Справа № 420/7191/21
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7191/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Гур`євої К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 2 від 19 березня 2021 року, згідно з яким прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 не пройшов атестацію та вважати проходження атестації успішним; визнати протиправним та скасувати наказ керівника Одеської обласної прокуратури № 839к від 01.04.2021, яким звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 ЗУ Про прокуратуру з 06.04.2021 року. Підстава: рішення Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 2 від 19.03.2021; поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області або на посаді в Одеській обласній прокуратурі, що є рівнозначною (рівноцінною) посаді, з якої звільнено та яка буде існувати на час винесення рішення; стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржуване рішення Тринадцятою кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про неуспішне проходження атестації є протиправним, таким, що не відповідає критеріям обґрунтованості та безсторонності, порядку створення та роботи кадрової комісії та підлягає скасуванню. Пунктом 12 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора № 233 від 17 жовтня 2019 року, передбачено, що рішення комісії, крім зазначених в абзаці другому цього пункту, в тому числі процедурні, обговорюється її членами і ухвалюються шляхом відкритого голосування більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Член комісії вправі голосувати за чи проти рішення комісії. У разі рівного розподілу голосів, приймається рішення, за яке проголосував голова комісії. Під час проведення третього етапу атестації позивача 19.03.2021 комісією порушено принцип змагальності та пропорційності голосів членів комісії, а саме, співбесіду позивача проводило чотири члени комісії замість шести. Згідно з наказом Генерального прокурора №545 від 17.11.2020 із змінами відповідно до наказу № 62 від 11.03.2021 в склад Тринадцятої комісії входять 6 членів: ОСОБА_2 голова комісії; Осадчук Людмила Петрівна секретар комісії; ОСОБА_3 член комісії; ОСОБА_4 член комісії; Усова Олена член комісії, Теперик Оксана член комісії. Проте, під час співбесіди 19.03.2021 члени комісії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були відсутні, що свідчить про прийняття оскаржуваного рішення неповним, у зв`язку із чим неправомочним, складом комісії. Крім того, жоден з наказів Генерального прокурора, якими регулюється порядок проходження прокурорами атестації, державну реєстрацію не проходив, та відповідно, такі накази не можуть вважатись такими, що відповідають Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу (acquis ЄС), антикорупційної та гендерно-правової експертиз з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" не містить чіткі критерії/ показники збору, дослідження та оцінки інформації, необхідних для цілей атестації. Рівень професійної етики та доброчесності встановлюються на підставі інформації в порядку п. п. 9, 10 розділу IV Порядку № 221. Більш того, в зазначеному Порядку не існує об`єктивного критерію щодо встановлення рівня професійної етики та доброчесності в балах чи інших показниках, що ставить під сумнів прозорість діяльності та доброчесність самої Кадрової комісії. Також Порядком не передбачений прохідний бал під час проходження етапу атестації у формі співбесіди, що призводить до порушення принципу правової визначеності, закріпленому у статті 8 Конституції України та призводить до існування юридичного механізму, який би мав видимість законного, але став підставою для вивільнення прокурорів, всупереч вимогам Конституції України. При цьому, позивач з 2016 року щорічно проходив таємні перевірки доброчесності, з результатами яких недостовірності (в тому числі неповноти) тверджень, поданих прокурором у анкеті доброчесності, встановлено не було. Також, за час служби в органах прокуратури до позивача за сумлінне виконання службових обов`язків за поданням керівництва прокуратури області неодноразово заохочували. При цьому, законодавством не надано точного визначення наведеного поняття, а також вичерпного переліку критеріїв, за якими можливо здійснити відповідну оцінку. У своєму рішенні Тринадцята кадрова комісія зазначає, що комісія з`ясувала обставини, які свідчать про невідповідність прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності (абзац перший аркушу першого рішення комісії). З огляду на зазначені в рішенні обставини кадрова комісія вирішила, що ОСОБА_1 допустив грубе порушення прокурорської етики, його дії підривають авторитет органів прокуратури, викликають негативний суспільний резонанс та мають своїм наслідком зростання обурення в суспільстві діями органів влади, провокують соціальні конфлікти. Разом з тим, вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 19.07.2019, що набрав законної сили, ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано. Вироком спростовано наявність в діях позивача складу кримінального правопорушення, а тому твердження комісії, що такі дії підривають авторитет органів прокуратури та викликають негативний суспільний резонанс є бездоказовими та такими, що порушують принцип презумпції невинуватості. Наведені у рішенні комісії факти повністю перекручують зміст пояснень та тверджень ОСОБА_1 наданих при його опитуванні під час проходження співбесіди. Всі негативні публікації в ЗМІ, що перераховані в оскаржуваному рішенні комісії, пов`язані з незаконним притягненням ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, які з`явились внаслідок розголошення відомостей досудового розслідування, що є порушенням з боку посадових осіб органів, що проводили досудове розслідування. Також, усі висновки Комісії стосовно недостовірних відомостей в декларації вирвано з контексту рішення Національного агентства з питань запобігання корупції далі НАЗК № 2907 від 30.11.2018 про результати здійснення повної перевірки ОСОБА_1 , за результатами якої усі перераховані недоліки при заповненні декларації фактично визнано несуттєвими, оскільки в резулютивній частині зазначеного рішення вказано про відсутність ознак правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-6 КУпАП та ст. 366-1 КК України, тобто таких, які тягнуть за собою адміністративну чи кримінальну відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Також у вказаному рішенні НАЗК зазначено, що за результатами повної перевірки декларації ОСОБА_1 не встановлено наявності конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення. Точність оцінки задекларованих активів відповідає даним, отриманим з наявних джерел. Більш того, виявлені НАЗК недоліки при заповненні декларації не потягнули й і дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів № 20дп-19 від 27.03.2019 про закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 . Висновки кадрової комісії про професійну некомпетентність та недоброчесність позивача є надуманими, не відповідають обставинам справи та спростовані результатами іспитів, внаслідок чого оспорюване рішення тринадцятої кадрової комісії про неуспішне проходження позивачем атестації є протиправним. Крім того, п. 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань, Одеська обласна прокуратура як юридична особа зареєстрована 30.03.2005, відсутні дані про перебування юридичної особи у процесі припинення. Також рішення про скорочення кількості прокурорів Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області Генеральним прокурором не приймались. Норма закону, якою б безпосередньо встановлювалося право чи обов`язок звільняти прокурора з посади виключно за умови наявності рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури без застосування в якості підстави пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру", відсутня. Таким чином, наказ керівника Одеської обласної прокуратури № 839к від 01.04.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», прийнятий не на підставі, що визначені Законами України, та необґрунтовано, а тому вказаний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Представником відповідача Одеської обласної прокуратури до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що підставою для прийняття спірного наказу 01.04.2021 № 839к є рішення кадрової комісії № 2 від 19.03.2021, що свідчить про відсутність порушення прокуратурою області прав позивача. Застосування норми п. 9 ч. 1 ст. 51 ЗУ «Про прокуратуру» прямо передбачено ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів з реформи органів прокуратури». Законодавець не пов`язує звільнення у разі неуспішного проходження атестації на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 ЗУ «Про прокуратуру» з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або скороченням кількості прокурорів органу прокуратури як необхідною передумовою для такого звільнення. При цьому, прокурори можуть бути переведені на посаду в обласних прокуратурах лише у разі успішного проходженнями ними атестації, передбаченої розділом ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ. Разом з тим, поновлення позивача, який неуспішно пройшов атестацію, на посаді в органах прокуратури надасть привілеї перед прокурора, які успішно пройшли атестацію, а тому захист прав позивача у спосіб, який він просить не відповідає вимогам Закону. Одеська обласна прокуратура при прийнятті оскаржуваного наказу діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України, а тому доводи позивача про протиправність дій і рішення прокуратури та її посадових осіб є необґрунтованими.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що для наявності законних підстав для звільнення прокурора з посади відповідно до пп. 1 п. 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» необхідна одночасна наявність двох обставин: 1) ліквідація чи реорганізація органу прокуратури або скорочення кількості прокурорів органу прокуратури; 2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України. На час звільнення факт ліквідації чи реорганізації Одеської обласної прокуратури та Іллічівської місцевій прокуратурі або скорочення кількості прокурорів відсутній, мало місце виключно перейменування прокуратури Одеської області в Одеську обласну прокуратуру. Як вбачається з ЄДР юридичних осіб, ФОП та громадських формувань станом на дату видачі оскаржуваного наказу про звільнення позивача, ані станом на дату подачі даного позову відомості щодо перебування прокуратури Одеської області та Іллічівської місцевої прокуратури у процесі припинення (ліквідації або реорганізації) відсутні. Натомість у Реєстр внесено зміни, оскільки здійснено перейменування прокуратури Одеської області в Одеську обласну прокуратуру на підставі наказу Генерального прокурора № 414 від 08 вересня 2020 року. На теперішній час з Реєстру вбачається, що змінено лише назву державного органу, жодна інша інформація про юридичну особу не змінена. Таким чином, у зв`язку з відсутністю фактичної ліквідації, реорганізації органів прокуратури та скорочення кількості прокурорів органу прокуратури відсутні законні підстави для звільнення позивача з посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру». Аргументуючи свою позицію щодо правомірності звільнення Позивача з посади та органів прокуратури на підставі ліквідації, реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, посилаючись на висновок кадрової комісії з сумнівними повноваженнями, відповідачем нівелюється гарантований ч. 1 ст. 8 Конституції України принцип верховенства права. Оскаржуваний наказ є необ`єктивним, необґрунтованим та не відповідає принципу верховенства права, свідчить про безконтрольну та безвідповідальну роботу відповідачів, а не про реалізацію ними повноважень в межах, визначених законом.

