Справа № 380/5297/21
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 380/5297/21 пров. № А/857/14831/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Золочівської районної ради Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року, ухвалене суддею Кедик М.В. у м.Львові у справі №380/5297/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Золочівської районної ради Львівської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача Золочівської районної ради, у якому просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 24.09.2020 по 29.12.2020 включно у розмірі 78 693,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі № 380/3533/20 її поновлено на посаді і стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, попри допуск до негайного виконання рішення суду, розпорядження голови Золочівської районної ради Львівської області № 106-к про поновлення на посаді винесене лише 29.12.2020.

На переконання позивача, період з 24.09.2020 по 29.12.2020 є часом часом затримки виконання рішення суду, за який виплачується середній заробіток.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з Золочівської районної ради Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 24.09.2020 по 28.12.2020 включно у розмірі 77 518,98 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що триване невжиття позивачем заходів, спрямованих на виконання рішення суду, свідчать про її намір поновитись на посаді, однак не вказують на бажання приступати до своїх посадових обов`язків, дії позивача є свідомими і спрямованими на отримання вигоди за рахунок районного бюджету. Крім того, з покликанням на п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992, зауважує, що судом першої інстанції при стягненні середнього заробітку на користь позивача не було враховано обставин, що позивач з 27.09.2020 по 28.12.2020 перебувала на обліку у Бродівській філії Львівського обласного центру зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі №380/3533/20, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Бродівської районної ради Львівської області VII скликання №1045 від 09.04.2020 «Про дострокове припинення без припинення повноважень депутата районної ради та звільнення з посади заступника голови Бродівської районної ради Львівської області ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника голови Бродівської районної ради Львівської області з 09.04.2020; стягнуто з Бродівської районної ради Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.04.2020 по 23.09.2020 у розмірі 133896,42 грн; рішення суду в частині поновлення на посаді та в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 24077,77 грн допущено до негайного виконання.

Розпорядженням Бродівської районної ради Львівської області від 29.12.2020 № 106-К «Про поновлення, звільнення з посади та виплати належних сум ОСОБА_1 » поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника голови Бродівської районної ради Львівської області з 09.04.2020.

У зв`язку з тривалим невиконанням Бродівською районною радлю Львівської області судового рішення про поновлення на роботі, позивач звернулась до суду з вимогою про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини другої статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частиною 7 ст.235 КЗпП України визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Статтею 236 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною другою статті 372 зазначеного Кодексу встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 3 частини першої статті 371 цього ж Кодексу передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Отже, з дня набрання законної сили рішенням суду про поновлення позивача на роботі у Бродівської районної ради Львівської області виник обов`язок щодо його виконання.

Разом із цим, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

В розумінні статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 27.11.2019 у справі № 802/1183/16-а зазначив, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 Кодексу законів про працю України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України "Про зайнятість населення" термін "роботодавець" вживається у значенні, наведеному, зокрема, в Законі України "Про організації роботодавців".

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст.1 Закону України "Про організації роботодавців, їх об`єднання, права і гарантії їх діяльності" роботодавець юридична особа (підприємство, установа, організація) або фізична особа-підприємець, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб.

Судом встановлено, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення юридичної особи Бродівської районної ради Львівської області (Дата запису: 01.03.2021, Номер запису: 014000488, Підстава: рішення щодо реорганізації).

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

Отже, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення вибувшого з публічних правовідносин суб`єкта владних повноважень як юридичної особи.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що саме Золочівська районна рада Львівської області є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Бродівської районної ради Львівської області, а тому як правонаступник роботодавця позивача в розумінні зазначеної частини 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Бродівської районної ради, саме відповідача покладено обов`язок виплати на користь позивача середнього заробітку за несвоєчасне виконання судового рішення про поновлення на посаді.

Щодо доводів відповідача про свідоме тривале невжиття позивачем заходів, спрямованих на виконання судового рішення, та не виявлялення намірів приступати до посадових обов`язків, суд апеляційної інстанції зауважує, що такі не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи.

Згідно тверджень скаржника, позивач вперше звернулась із вимогами про добровільне виконання судового рішення лише 24.12.2020.

Розпорядженням Бродівської районної ради Львівської області №106-к від 29.12.2020 «Про поновлення, звільнення з посади та виплати належних сум ОСОБА_1 » поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника голови Бродівської районної ради Львівської області з 09.04.2020.

Разом з тим, на спростування доводів скаржника позивачем на розгляд суду апеляційної інстанції надано докази особистого звернення як депутата до голови Бродівської районної ради від 30.11.2020 з вимогами про надання рішення по питанню поновлення ОСОБА_1 на посаді, з якої її було звільнено, або довідки щодо непроголосування даного питання та особистого звернення до Бродівської районної ради Львівської області із заявою про добровільне виконання рішення суду в частині, що підлягає негайному виконанню.

Вирішуючи спірні правовідносини суд, апеляційної інстанції звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), де в пунктах 46, 48, 51, 53, 54 зазначено, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Таким чином, Бродівська районна рада Львівської області допустила затримку виконання рішення суду від 23.09.2020 у справі № 380/3533/20 про поновлення позивача на посаді з дня набрання законної сили таким рішенням.

Крім того, покликання скаржника в апеляційній скарзі на пункт 32 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 №9, який визначає, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки викладені в ньому роз`яснення зроблені з урахуванням вимог частини 3 статті 117 Кодексу законів про працю України, яку було виключено на підставі Закону України "Про внесення змін до Кодексу законів про працю України" від 20.12.2005 №3248-IV.

Із системного аналізу наведених правових норм та обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є стягнення з відповідача, як правонаступника всіх прав та обов`язків Бродівської районної ради Львівської області, середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення з дати, наступної за датою ухвалення судового рішення, по дату, що передує даті винесення відповідного розпорядження про поновлення позивача на посаді.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови КМ України №100 від 08.02.1995 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі №380/3522/20 встановлено, що середньоденний розмір заробітної плати позивача становить 1174,53 грн.

Згідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням ч.4 ст.78 КАС України суд вважає за необхідне взяти за основу розмір середньоденної та середньомісячної заробітної плати позивача, встановлений у згаданому рішенні суду.

Визначаючи кількість днів, за які належить стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, судом першої інстанції вірно враховано період з 24.09.2020 по 28.12.2020 (позивач фактично поновлена 29.12.2020). З урахуванням викладеного, сума, які підлягає стягненню, становить 77518,98 грн (середньоденний розмір заробітної плати) х 66 (кількість днів за час затримки виконання судового рішення), за виключенням податків та обов`язкових платежів.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуальногозакону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Золочівської районної ради Львівської області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у справі №380/5297/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Постанова складена в повному обсязі 03.12.2021.