Справа № 160/19234/21
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава Вікторовича
за участі секретаря судового засіданняПіскун Я.В.
представника позивача представника відповідача Єлісєєв О.Д. Пономаренко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
Позовні вимоги обґрунтовані наступним:
відповідач порушив порядок і строки складання і надсилання оскаржуваних податкових повідомлень рішень;
порушення принципу стабільності та неможливості застосування рішення Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року № 12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста» до оподаткування у 2018 році;
податкові повідомлення рішення мають однаковий номер, а також те, що податкові повідомлення рішення складені за два податкових періоди на два окремих об`єкти оподаткування;
позивач не має у власності об`єкт нерухомого майна на квартиру площею 32,6 кв.м., оскільки об`єкт нерухомого майна згідно запису у реєстрі є знищеним; окрім того, у розрахунку податкових зобов`язань взагалі не вказано адресу знаходження об`єкту нерухомого майна позивача площею 32,6 кв.м.
Ухвалою суду від 20.10.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Порушення порядку та строків складання ППР не є самостійною та достатньою підставою для їх скасування. Предметом оскарження у цій справі є виключно податкові повідомлення-рішення відповідача. Рішення органу місцевого самоврядування про встановлення ставок податків є чинним та обов`язковим до виконання.
Ухвалою суду від 06.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову.
Суд, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне
Щодо доводів позивача - відповідач порушив порядок і строки складання і надсилання оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, то суд зазначає наступне.
Як видно з оскаржуваних податкових повідомлень рішень останні винесені відповідачем 11.06.2018 року та 18.06.2020 року та стосується періодів 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки.
У відповідності до п.266.7.2 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Згідно п.266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується:
а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення;
У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
У відповідності до п.102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
За вказаних обставин, податковий орган вправі в межах строків передбачених пунктом 102.1 статті 102 ПК України, тобто протягом 1095 днів, визначити грошове зобов`язання платнику податків за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки».
Порушення строків складання податкового повідомлення рішення згідно п.266.7.2 ст. 266 ПК України призводить до звільнення платника податків від відповідальності, передбаченої ПК України лише за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
ПК України не міститься норм, які вказують про звільнення саме від сплати грошового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» у разі порушення строків складання податкового повідомлення рішення згідно п.266.7.2 ст. 266 ПК України.
Не дотримання строків передбачених п.266.7.2 ст. 266 ПК України може свідчити лише про недотримання відповідачем процедури їх направлення (вручення), яка не змінює суті спірних рішень та не повинна сприйматись як безумовна підстава для висновку щодо протиправності спірних податкових повідомлень рішень і, як наслідок, їх скасування.
Якщо податкове повідомлення рішення податкового органу прийнято ним у межах компетенції та з його форми можна чітко встановити його зміст, зокрема, порушення законодавства, згідно з яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму такого зобов`язання, таке рішення є правомірним, навіть у разі, коли порушено строки його надсилання (вручення), передбачені ПК України.
Згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 13.02.2018 року у справі № 820/1975/17 та у постанові від 06.11.2018 року у справі № 808/144/18, у будь-якому випадку порушення строку направлення податкового повідомлення-рішення, само по собі не впливає на його законність.
За вказаних обставин судом відхиляються вказані вище доводи позивача.
Щодо порушення принципу стабільності та неможливості застосування рішення Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року № 12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста» до оподаткування у 2018 році.
Згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 15.05.2019 року по справі № 825/1496/17, «згідно із загальноприйнятою у правозастосуванні юридичною кваліфікацією змін до податкового законодавства Закон, який вносить зміни всупереч принципу стабільності, вважається чинним, оскільки не суперечить Конституції України, як і іншим нормативно-правовим актам, аналогічно щодо місцевих податків і зборів, право на встановлення яких законодавчо передано органам місцевого самоврядування. Норма підпункту 4.1.9 ПК України встановлює обмеження, не передбачаючи жодних наслідків (зокрема санкцій) у разі його порушення.
Суд вважає, що за вказаних обставин у зазначеній справі вірогідне порушення принципу стабільності само по собі не може бути підставою для визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень (контролюючого органу) та для скасування податкових повідомлень-рішень, при винесенні яких відповідач дотримав приписів Кодексу адміністративного судочинства України (ч. 2 ст. 2 КАС України).
Отже, навіть за наявності порушення принципу стабільності шляхом прийняття радою рішення на виконання норм Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» (оскарження якого на предмет правомірності, законності не здійснене), враховуючи чинність такого рішення ради на час прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України».
Рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, за загальним правилом, не можна визнати неправомірними якщо вони ґрунтуються на законі, чинному на момент прийняття відповідного рішення таким суб`єктом.