Представником відповідача Офісу Генерального прокурора до суду надано відзив, в якому представник відповідача вказує, що позов є безпідставним та не підлягає задоволенню. При цьому, позивачем подано заяву про переведення на посаду в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію. Тобто, ним надано згоду на те, що у разі прийняття комісією рішення про неуспішне проходження атестації його буде звільнено. Рішення комісії від 19.03.2021 року № 2 прийнято уповноваженою комісією, складом, визначеним наказом Генерального прокурора. При цьому, Законом № 113-ІХ не встановлено жодних вимог до осіб, які можуть бути членами таких комісії. Згідно отриманих в ході атестації від прокурора пояснень у комісії наявні обґрунтовані сумніви щодо відповідності позивача вимогам професійної етики та доброчесності. Комісією враховані численні негативні публікації в ЗМІ, причиною яких стала поведінка позивача та її вплив на авторитет органів прокуратури у суспільстві. На переконання комісії ОСОБА_1 допустив грубе порушення правил прокурорської етики, його дії підривають авторитет органів прокуратури, викликають негативний суспільний резонанс та мають своїм наслідком зростання обурення в суспільстві діями органів влади, провокують соціальні конфлікти. Крім того, позивач у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування зазначив недостовірні відомості, чим не дотримав вимог ч. 1 ст. 46 ЗУ "Про запобігання корупції". На прохання комісії пояснити певні факт позивач проявив нещирість. Таким чином, у комісії наявний обґрунтований сумнів щодо відповідності прокурора вимогам професійної етики та доброчесності.

