерго» та первинної документації, фінансування заходів Інвестиційної програми склало 2 119,4 тис грн (без ПДВ), що становить 66,3% від запланованого показника (3 198,1 тис грн (без ПДВ)) або 80,5% від фактично отриманих джерел фінансування з урахуванням фактичного обсягу відпуску теплової енергії (2 631,01 тис грн (без ПДВ). Освоєно коштів за рахунок тарифу на виробництво теплової енергії на суму 2 119,4 тис грн (без ПДВ), що становить 100% від обсягу фінансування (2 119,4 тис грн (без ПДВ).

Отже, в Акті перевірки зафіксовано, що позивачем освоєно 100% коштів, передбачених на заходи Інвестиційної програми, при цьому Акт не містить інформації про використання позивачем коштів на цілі або у розмірах, які не передбачені інвестиційною програмою та/або використання коштів на цілі та у розмірах, які не передбачені структурою тарифу або невикористання коштів при фактичному наповненні джерел фінансування.

Також судом встановлено, що на 2019 рік НКРЕКП схвалено фінансування інвестиційної програми у сумі 3 198,01 тис грн на планове фінансування відповідно до плану виробництва теплової енергії. Разом з тим, у 2019 році відбулося зменшення фактичного обсягу виробництва теплової енергії на 17.7% порівняно з плановими показниками, тобто фактичний обсяг виробництва склав 82,27%. У зв`язку із зменшенням виробництва теплової енергії розрахунковий обсяг фінансування на 2019 рік склав 2 631,01 тис грн, тобто зазначена сума мала бути спрямована на фінансування інвестиційної програми за умов отримання фактичного фінансування.

Виходячи з висновків Акту щодо 100% освоєння коштів за рахунок тарифу на виробництво теплової енергії позивачем, відповідні заходи інвестиційної програми виконувалися ним з урахуванням фактичного наповнення джерел фінансування.

Водночас, розмір фактичного фінансування у 2019 році склав 2 119,4 тис грн, з них освоєно Ліцензіатом 100%.

Як стверджує позивач, НКРЕКП при ухваленні пункту 3 постанови №840 не врахував вимоги пункту 4.1 розділу ІV Порядку формування інвестиційних програм ліцензіатів з виробництва електричної та теплової енергії на теплоелектроцентралях та когенераційних установках, затвердженого постановою НКРЕКП від 15.10.2015 №2585.

У цьому зв`язку судом з`ясовано, що відповідно до зазначеного пункту ліцензіат зобов`язаний виконувати схвалену НКРЕКП інвестиційну програму в повному обсязі відповідно до запланованих етапів, обсягів робіт у кількісному вираженні та обсягів фінансування у вартісному вираженні з урахуванням фактичного наповнення джерел фінансування та не може нести відповідальність за недофінансування, яке сталося з незалежних від нього причин.

Оскільки джерелом фінансування інвестиційної програми на 2019 рік є тариф на виробництво теплової енергії, обсяг фінансування залежить від обсягу надходжень від споживачів.

В акті перевірки відповідачем зазначено інформацію про стан розрахунків споживачів за теплову енергію в розрізі груп споживачів. Так, на початок 2019 року заборгованість споживачів складала 220 931,11 тис грн. Упродовж 2019 року заборгованість споживачів зросла до 235 338,54 тис грн, а упродовж 2020 - до 312 324,60 тис грн.

Таким чином, недофінансування інвестиційної програми мало місце з причин, що не залежать від позивача.

Окрім того, відповідно до підпункту 2.12 Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.06.2018 №428 (далі - Порядок №428) у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків ліцензіатів або повноважень НКРЕКП, така норма трактується в інтересах ліцензіата.