Відповідний висновок ґрунтується на положеннях статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правомірність рішення органу місцевого самоврядування стосовно встановлення ставок оподаткування не є предметом оскарження в цій справі, повноваження міських (селищних, сільських) рад в частині встановлення місцевих податків і зборів хоча і визначені в тому числі Податковим кодексом України, проте є виключною "правовстановлюючою" компетенцією цих органів, правомірність реалізації якої не має перевірятися в межах цієї справи.

Слід звернути увагу на те, що предметом оскарження у цій справі є виключно податкові повідомлення-рішення відповідача, прийняті ним на виконання своїх функцій шляхом реалізації повноважень, передбачених підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 та підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України щодо визначення податкового зобов`язання.

За вказаних обставин судом відхиляються вказані вище доводи позивача.

Стосовно доводу позивач податкові повідомлення рішення мають однаковий номер, а також те, що податкові повідомлення рішення складені за два податкових періоди на два окремих об`єкти оподаткування, то суд його відхиляє, оскільки порушення відповідачем порядку нумерації податкових повідомлень рішень та обрахунок податку в одному податковому повідомленні рішенні за два податкових періоди та на два об`єкти не може бути самостійною підставою для їх скасування.

Судом під час розгляду справи встановлено, що оскаржувані податкові повідомлення рішення стосуються двох об`єктів нерухомого майна позивача, а саме: житлового будинку, загальною площею 587,50 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , та квартири АДРЕСА_2 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.10.2021 року № 279279854, копія якого міститься у матеріалах справи, позивач з 05.09.2017 року є власником житлового будинку, загальною площею 586,50 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; стосовно квартири АДРЕСА_2 , у реєстрі міститься запис об`єкт знищено, дата вказаного запису 31.10.2006 року.

Таким чином, позивач згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 2018, 2019 та 2020 роки був власником лише одного об`єкта нерухомого майна - житлового будинку, загальною площею 586,50 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п.п. 266.1.1 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п. 266.2.1 ПК України).

Отже, відповідач протиправно нарахував позивачу податок за 2018, 2019 та 2020 роки на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_2 , оскільки позивач у вказаний період часу не був власником вказаного об`єкту нерухомості.

Згідно п.п. 266.4.1 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Судом також встановлено, що відповідач протиправно застосував під час розрахунку податку на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, загальною площею 586,50 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , пільгу у вигляді зменшення бази оподаткування 180 кв.м., оскільки позивач у 2018, 2019 та 2020 роках був власником лише одного об`єкту нерухомого майна: вказаного вище житлового будинку, а тому відповідач повинен був застосувати пільгу до бази оподаткування відповідно до п.п. «б» п. 266.4.1. ПК України 120 кв.м.

Крім того, відповідач у розрахунку використав невірну площу об`єкта нерухомого майна, а саме: замість вірнорї площі 586,50 грн., застосовано помилково площу - 587,50 грн.

Відповідно до п. 266.7.1 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку.

Згідно п.п. 266.7.1-1 ПК України за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" підпункту 266.7.1 цього пункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Вірний розрахунок податку на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, загальною площею 586,50 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 повинен становити у 2018 році: 51 054,93 грн., у 2019 році: 54 202,90 грн., у 2020 році: 58 051,53 грн., що підтверджується розрахунком, який зроблено відповідачем на вимогу суду.

За вказаних обставин відповідач нарахував податок за 2018-2020 роки у меншому розмірі ніж це передбачено використавши невірну площу об`єкта нерухомості та невірну пільгу до бази оподаткування.

Суд не наділений повноваженнями підміняти податковий орган та нараховувати замістить нього грошові зобов`язання; суд вправі лише перевірити розрахунок грошового зобов`язання та за наявності для цього підстав скасувати податкове повідомлення рішення або зменшити суму грошового зобов`язання, яке вказано у податковому повідомленні рішенні; суд не в праві збільшувати грошове зобов`язання платнику податків.

За вказаних обставин позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 241-246 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, код ЄДРПОУ ВП 44118658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми «ф» від 01.09.2021 року № 1-0463 за податковий період 2018-2019 роки на суми 102 129,85 грн., форми "ф" від 01.09.2021 року № 1-463 за податковий період 2020 рік - 1 639,14 грн. та форми "ф" від 01.09.2021 року № 1-0463 за податковий період 2020 рік на суму 54 539,74 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору 2724 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 06 грудня 2021 року.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді Лісна А.М,

Рішення не набрало законної сили станом на 06.12.2021 року

Помічник судді Лісна А.М.