Ухвалою суду від 05 травня 2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 14 червня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 15 липня 2021 року витребувано від Офісу Генерального прокурора та Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) інформацію та належним чином завірені копії документів на підставі яких прийнято рішення Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 2 від 19 березня 2021 року Про неуспішне проходження прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 атестації, в тому числі належним чином завірені копії документів, які досліджувались кадровою комісією під час проведення співбесіди та на які містяться посилання в рішенні № 2 від 19 березня 2021 року, та зупинено провадження по справі.

Ухвалою суду від 15 вересня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 28 вересня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідачів Одеської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора проти задоволення позовної заяви заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах прокуратури на посаді рокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області.

07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подано заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію (а.с. 63 т. 2).

19 березня 2021 року Тринадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) прийнято рішення № 2 «Про неуспішне проходження прокурором атестації» (а.с. 99-102 т. 1).

01 квітня 2021 року Одеською обласною прокуратурою прийнято наказ № 839к, яким звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 06 квітня 2021 року» (а.с. 30, 103 т. 1).

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII.

Однією з гарантій незалежності прокурора, що передбачена Законом України «Про прокуратуру» є особливий порядок призначення прокурора на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру» прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

Загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді визначені статтею 51 Закону України «Про прокуратуру».

25.09.2019 року набрав чинності Закон України № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Абзацом 1 та 2 пункту 3 Розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України № 113 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» визначено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором.

Згідно п. 4, 5, 6 Розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України № 113 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» день початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті "Голос України". Офіс Генерального прокурора є правонаступником Генеральної прокуратури України у міжвідомчих міжнародних договорах, укладених Генеральною прокуратурою України. З дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до абз. 1 п. 7, 9 Розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України № 113 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом. Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.

Згідно п. 10-14 Розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України №113 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації. Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур. Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора; 2) професійної етики та доброчесності прокурора. Атестація прокурорів включає такі етапи: 1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди; 2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання. Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор. Графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

Відповідно до п. 16, 17 Розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України №113 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» за результатами складення прокурором іспиту відповідна кадрова комісія ухвалює рішення щодо допуску прокурора до проведення співбесіди. Якщо прокурор за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, встановлений згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, це є підставою для недопущення прокурора до етапу співбесіди і ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Кадрові комісії за результатами атестації подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію. Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється.

03 жовтня 2019 року наказом Генеральної прокуратури України № 221 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (зі змінами) (а.с. 6-28 т. 2).

Згідно п. 1 розділу 2 Порядку № 221 атестація прокурорів - це встановлена Розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Відповідно до п. 2, 4, 6, 7 розділу І Порядку № 221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора. Атестація включає в себе три етапи: 1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; 3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання. Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних чи інших причин, які не залежали від членів комісії та прокурора, або ж у разі скасування судом рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації комісія призначає новий час (дату) складання прокурором відповідного іспиту чи проведення з ним співбесіди.

Згідно п. 8, 9, 10 розділу І Порядку № 221 за результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: 1) рішення про успішне проходження прокурором атестації; 2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку. Атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 до цього Порядку. Заява, вказана у пункті 9 розділу I цього Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) до 15 жовтня 2019 року (включно). Особа, яку за рішенням суду поновлено на посаді прокурора або слідчого прокуратури після 15 жовтня 2019 року, подає таку заяву Генеральному прокурору упродовж 5 днів після видання керівником органу прокуратури наказу про її поновлення на посаді. Заява підписується прокурором особисто.

Відповідно до п. 1 розділу IV Порядку № 221 у разі набрання прокурором за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки кількості балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, прокурор допускається до співбесіди. Кадрова комісія формує графік проведення співбесід з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Графік проведення співбесід оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за 5 календарних днів до проведення співбесіди. У графіку зазначаються: прізвище, ім`я, по батькові прокурора, номер службового посвідчення, інформація про дату, час та місце проведення співбесіди. Прокурор вважається повідомленим про дату, час та місце проведення співбесіди з моменту оприлюднення графіка проведення співбесід на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).

Згідно п. 8-9, 11 розділу IV Порядку № 221 співбесіда проводиться кадровою комісією з прокурором державною мовою в усній формі. Співбесіда з прокурором може бути проведена в один день із виконанням ним практичного завдання. Для проведення співбесіди кадрова комісія вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі про: 1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та їх результати; 2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг; 3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора; 4) інформацію про зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень. Дослідження вказаної інформації, відомостей щодо прокурора, який проходить співбесіду (далі - матеріали атестації), здійснюється членами кадрової комісії. Перед проведенням співбесіди члени комісії можуть надіслати на електронну пошту прокурора, яка вказана у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації. У цьому випадку протягом трьох днів з дня отримання повідомлення, але не пізніше ніж за день до дня проведення співбесіди, прокурор може подати комісії електронною поштою письмові пояснення (у разі необхідності - скановані копії документів).

Відповідно до п. 12-18 розділу IV Порядку № 221 співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання. Співбесіда прокурора складається з таких етапів: 1) дослідження членами комісії матеріалів атестації; 2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання; Співбесіда проходить у формі засідання комісії. Члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання. Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації. Прокурори, які проходять співбесіду, запрошуються комісією на проголошення ухваленого комісією рішення про результати їх атестації. Результати атестації прокурорів за підсумками проведення співбесіди оприлюднюються на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).