Також, в Акті перевірки відповідачем встановлено, що у періоді 2019-2020 ТОВ «Сумитеплоенерго» недотримано структуру витрат згідно зі статтями, затвердженими у тарифі на виробництво теплової енергії у частині як недофінансування статей витрат, так і перевищення фінансування статей витрат у порівнянні з плановими, на підставі яких був розрахований та затверджений тариф на виробництво теплової енергії, з урахуванням фактичного обсягу відпуску теплової енергії. Зокрема, в Акті зазначені наступні обставини, які вплинули на недотримання структури тарифу:

- збільшення витрат на 3 601,95 тис грн за статтею «Допоміжні та інші матеріали» (енергія зі сторони) у 2019 році зумовлено тим, що відбулася зупинка підприємства на літній період 2019 року, а саме: з 01.07.2019 по 30.09.2019, та було придбано в електропостачальників за двосторонніми угодами 1 919,56 тис кВат/год на загальну суму 3 754,15 тис грн;

- витрати на оплату праці та відрахування на соціальні заходи у 2019 році склали 38 098,38 тис грн, що на 2 870,10 тис грн більше скоригованого планового рівня витрат - 35 228,28 тис грн, що зумовлено зменшенням фактичного відпуску теплової енергії у порівнянні з плановими, передбаченими при встановленні тарифів, що діяли протягом 2019 року;

- відхилення витрат по статті «Інші витрати» у складі адміністративних витрат відбулося по статтям «врегулювання суперечностей у судових органах» та «оплати послуг комерційних банків» у зв`язку із збільшенням кількості та вартості зазначених послуг;

- витрати на плату праці та відрахування на соціальні заходи у 2020 році склали 42 115,93 тис грн, що на 7 379,34 тис грн менше скоригованого планового рівня витрат - 49 495,27 тис грн, що зумовлено зменшенням фактичного відпуску теплової енергії у порівнянні з плановими, передбаченими при встановленні тарифів, що діяли протягом 2020 року.

Відповідач стверджує, що в результаті аналізу ліцензованої діяльності з виробництва теплової енергії на Сумській ТЕЦ в періоді 2019-2020 встановлено, що ТОВ «Сумитеплоенерго» недотримано структури витрат згідно зі статтями, затвердженими у тарифі на виробництво теплової енергії у частині як недофінансування статей витрат, так і перевищення фінансування статей витрат у порівнянні з плановими, на підставі яких був розрахований та затверджений тариф на виробництво теплової енергії, з урахуванням фактичного обсягу відпуску теплової енергії.

Відповідач зазначає, що обсяг недофінансування перевищує обсяг перевитрат, та економія становить 8 524,99 тис грн.

На зазначену суму економії згідно з підпунктом 2 пункту 3 постанови №840 від 21.05.2021 прийнято рішення про зміну тарифу на виробництво теплової енергії у бік його зменшення.

Разом з тим, з наведеної відповідачем в Акті таблиці при розрахунках враховано як економію, так і перевитрати за статтями «Паливо» за принципом «економія + перевитрати = різниця» (якщо різниця є показником зі знаком «+» коригування тарифу не здійснюється на цю величину, якщо ж різниця є показником зі знаком «-«, то на відповідну величину відбувається зменшення тарифу), не враховано також за наведеним принципом економію за іншими статтями витрат та перевитрати за цими ж статтями витрат, а зазначено розмір перевитрат «довідково».

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із поясненнями та зверненнями щодо врахування і інших перевитрат за статтями витрат згідно структури тарифу (у вигляді таблиць), однак НКРЕКП обґрунтувань та розрахунків позивача не врахувала (лист позивача від 29.04.2021 №2241).

Суд, виходячи з наведеного, зазначає, що ані Законами України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та «Про теплопостачання», ані постановами НКРЕКП «Про затвердження Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що проводять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов» від 14.06.2018 №428 та «Про затвердження Методики формування, розрахунку та встановлення тарифів на електричну та (або) теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, теплових електростанціях та когенераційних установках» від 01.08.2017 №991, не встановлюють право НКРЕКП чи обставин, за яких Регулятор може вибірково визнавати чи не визнавати перевитрати та економію коштів за однією статтею витрат тарифу, та не брати до уваги перевитрати за рештою статей витрат в структурі тарифу.

