Справа № 420/11364/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісервіс" про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць,

ВСТАНОВИВ:

Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісервіс" про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2020 році у розмірі 21945 грн. та пені за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 316,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно "Звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю" за 2020 рік, наданому до відділення Фонду, середньооблікова чисельність штатних працівників ТОВ «Полісервіс» склала 10 осіб. На підприємстві протягом 2020 року не працювало жодної особи з інвалідністю.

Позивач вказав, що Мінсоцполітики у своїх листах від 26.03.2017 р. №1/6-172, від 27.01.2009 р. №1/6-30/06 зазначило, що норми стосовно працевлаштування осіб з інвалідністю будуть вважатися виконаними, якщо інвалід працював на підприємстві 6 місяців звітного року, а дані табельного обліку використання робочого часу працівників відповідають цим шести місяцям звітного року з частиною другого пункту 3.2 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Держкомстату від 28.09.20015 р. №286.

За правилами заокруглення, якщо після коми число 5 і більше, то воно округлюється в бік збільшення. Тому, якщо підприємству потрібна одна особа з інвалідністю, то такий норматив вважатиметься виконаним, якщо особа з інвалідністю працювала 6 повних місяці звітного року, оскільки 6 (місяців): 12 (місяців) = 0.5 = 1 особа.

У відповідності з нормативом робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідач повинен був створити одне робоче місце, проте не створив жодного.

Позивач зазначив, що при здійсненні розрахунку адміністративно-господарських санкцій ТОВ «Полісервіс» за 2020 рік, відділення Фонду керувалось Інструкцією щодо заповнення форми №10-ПОІ поштова-річна "Звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю", затвердженою наказом Мінпраці України від 18.12.2020 №821.

Згідно цієї форми статистичної звітності код рядка 01 - Середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік визначається відповідно до п. 3.2 Інструкції зі статистики чисельності працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 р. №286 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 30.11.2005 р. за №1442/11722, код рядка 02 чітко вказано: з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність.

Позивач вказав, що відповідно до пункту 3.2.5 Інструкції середньооблікова чисельність працівників за період з початку року (в тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової чисельності працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно та діленням одержаної суми на кількість місяців 12 (тобто місяців).

Окрім того, відповідно до п.3.4 Інструкції щодо заповнення форми №10-ПОІ поштова-річна "Звіт про зайнятість працевлаштування інвалідів", затвердженою наказом Мінпраці України 10.02.2007 року № 42 дані щодо середньооблікової кількості штатних працівників, облікового складу (рядок 01), середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (рядок 02), та кількість осіб з інвалідністю, які повинні працювати на робочих місцях (рядок 03), відображається в цілих одиницях. Якщо при обчисленні виникає дробове число, його необхідно округлити до цілого (якщо після коми число 5 і більше, то воно обчислюється в бік збільшення).

Таким чином, відповідно до чинного законодавства норматив робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю протягом звітного 2020 року відповідачем не виконано.

Також позивач зазначив, що відповідно до розрахунку суми адміністративно-господарських санкцій, сума відрахувань за одне нестворене робоче місце становить 21945,00 грн.

Станом на 25.06.2021 року відповідач повинен сплатити й пеню, виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк, що становить 316,08 грн.

Ухвалою від 06.07.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Зазначено, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та справу буде розглянуто у строк не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 06.09.2021 року ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 30.09.2021 року об 11:00 год.

Протокольною ухвалою від 30.09.2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 03.11.2021 року об 11 год. 00 хв.

У судове засідання, призначене на 03.11.2021 року об 11 год. 00 хв., сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

03.11.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд без участі представника за правилами письмового провадження.

03.11.2021 року від представника відповідача надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про можливість продовження розгляду справи по суті за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України.

19.08.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив, згідно якого зазначено, що 01.07.2020 року з громадянкою ОСОБА_1 було укладено трудову угоду №3 про співробітництво та організацію правовідносин щодо виконання обов`язків фармацевта в ФАПі за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідно до виписки iз акта огляду МСЕК № 048689 від 06.07.10 є інвалідом другої групи довічно.

Відповідач вказує, що 30 серпня 2020 року у зв`язку із погіршенням здоров`я ОСОБА_1 , за її заявою зазначена угода достроково була розірвана.

На думку відповідача, підприємством дотримано вимоги статей 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів», проте у звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2020 рiк, який надіслано до відділення Фонду соціального захисту інвалідів, допущено арифметичну помилку, зокрема, в рядку 02 помилково зазначено прочерк, замість « 1». Вказану помилку виправлено та 07.08.2021 на адресу відповідача направлено уточнений звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2020 рік форми №10-ПI. У цьому звіті, зокрема, зазначено: середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) - 10: з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 1; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеностi iнвалідів в Україні" (осіб) - 1; сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць працевлаштування осіб з інвалідністю-проставлений прочерк.