Інші питання, пов`язані із проведенням атестації прокурорів, врегульовані розділом V Порядку № 221.

Згідно розділу V Порядку № 221 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) уповноваженими суб`єктами з питань забезпечення організаційної підготовки до проведення атестації та виконання функцій адміністративно-розпорядчого характеру, координування та узгодження дій під час підготовки і проведення атестації є члени комісії та робоча група відповідної кадрової комісії. У разі виникнення у прокурора зауважень чи скарг на процедуру проведення атестації він може звернутися до голови або секретаря комісії. У разі істотного порушення прокурором порядку проведення атестації (наприклад, використання під час тестування сторонніх джерел інформації, мобільного зв`язку, власних технічних приладів; спілкування з іншими прокурорами під час тестування; залишення приміщення під час проходження іспиту, співбесіди; публічного прояву грубої неповаги до членів кадрової комісії чи членів робочої групи; перевищення встановленого часу для виконання практичного завдання; спроба фотографування або винесення матеріалів практичного завдання за межі приміщення, у якому проходить атестація, тощо) такий прокурор припиняє участь в атестації, а кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження таким прокурором атестації. У такому випадку у протоколі засідання вказується, яке саме порушення здійснив прокурор. Прокурор, включений до оприлюдненого в установленому порядку графіка складання іспиту (графіка складання іспитів), продовжує проходити атестацію до ухвалення кадровою комісією рішення про успішне або неуспішне проходження ним атестації, незалежно від призначення (переведення) в інший орган прокуратури. Кадрові комісії за результатами атестації регулярно подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію. Рішення кадрових комісій, протоколи засідань, матеріали атестації прокурорів зберігаються в органі прокуратури, при якому функціонує відповідна кадрова комісія. Рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру". Відповідний наказ Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури може бути оскаржений прокурором у порядку, встановленому законодавством.

Наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 року № 233 затверджено Порядок роботи кадрових комісій (зі змінами).

Відповідно до п. 1 Порядку № 233 порядок роботи кадрових комісій (далі - комісія), що здійснюють свої повноваження на підставі пункту 11, підпункту 7 пункту 22 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», Закону України «Про прокуратуру», визначається цим Порядком та іншими нормативними актами.

Згідно п. 2, 4 Порядку № 233 комісії забезпечують: - проведення атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів та слідчих Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур; - здійснення добору на посади прокурорів; - розгляд дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів. Під час своєї діяльності комісії здійснюють повноваження, визначені Законом України «Про прокуратуру», розділом ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», цим Порядком та іншими нормативними актами. Склад комісії затверджує Генеральний прокурор, який визначає її голову та секретаря.

Відповідно до п. 12, 13 Порядку № 233 рішення комісії, крім зазначених в абзаці другому цього пункту, в тому числі процедурні, обговорюється її членами і ухвалюються шляхом відкритого голосування більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Член комісії вправі голосувати "за" чи "проти" рішення комісії. У разі рівного розподілу голосів, приймається рішення, за яке проголосував голова комісії. Рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття. Рішення і протоколи комісії підписуються всіма присутніми членами комісії. У разі відмови члена комісії підписати рішення або протокол, у такому рішенні або протоколі робиться відповідна відмітка.

Згідно п. 16, 18, 19 Порядку № 233 організаційний і технічний супровід роботи комісії, підготовку проектів її документів, забезпечення фіксації засідань комісії за допомогою технічних засобів, своєчасне розміщення комісією інформації на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора, чи офіційному веб-сайті відповідної обласної (регіональної) прокуратури тощо може здійснювати робоча група, яка формується у кількісному складі залежно від потреби. Кількісний і персональний склад робочої групи визначаються Генеральним прокурором із числа працівників кадрових підрозділів органів прокуратури, а також осіб, які не є працівниками органів прокуратури (за їх згодою). Організація діяльності робочої групи визначається головою комісії. Членам робочої групи надається доступ до матеріалів атестації, що формуються відповідно до Порядку проходження прокурорами атестації, для їх обробки та підготовки до розгляду членами комісії. Тривалість співбесіди прокурора становить до 45 хвилин. За наявності об`єктивних причин, час, відведений на співбесіду, може бути збільшений за процедурним рішенням комісії. Під час проведення співбесіди члени комісії можуть користуватися рекомендаціями з оцінки відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Інші особливості реалізації комісією повноважень, передбачених пунктом 2 цього Порядку, визначаються відповідними наказами Генерального прокурора. Перелік і склад комісій затверджується наказами Генерального прокурора. У разі необхідності перелік і склад комісій може бути змінений Генеральним прокурором, у тому числі на підставі заяви члена комісії про вихід з її складу. Зміна члена комісії, делегованого до її складу міжнародними неурядовими організаціями, проектами міжнародної технічної допомоги, дипломатичними місіями, здійснюється за їх пропозицією у зв`язку зі зверненням Генерального прокурора про делегування кандидата у визначений ним строк. У разі ненадання кандидата для заміни у визначений строк, Генеральний прокурор призначає до складу комісії особу на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подано заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію (а.с. 63 т. 2).

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що позивач надав згоду на проходження атестації, погодився з умовами та процедурами її проведення, що передбачені Порядком проходження прокурорами атестації, затвердженим Генеральним прокурором, а також усвідомлював наслідки неуспішного проходження ним атестації, в тому числі у вигляді звільнення з посади прокурора.

Подавши заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію, позивач тим самим підтвердив, що він ознайомлений з умовами та процедурами проведення атестації, погодився на їх застосування та, маючи відповідну фахову освіту і досвід професійної діяльності, розумів правові наслідки не проходження атестації та можливе звільнення з підстав, передбачених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», а тому посилання позивача на незаконність процедури атестації та неправомочності кадрової комісії, яка її проводила, є необґрунтованими.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача щодо того, що Порядок проходження прокурорами атестації та Порядок роботи кадрових комісій, їх форми та методи є дискримінаційними та такими що суперечать Конституції України та інших нормам чинного законодавства, оскільки вказані Порядки не є предметом спору в даній справі.

04 березня 2021 року спільним рішенням тринадцятої та чотирнадцятої кадрових комісій обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) затверджено графік проведення співбесід з прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), розпочавши проходження співбесід та виконання практичного завдання з 10.03.2021 по 06.04.2021 (за виключенням 15 та 16 березня 2021 року), до якого включено, зокрема, ОСОБА_1 та призначено співбесіду на 12.03.2021 року (а.с. 84-86 т. 2).

12 березня 2021 року рішенням Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) вирішено, зокрема, враховуючи результати проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, та необхідності з`ясування додаткової інформації продовжити ОСОБА_5 співбесіду на 19.03.2021 року (а.с. 87-93 т. 2).

19 березня 2021 року Тринадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) прийнято рішення № 2 про неуспішне проходження прокурором Іллічівської прокуратури Одеської області ОСОБА_1 (а.с. 94-101, 107-110 т. 2).

Як вбачається з рішення від 19.03.2021 року № 2 згідно отриманих в ході атестації від прокурора пояснень у Комісії наявні обґрунтовані сумніви щодо його відповідності вимогам професійної етики та доброчесності, а саме зі змісту висновку про результати службового розслідування від 10 жовтня 2017 року встановлено, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001902 від 14.06.2017 працівниками Генеральної прокуратури України спільно з працівниками Служби безпеки України 15.08.2017 викрито на одержанні неправомірної вигоди прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 , який через адвоката ОСОБА_6 вимагав від обвинуваченої ОСОБА_7 у кримінальній справі № 23 (внесено до ЄРДР за № 0000833 від 25.06.2017 за ч. 5 ч. 191 КК України та за № 0000832 від 25.06.2017 за ч. 2 ст. 366 КК України) 5000 доларів США за закриття стосовно неї кримінального провадження та зняття арешту з майна. На даний час кримінальне провадження № 0001902 стосовно ОСОБА_1 обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції. Під час проходження співбесіди на запитання членів комісії щодо зазначених обставин ОСОБА_1 свою причетність до скоєння кримінального правопорушення категорично заперечував та пояснював, що ніяких грошових коштів від адвоката ОСОБА_6 не вимагав та не отримував, при цьому факт спілкування з адвокатом підтверджував та не вбачав в цьому порушень пояснюючи це виключно службовою необхідністю. Водночас не зміг переконливо пояснити Комісії мету позаслужбових відносин із адвокатом, мети та суті їх розмов. Комісією також враховані численні негативні публікації в ЗМІ, причиною яких стала поведінка ОСОБА_1 та іх вплив на авторитет органів прокуратури у суспільстві, зокрема, в мережі Інтернет були опубліковані статті. На переконання Комісії ОСОБА_1 допустив грубе

порушення правил прокурорської етики, його дії підривають авторитет органів прокуратури викликають негативний суспільний резонанс та мають своїм наслідком зростання обурення в суспільстві діями органів влади, провокують соціальні конфлікти.

Крім того, як зазначено у рішенні, комісією встановлено, що прокурором протягом

2015-2017 років у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не декларував об`єкти нерухомості, в яких він проживав, належний йому на праві власності об`єкт рухомого майна, об`єкти нерухомості належні членам його родини та членів його родини. Внесення недостовірних відомостей до декларації за 2017 рік підтверджується також рішеннями Національного агентства від 07.09.2018 за № 1966 та від 07.09.2018 за № 1967, прийнятими за результатами повної перевірки декларацій ОСОБА_1 за 2015 та 2016 роки, відповідно. Вказаними рішеннями Національного агентства установлені факти подання ОСОБА_1 недостовірних відомостей. А саме, ОСОБА_1 не вказано у щорічних деклараціях за 2015-2017 роки інформації про перебування у його власності прогулянкового судна «КП-470», бортовий реєстраційний номер судна «УОД-0257-К», зареєстрованого у Судновій книзі України від 17.06.2005 під порядковим номером 257. Крім того, ОСОБА_1 зазначив інші недостовірні відомості, не відобразивши: відомості про члена сім`ї (сина) об`єкт нерухомого майна, який є його зареєстрованим місцем проживання та належить йому на праві користування, об`єкти нерухомого майна, які на будь-якому праві використовували члени сім`ї (діти) для проживання на кінець звітного періоду, кадастровий номер земельної ділянки, яка належить йому на праві власності, а також характеристики нерухомого майна, місцезнаходження, дати набуття у власність та вартість на дату набуття у власність об`єктів нерухомості, що належать члену сім`ї (дружині), ідентифікаційні номери транспортних засобів, які належать члену сім`ї (дружині) на праві власності. Таким чином, ОСОБА_8 у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік зазначив недостовірні відомості, чим не дотримав вимоги ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції». На прохання Комісії пояснити вищевказані факти проявив нещирість, зазначивши про те що рухоме майно продав по довіреності, але незважаючи на це продовжує його декларувати, по іншим виявленим відносно нього порушенням відмовився їх коментувати, зазначивши, що все це він уже неодноразово пояснював компетентним органам. Таким чином, у комісії наявні обґрунтовані сумніви щодо відповідності дій ОСОБА_1 вимогам професійної етики, доброчесності та професійної компетентності. Вчинення працівником прокуратури дій такого роду на думку комісії дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури. Дії та поведінка прокурора ОСОБА_1 (вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, порушення встановленого законом порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) не узгоджується з наведеними приписами нормативно-правових актів та не відповідає високим стандартам етичної поведінки і вимогам суспільства до прокурорів. За таких обставин у Комісії наявний обґрунтований сумнів щодо відповідності прокурора вимогам професійної етики та доброчесності. У зв`язку з цим, прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів знаходилась дисциплінарна скарга прокуратури Одеської області щодо ОСОБА_1 щодо неналежного виконання службових обов`язків; вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумніви у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; грубе порушення правил прокурорського етики, зокрема щодо використання ОСОБА_1 службового становища шляхом вступу у позаслужбові стосунки з адвокатом ОСОБА_6 , який є захисником ОСОБА_7 , з метою одержання для себе неправомірної вигоди в сумі 5 тис. доларів США за вирішення питання щодо закриття кримінальних проваджень стосовно ОСОБА_7 та зняття арешту, накладеного на майно останньої (а.с. 230-232 т. 2).

Рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 14 березня 2018 року № 102дп-18 дисциплінарне провадження № 11/2/4-755дс-231дп-17 щодо прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 закрито, у зв`язку відсутністю в діях ознак дисциплінарного проступку, передбаченого п. 1, 6 ч. 1 ст. 43 ЗУ «Про прокуратуру» та відсутності підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності, з огляду на те, що вказані у дисциплінарній скарзі прокурора Одеської області про вчинення прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Лдеської області ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, не підтверджено зібраними у ході дисциплінарного провадження матеріалами (а.с. 43-47 т. 3).

При цьому, вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 19 липня 2019 року, ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 369 КК України та виправдано його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КК України у зв`язку з недоведеністю, що в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення (а.с. 17-28 т. 1).

21 квітня 2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області Кавун А.В., заступника Генерального прокурора Столярчука Ю.В. залишено без задоволення; апеляційну скаргу адвоката Федяєва С.В. задоволено частково, вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2019 року, яким ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 369 КК України та виправдано його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КК України у зв`язку з недоведеністю, що в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення змінено. Виключено з мотивувальної частини оскаржуваного вироку суду про порушення адвокатом ОСОБА_6 правил адвокатської етики. В іншій частині оскаржуваний вирок залишено без змін (а.с. 168-184 т. 1).

Також з матеріалів справи вбачається, що Національним агентством з питань запобігання корупції перевірено достовірність задекларованих ОСОБА_1 відомостей, точність оцінки задекларованих активів, перевірка на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення.

Рішенням від 07.09.2018 року № 1966 вирішено: суб`єкт декларування при складанні та поданні декларації уповноваженої особи на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік зазначив недостовірні відомості, не зазначив про право: користування об`єктом нерухомого майна, який відповідно до розділу 2.1 «Інформація про суб`єкта декларування» декларації є його зареєстрованим місцем проживання; право користування об`єктом нерухомого майна членами сім`ї суб`єкта декларування (дітьми), в якому вони зареєстровані та/або фактично проживали станом на кінець звітного періоду; водний транспортний засіб прогулянковий катер «КП-470» 2015 року побудови; дохід, отриманий суб`єктом декларування у вигляді позики; також зазначив недостовірні відомості про: характеристики нерухомого майна, місцезнаходження, дати набуття у власність та вартість на дату набуття у власність об`єкта нерухомості, що належали станом на 31.12.2015 члену сім`ї суб`єкта декларування (дружині); отриманий дохід у вигляді соціальної допомоги, а також дохід, отриманий членом сім`ї суб`єкта декларування, у вигляді заробітної плати, чим не дотримав вимоги п. 2, 3 та 7 ч. 1 ст. 46 та вимоги ч. 5 ст. 46 Закону. Суб`єкт декларування відобразив недостовірні відомості, що відрізняються від достовірних на суму, що не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. За наявною інформацією порушень вимог ч. 5 ст. 46 Закону не встановлено. Наявність конфлікту інтересів не встановлено. Ознак незаконного збагачення не встановлено (а.с. 179-190 т. 2).

Рішенням від 07.09.2018 року № 1967 вирішено: суб`єкт декларування при складанні та поданні декларації уповноваженої особи на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік зазначив недостовірні відомості, не зазначив про право: користування об`єктом нерухомого майна, який відповідно до розділу 2.1 «Інформація про суб`єкта декларування» декларації є його зареєстрованим місцем проживання; право користування об`єктом нерухомого майна членами сім`ї суб`єкта декларування (дітьми), в якому вони зареєстровані та/або фактично проживали станом на кінець звітного періоду; водний транспортний засіб прогулянковий катер «КП-470» 2015 року побудови; дохід, отриманий суб`єктом декларування у вигляді позики; та дохід від відчуження нерухомого майна, отриманий членом сім`ї суб`єкта декларування (дружиною); також зазначив недостовірні відомості про: характеристики нерухомого майна, місцезнаходження, дати набуття у власність та вартість на дату набуття у власність об`єкта нерухомості, що належали станом на 31.12.2016 члену сім`ї суб`єкта декларування (дружині); дат набуття у власність та характеристики транспортних засобів, що належали на праві власності члену сім`ї суб`єкта декларування (дружині), дохід у вигляді заробітної плати, отриманий членом сім`ї суб`єкта декларування (дружиною), чим не дотримав вимоги п. 2, 3 та 7 ч. 1 ст. 46 та вимоги ч. 5 ст. 46 Закону. Суб`єкт декларування відобразив недостовірні відомості, що відрізняються від достовірних на суму 8365,19 грн., що не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Ознак правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення та ст. 366-1 Кримінального кодексу України не встановлено. За наявною інформацією порушень вимог ч. 5 ст. 46 Закону не встановлено. Наявність конфлікту інтересів не встановлено. Ознак незаконного збагачення не встановлено (а.с. 191-203 т. 2).

Рішенням від 30.11.2018 року № 2907 вирішено: суб`єкт декларування при складанні та поданні декларації уповноваженої особи на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік зазначив недостовірні відомості про члена сім`ї (сина) об`єкт нерухомого майна, який є його зареєстрованим місцем проживання та належить йому на праві користування, об`єкти нерухомого майна, які на будь-якому праві використовували члени сім`ї (діти) для проживання на кінець звітного періоду, кадастровий номер земельної ділянки, яка належить йому на праві власності, а також характеристики нерухомого майна, місцезнаходження, дати набуття у власність та вартість на дату набуття у власність об`єктів нерухомості, що належать члену сім`ї (дружині), ідентифікаційні номери транспортних засобів, які належать члену сім`ї (дружині) на праві власності, а також не відобразив відомості про прогулянкове судно, яке належить йому на праві власності, чим не дотримано вимоги п. 2 та 2 ч. 1 ст. 46 Закону. Ознак правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення та ст. 366-1 Кримінального кодексу України не встановлено. Точність оцінки задекларованих активів відповідає даним отриманим з наявних джерел. Наявність конфлікту інтересу не встановлено. Ознак незаконного збагачення не встановлено (а.с. 162-170 т. 2).

Також в провадженні кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів знаходилась дисциплінарна скарга Генеральної прокуратури України щодо ОСОБА_1 , зокрема відомостей, наведених в щорічній декларації за 2017 рік щодо права користування об`єктом нерухомого майна, характеристики, місцезнаходження та дати набуття (а.с. 157-161, 175-221 т. 2).

Рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 27.03.2019 року № 90дп-19 дисциплінарне провадження № 11/2/4-4дс-1дп-19 стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 закрито, у зв`язку відсутністю в діях ознак дисциплінарного проступку, передбаченого п. 4, 5 ч. 1 ст. 43 ЗУ «Про прокуратуру» - порушення встановлено законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру; вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумніви у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури (а.с. 222-229 т. 2).

При цьому, під час проведення перевірки Національним агентством з питань запобігання корупції та кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів досліджувались ті ж самі питання, на які посилається кадрова комісія в рішенні від 19 березня 2021 року № 2.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, обґрунтування вмотивованості прийнятого рішення лише дискреційністю повноважень та виключною компетенцією Комісії не може вважатися достатнім, оскільки рішення, наслідком якого може бути звільнення прокурора з посади, повинно бути, перш за все, об`єктивним та має повною мірою висвітлювати інформацію (давати відповіді на питання) щодо професійної, особистої, соціальної компетентності прокурора, його здатністю підвищувати свій фаховий рівень та здійснювати професійні обов`язки, а також щодо відповідності прокурора етичним та антикорупційним критеріям.

В той же час, рішення Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 19 березня 2021 року № 2 «Про неуспішне проходження прокурором атестації» зводиться до викладу обставин кримінального та дисциплінарного проваджень стосовно ОСОБА_1 , які були закриті, та не містить належного обґрунтування щодо дій чи поведінки позивача, які свідчать про порушення ОСОБА_1 етики та доброчесності, з посиланням на відповідні докази.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що рішення Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 19 березня 2021 року № 2 «Про неуспішне проходження прокурором атестації» є протиправним та підлягає скасуванню.

В той же час, позивач просить серед іншого, зокрема, вважати проходження атестації ОСОБА_1 успішним.

Разом з тим, пунктом 7 розділу І Порядку № 221 (в редакції, чинній теперішній час) визначено, що повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних чи інших причин, які не залежали від членів комісії та прокурора, або ж у разі скасування судом рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації комісія призначає новий час (дату) складання прокурором відповідного іспиту чи проведення з ним співбесіди.

За таких підстав, враховуючи приписи п. 7 розділу І Порядку № 221 відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому, оскільки підставою для прийняття наказу Одеської обласної прокуратури від 01 квітня 2021 року № 839к слугувало рішення Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 19 березня 2021 року № 2 «Про неуспішне проходження прокурором атестації», яке є протиправним суд дійшов висновку, що наказ Одеської обласної прокуратури від 01 квітня 2021 року № 839к «Про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 06 квітня 2021 року» також є протиправним та підлягає скасуванню.

В той же час, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що п. 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури., з огляду на наступне.

Так, днем початку роботи Офісу Генерального прокурора згідно із наказом Генерального прокурора від 23 грудня 2019 року №351 визначено 02 січня 2020 року.

Згідно наказу Генерального прокурора № 410 від 03.09.2020 року, перейменовано юридичну особу «Прокуратура Одеської області» в «Одеська обласна прокуратура».

Наказом Генерального прокурора № 414 від 08.09.2020 року визначено, що днем початку роботи обласних прокуратур є 11.09.2020 року.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України Про прокуратуру прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Згідно ч. 3 ст. 16 Закону України Про прокуратуру прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

Водночас, 25 вересня 2019 року набрав чинності Закон України № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України № 113 з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Згідно п. 19 Розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України № 113 прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав: 1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію; 2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури; 3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію; 4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі. Перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність, у відпустці чи у відрядженні до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту. Указані в цьому пункті прокурори можуть бути звільнені з посади прокурора також і на інших підставах, передбачених Законом України "Про прокуратуру".