Рішення Регулятора при цьому про зміну тарифу має відповідати вимогам законодавства, а також принципу неможливості встановлення тарифу нижче рівня економічно обґрунтованих витрат. До проекту рішення Регулятора мають бути підготовлені обґрунтування, які підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора, що передбачено частиною четвертою статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

В обґрунтуванні до проекту постанови НКРЕКП про накладення штрафу на ТОВ «Сумитеплоенерго» за порушення Ліцензійних умов з виробництва теплової енергії та здійснення заходів державного регулювання» відповідачем процитовано Акт перевірки щодо недотримання позивачем структури витрат, наведено таблицю, яка відображає «економію» за статтями витрат, перевитрати за статтею «паливо» та довідково перевитрати за іншими статтями витрат.

Водночас, в обґрунтуванні не наведено переліку та аналізу перевитрат за статтями витрат, не надано оцінки причинам перевитрат, а також висновків того, що перевитрати, які мали місце, є економічно необґрунтованими.

З наведеного суд приходить до висновку, що відповідачем належним чином не обґрунтовано причини зменшення тарифу, чим недотримано вимоги статті 20 Закону України «Про теплопостачання» в частині встановлення тарифів нижче економічно обґрунтованих.

Більше з тим, НКРЕКП, приймаючи Порядок №428 встановив процедуру та порядок визначення сум надлишково отриманого або недоотриманого доходу від здійснення ліцензованої діяльності з розподілу електричної енергії та визначення сум надлишково отриманого або недоотриманого доходу постачальників універсальних послуг від здійснення ліцензованої діяльності з постачання електричної енергії споживачу, відповідно до яких чітко визначено механізми та правила врахування сум економії коштів та перевищення вартості витрат.

Натомість у Порядку №428 НКРЕКП не визначено аналогічних процедур та механізмів для ліцензіатів НКРЕКП у сфері комунальних послуг, а саме: суб`єктів господарській діяльності з виробництва теплової енергії на теплогенеруючих установках, включаючи установки для комбінованого виробництва теплової та електричної енергії, до яких відноситься і Сумська ТЕЦ.

Одночасно абзацом 2 пункту 4.7 Методики формування, розрахунку та встановлення тарифів на електричну та (або) теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, теплових електростанціях та когенераційних установках, затвердженої постановою НКРЕКП від 01.08.2017 №991 визначено, що за результатами перевірки додержання ліцензіатом ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної та (або) теплової енергії НКРЕКП може прийняти рішення щодо направлення додатково отриманого доходу за рахунок зменшення витрат на паливо та інших витрат (зменшеного на податок на прибуток) за попередній період у співвідношенні: 50% як джерело для виконання додаткової інвестиційної програми, що має бути розроблена та схвалена відповідно до Порядку формування інвестиційних програм, та 50% залишається у розпорядженні ліцензіата.

Отже, НКРЕКП має зазначені дискреційні повноваження , разом з тим не скористалася ними при прийнятті підпункту 2 пункту 3 постанови №840 від 21.05.2021.

Надалі, як вже зазначав суд раніше, 06.08.2021 відбулося засідання НКРЕКП, на якому схвалено проекти постанов щодо внесення змін до деяких постанов НКРЕКП щодо зміни тарифів на виробництво теплової енергії для АТ «Дніпровська ТЕЦ», АТ «Херсонська ТЕЦ», ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5», ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ», ТОВ «Краматорськтеплоенерго», ТОВ «Сумитеплоенерго».

Того ж дня зазначені проекти постанов оприлюднені на офіційному сайті НКРЕКП з метою отримання зауважень та пропозицій.