Відповідач зазначає, що упродовж 2020 року не було подано інформації за формою № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", оскільки була працевлаштована особа з інвалідністю, тобто в кількості, яка передбачена частиною 1 ст. 19 Закону № 875-XII.

Отже, ТОВ «Полісервіс» було виконано імперативну норму ч.1 ст.19 Закону № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», відповідно до якої створено одне робоче місце для особи з інвалідністю, на якому в 2020 року працювала одна особа з інвалідністю ОСОБА_1 .

Відповідач звертає увагу, що в обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено саме про порушення відповідачем статей 19, 20 Закону № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», які передбачають забезпечення робочого місця для особи з інвалідністю. Тоді як арифметична помилка, наявна у поданому звiтi за формою 10-ПІ від 13.01.2020 не є підставою для нарахування адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення статей 19-20 Закону № 875-ХII, оскільки було дотримано норматив працевлаштування інвалідів в 2020 році.

31.08.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів вважає позов законним та обґрунтованим, який підлягає задоволенню у повному обсязі, а відзив на позовну заяву безпідставним, який не підлягає задоволенню, зазначивши, що ТОВ «Полісервіс» у 2020 році не подавав звітність за формою №3-ПН - інформація про попит на робочу силу (вакансії), на яких може використовуватися праця осіб з інвалідністю, про що свідчить лист Татарбунарської районної філії Одеського обласного центру зайнятості від 29.06.2021 року № 414/28/02 .

Також позивач зазначає, що відповідач не створив робоче місце для працевлаштування особи з інвалідністю, та не вжив усіх залежних від нього, передбачених законом заходів, для виконання нормативу по працевлаштуванню осiб з інвалідністю., звітність за формою № 3-ПН - інформацію про попит на робочу силу (вакансії), на яких може використовуватися праця осіб з інвалідністю - до Центру зайнятості не подавав, що підтверджується листом Татарбунарської районної філії Одеського обласного центру зайнятості від 29.06.2021 року № 414/28/02. Також позивач, посилаючись на приписи ч.5 ст.19 Закону № 875-ХІІ , зазначив, що виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній частиною 1 цієї статті, вважається працевлаштування осіб з інвалідність, для яких це місце роботи є основним.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Полісервіс» зареєстровано 24.04.2000 року (а.с. 23).

Основним видом економічної діяльності ТОВ «Полісервіс» є: "Роздрібнаа торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах" (код КВЕД 47.73).

Згідно поданого позивачем до Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік, кількість працівників у позивача за рік складає десять осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність - 0 осіб (а.с. 5).

Відповідно до поданого позивачем 07.08.2021 року до Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів уточненого Звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік, кількість працівників у позивача за рік складає десять осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність - 1 особа (а.с.32), яка відпрацювала у 2020 році повних 2 місяці.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року №875-ХII (далі - Закон №875) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

За змістом статті 18 Закону №875 підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 20 Закону №875 обов`язок підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Мінсоцполітики у листах від 26.03.2017 р. №1/6-172, від 27.01.2009 р. №1/6-30/06 зазначило, що норми стосовно працевлаштування осіб з інвалідністю будуть вважатися виконаними, якщо інвалід працював на підприємстві 6 місяців звітного року, а дані табельного обліку використання робочого часу працівників відповідають цим шести місяцям звітного року з частиною другого пункту 3.2 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Держкомстату від 28.09.20015 р. №286.

За правилами заокруглення, якщо після коми число 5 і більше, то воно округлюється в бік збільшення. Тому, якщо підприємству потрібна 1 особа з інвалідністю, то такий норматив вважатиметься виконаним, якщо особа з інвалідністю працювала 6 повних місяці звітного року, оскільки 6 (місяців): 12 (місяців) = 0.5 = 1 особа.

У відповідності з нормативом місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідач повинен був створити одне робоче місце.

При здійсненні розрахунку адміністративно-господарських санкцій ТОВ «Полісервіс» за 2020 рік, відділення Фонду керувалось Інструкцією щодо заповнення форми №10-ПОІ поштова-річна "Звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю", затвердженою наказом Мінпраці України від 18.12.2020 №821.

Згідно цієї форми статистичної звітності код рядка 01 - Середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік визначається відповідно до п. 3.2 Інструкції зі статистики чисельності працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 р. №286 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 30.11.2005 р. за №1442/11722, код рядка 02 чітко вказано: з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність.

Відповідно до пункту 3.2.5 Інструкції середньооблікова чисельність працівників за період з початку року (в тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової чисельності працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно та діленням одержаної суми на кількість місяців 12 (тобто місяців).

Відповідно до п.3.4 Інструкції щодо заповнення форми №10-ПІ поштова-річна "Звіт про зайнятість працевлаштування інвалідів", затвердженою наказом Мінпраці України 10.02.2007 року №42 дані щодо середньооблікової кількості штатних працівників, облікового складу (рядок 01), середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (рядок 02), та кількість осіб з інвалідністю, які повинні працювати на робочих місцях (рядок 03), відображається в цілих одиницях. Якщо при обчисленні виникає дробове число, його необхідно округлити до цілого (якщо після коми число 5 і більше, то воно обчислюється в бік збільшення).