Таким чином, законодавець, ввівши в дію визначену процедуру реформування органів прокуратури, зазначив, які саме дії мають вчинити особи з метою подальшого проходження служби в органах прокуратури, та явно і очевидно окреслив умову продовження служби шляхом успішного проходження атестації. Наслідки неуспішного проходження одного з етапів атестації також були сформульовані та визначені законодавцем з достатньою для розуміння чіткістю і ясністю, що спростовує як доводи позивача щодо правової невизначеності.

При цьому, запроваджена Законом № 113-ІХ атестація прокурорів визначена законодавцем та відбувалась у спосіб і порядок, який є чинним, стосується усіх прокурорів, які виявили намір пройти атестацію, а тому не може вважатись протиправною чи такою, що носить дискримінаційних характер по відношенню до позивача.

Таким чином, в даному випадку юридичним фактом, що зумовлює звільнення позивача на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 ЗУ «Про прокуратуру» є не завершення процесу ліквідації, реорганізації чи процедури скорочення чисельності прокурорів органу прокуратури, а виключно настання події зумовленою наявністю рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації позивачем, що свідчить про правомірність наказу виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури Безрукого Т.Р. від 23.12.2020 № 3037к.

Пункт 9 ч. 1 ст. 51 ЗУ «Про прокуратуру» є однією із умов звільнення, проте обставини застосування цієї умови визначені як у ст. 60 ЗУ «Про прокуратуру», так у п.19 Розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX.

При цьому, за приписами абз. 4 п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX, зупинена до 01 вересня 2021 року дія, окрім іншого, ст. 60 ЗУ «Про прокуратуру», тобто в період з 29 вересня 2020 року по 01 вересня 2021 року на законодавчому рівні не передбачено звільнення прокурора з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, якщо: 1) прокурор не подав заяву про переведення до іншого органу прокуратури протягом п`ятнадцяти днів; 2) в органах прокуратури відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення; 3) прокурор неуспішно пройшов конкурс на переведення до органу прокуратури вищого рівня.

Тобто, застосування такої підстави, як п. 9 ч.1 ст. 51 ЗУ «Про прокуратуру», передбачено п. 19 Розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX, у разі настання однієї з таких підстав, як, зокрема рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури (пп.2 п.19 розділу ІІ Закону № 113-ІХ).

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 січня 2013 року у справі «Волков проти України», звертаючи увагу на необхідність поновлення особи на посаді як способу відновлення порушених прав, зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права має бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Верховний Суд України в постанові від 21 травня 2014 року по справі № 6-33цс14 та Верховний Суд в постанові від 30 січня 2018 року по справі № 800/609/16 зазначили, що у разі визнання незаконним і скасування акта суб`єкта владних повноважень про звільнення особи із займаної посади, ефективним способом захисту та поновлення порушених прав є поновлення особи на посаді, з якої її було незаконно звільнено.

Таким чином, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення на посаді, з якої його було звільнено, оскільки переведення позивача на рівнозначну посаду у новоствореній прокуратурі повинно відбуватися не автоматично, а за результатами складеного іспиту за умови відповідності вимогам Закону України «Про прокуратуру».

З матеріалів справи вбачається, що позивач, ОСОБА_1 , звільнений з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури наказом Одеської обласної прокуратури від 01 квітня 2021 року № 839к, а тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та в органах прокуратури з 07 квітня 2021 року.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно абзацу п`ятого пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму, що підлягає стягненню на користь позивача, без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до п.2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з п.5 Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки Одеської обласної прокуратури від 25.05.2021 року середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 961,00 грн. (а.с. 98 т. 1).

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 12.08.2020 № 3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік» кількість робочих днів у квітні 22 дні (в період з 07.04 30.04 18 днів), у травні 18 днів, у червні 20 днів, у липні - 22 днів, у серпні 21 днів, у вересні 22 днів, у жовтні 20 днів, у листопаді 22 днів (в період з 01.11. 25.11. 19 днів).

Тобто, у період з 07.04.2021 року по 25.011.2021 року загальна кількість робочих днів складає 160 днів (18+18+20+22+21+22+20+19)

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 07.04.2021 року по 25.011.2021 року у розмірі 153760,00 грн., з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 19 березня 2021 року № 2 «Про неуспішне проходження прокурором атестації»; визнання протиправним та скасування наказу Одеської обласної прокуратури від 01 квітня 2021 року № 839к «Про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 06 квітня 2021 року»; поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та в органах прокуратури з 07 квітня 2021 року; стягнення з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 153760,00 грн. (сто п`ятдесят три тисячі сімсот шістдесят гривень 00 копійок), з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до п.2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді яку він обіймав на час звільнення та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць - підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Різницька, 13/15), Офісу Генерального прокурора (, адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Різницька, 13/15), Одеської обласної прокуратури (, адреса місцезнаходження: 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 19 березня 2021 року № 2 «Про неуспішне проходження прокурором атестації».

Визнати протиправним та скасувати наказ Одеської обласної прокуратури від 01 квітня 2021 року № 839к «Про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 06 квітня 2021 року».

Поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та в органах прокуратури з 07 квітня 2021 року.

Стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 153760,00 грн. (сто п`ятдесят три тисячі сімсот шістдесят гривень 00 копійок), з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та в органах прокуратури з 07 квітня 2021 року та в частині стягнення з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 20181,00 грн. (двадцять тисяч сто вісімдесят одна гривня 00 копійок), з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 03 грудня 2021 року.

Суддя О.А. Левчук