На засіданні 25.08.2021 НКРЕКП прийнято постанову №1437 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 24.12.2020 №2751 «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії ТОВ «Сумитеплоенерго» на 2021 рік», враховано рішення, визначене постановою НКРЕКП від 21.05.2021 №840 «Про накладення штрафу на ТОВ «Сумитеплоенерго» за порушення Ліцензійних умов з виробництва теплової енергії та здійснення заходів державного регулювання» щодо встановлення (перегляду) тарифу на виробництво теплової енергії для ТОВ «Сумитеплоенерго» шляхом його зміни в бік зменшення на суму:

1) недофінансування Інвестиційної програми на 2019 рік у сумі 511,61 тис грн;

2) економії коштів, що склалася за статтями витрат тарифів на виробництво теплової енергії на Сумській ТЕЦ у 2019-2020 роках, у сумі 8 524,99 тис грн.

Суд додатково до вже наведеного вище зазначає, що Акт планової перевірки від 23.04.2021 №219, який покладено в основу постанови №840 та Постанови №1437, містить Опис виявлених порушень вимог законодавства та ліцензійних умов, у пункті 3 якого зазначено про порушення підпункту 18 пункту 3.2 глави 3 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 22.03.2017 №408 в частині виконання інвестиційної програми в затверджених об`ємах за відповідними напрямками, розробленої, погодженої та схваленої відповідно до вимог Порядку №2585.

Зазначеними положеннями Ліцензійних умов №308 передбачено, що при провадженні господарської діяльності з виробництва теплової енергії ліцензіат повинен дотримуватися таких організаційних вимог: оприлюднювати на власному веб-сайті та в засобах масової інформації в порядку, встановленому законодавством інформацію щодо тарифу на виробництво теплової енергії та його зміни, формування та виконання інвестиційної програми з виробництва теплової енергії та іншу інформацію відповідно до Закону України «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення.

Отже, підпункт 18 пункту 3.2 Ліцензійних умов 308 регулює питання оприлюднення інформації, і не регулює питання виконання ліцензіатом інвестиційної програми, відтак, недофінансування інвестиційної програми не є порушенням підпункту 18 пункту 3.2 Ліцензійних умов 308.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд вважає підстави поданого адміністративного позову обґрунтованими та доведеними, а доводи та докази відповідача, надані у протилежне, такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства та спростовуються вищенаведеними висновками суду.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи оскаржувані пункти постанов НКРЕКП на предмет дотримання відповідачем положень частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що зазначеним вимогам оскаржувані постанови НКРЕКП (пункт та частина) не відповідають.

Враховуючи недоведеність позиції відповідача у справі, суд вбачає правові підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування пункту 3 постанови НКРЕКП від 21.05.2021 №840, а також визнати протиправною та скасування постанови НКРЕКП від 25.08.2021 №1437 в частині врахування рішення, що визначене пунктом 3 постанови НКРЕКП від 21.05.2021 №840.

Разом з тим вимоги позивача щодо зобов`язання НКРЕКП прийняти нову постанову з урахуванням судового рішення у даній справі задоволенню не підлягають, оскільки не відповідають вимогам статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України та підпадають під сферу дискреційних повноважень відповідача.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Зокрема, у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Також суд вважає за необхідне зазначити, що, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Виходячи з того, що судом у даній справі задоволено дві позовні вимоги немайнового характеру, відшкодуванню на користь позивача підлягає сплачений судовий збір відповідно до платіжних доручень від 01 та 10 вересня 2021 року №785 та №786 на загальну суму (2 270,00 грн + 2 270,00 грн) 4 540,00 грн.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Сумитеплоенерго» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах

енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та скасування пунктів постанов, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 3 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 21.05.2021 №840.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.08.2021 №1437 в частині врахування рішення, що визначене пунктом 3 постанови НКРЕКП від 21.05.2021 №840.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сумитеплоенерго» сплачений судовий збір у розмірі 4 540,00 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок грн 00 коп).

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сумитеплоенерго», адреса: 40030, Сумська область, м. Суми, вул. Друга Залізнична, 10, , тел. (0542) 787-516;

Відповідач: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, адреса: 03680, м. Київ, вул. Смоленська, 19, , тел. +47, +27.

Суддя В.І. Келеберда