Враховуючи, що на підприємстві протягом 2020 року працювала одна особа з інвалідністю, а саме ОСОБА_1 менше 6 місяців, а саме: 2 місяці, отже: 2 місяці:12 місяців =0,16. Так як, при обчисленні виникло дробове число, його округлено до цілого. Оскільки після коми виникло число менше 5, тому воно обчислюється в бік зменшення, тобто до нуля.

Таким чином, відповідач не створив жодного робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, а у відповідності з нормативом місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю мав створити 1 робоче місце.

Пунктом 5 Порядку надання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року №316, визначено, що Форма №3-ПН подається за наявності попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Як встановлено судом, відповідно листа Татарбунарської районної філії Одеського обласного центру зайнятості від 29.06.2021 року №414/28/02, ТОВ «Полісервіс» протягом 2020 року не надавало інформацію про попит на робочу силу згідно форми 3-ПН, відповідно до якої може використовуватися праця осіб з інвалідністю.

Також суд враховує доводи позивача з посиланням на ч.5 ст.19 Закону №875-ХІІ, яка передбачає, що виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Зі змісту Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб- платників податківвід 09.08.2021 року № 359, що надані відповідачем, ОСОБА_1 у період з 01.07.2020 року по 30.08.2020 року працювала в Лиманській сільській раді та отримувала заробітну плату (код доходу 101), а також у 3 кварталі 2020 року працювала у ТОВ «Полісервіс» та отримувала дохід за цивільно-правовим договором (код доходу 102) (а.с.30).

Отже, місце роботи ОСОБА_1 у відповідача в період з 01.07.2020 по 30.08.2020 не було основним місцем роботи, а тому навіть відпрацьовані 2 місяці у відповідача не можуть враховуватися останньому як виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону №875-ХІІ, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Відповідно до розрахунку суми адміністративно-господарських санкцій, сума відрахувань за 1 нестворене робоче місце становить 21945,00 грн., яка розраховується виходячи із середньорічної заробітної плати 438,90 грн. х 1000 : 8 = 43890,00 грн. Сума адміністративно-господарських санкцій дорівнює: 43890,00 х 1 / 2 = 21945,00 грн.

Частиною 4 ст.20 Закону №875-ХІІ передбачено, що адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується, що всупереч приписам ст.20 Закону №875-ХІІ, ТОВ «Полісервіс» самостійно в строк до 15.04.2021 року адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю сплачено не було.

Частинами 2-3 ст.20 Закону №875-ХІІ визначено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).

Враховуючи вищезазначену норму, відповідач повинен був сплатити пеню виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк, що становить 316,08 грн., виходячи із того, що відсоток ставки НБУ станом на 25.06.2021 року становив 7,5%. Коефіцієнт ставки НБУ становив: 120x7,5/100х365 = 0,02. Розмір пені за 1 день: 21945,00 грн. х 0,02/100 = 4,39 грн. Отже, розмір пені за 72 дні (з 16.04.2021 року по 25.06.2021 року) становив: 4,39 х 72 = 316,08 грн.

Відповідно до ч.1 ст.218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Таким чином, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб`єкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

Суд зазначає, що роботодавець не вжив усіх необхідних заходів для недопущення порушення, та факт не працевлаштування інвалідів протягом року у рахунок нормативів робочих місць для даної категорії громадян, у зв`язку з їх відсутністю, не може слугувати підставою для звільнення від накладення адміністративно-господарських санкцій.

Отже, елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками. Застосування принципу вини як умови відповідальності пов`язане з необхідністю доведення порушення зобов`язання.

Суд дійшов висновку, що відповідач не вжив необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення, зокрема відповідачем не було вжито всіх необхідних заходів для працевлаштування інвалідів протягом 2020 року, письмових доказів щодо звернення до відділення Фонду соціального захисту інвалідів щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, та звернення до центру зайнятості з відповідною звітністю з інформацією щодо можливості працевлаштування осіб з інвалідністю, до суду не подано, тому суд вважає, що повинні бути застосовані зазначені адміністративно-господарські санкції до відповідача.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, про наявність підстав для стягнення з відповідача суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2020 році у розмірі 21945 грн. та пені за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 316,08 грн., а тому позов Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 132, 134, 139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісервіс" (адреса: вул. Космонавтів, 17, м. Татарбунари, Одеська область, 68100, ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісервіс», 68100, Одеська обл., м. Татарбунари, вул. Космонавтів, буд. 17, , на користь Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту на рахунок управління 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, Банк - ГУ ДКСУ в Татарбунарські міські ТГ, Одержувач ГУК в Одеські області/50070000, МФО 899998, p/p UA0015732, , суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів 2020 році у розмiрi 21945 (двадцять одна тисяча дев`ятсот сорок п`ять) гривень та пеню за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 316 (триста шістнадцять) гривень 08 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів