Справа № 160/12146/19
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 160/12146/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

секретар судового засідання Волкова К.В.

за участю представників позивача Мороз О.С. та Михайлюк Т.О.

представника відповідача Воловик М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2021 року (головуючий суддя Юхно І.В.)

в адміністративній справі №160/12146/19 за позовом Офісу великих платників податків Державної Податкової служби в особі Дніпропетровського управління ОВПП ДПС, правонаступником якого є Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків до відповідача Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», третя особа без самостийных вимог: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Офіс великих платників податків Державної Податкової служби в особі Дніпропетровського управління ОВПП ДПС (замінено ухвалою суду від 27.01.2021 на правонаступника - Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків) звернувся 03.12.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», в якому просив:

- стягнути податковий борг з ПрАТ Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» за рахунок коштів, які перебувають на рахунках у обслуговуючих банках, та за рахунок готівки, що належить ПрАТ «ДТРЗ» в загальній сумі 19 828 183,25 грн.

Позов обґрунтований тим, що ПрАТ «ДТРЗ» перебуває на обліку Дніпропетровського управління ОВПП ДПС. Станом на 14.11.2019 податковий борг по підприємству становить 19828 183,25 грн., що виник з причини несплати узгоджених грошових зобов`язань, в т.ч.: по податку на додану вартість 5 586 703,62 грн., по податку на прибуток 4 733 290,78 грн., по земельному податку з юридичних осіб 9 508 188,85 грн. Загальна сума податкового боргу збільшилась з причини несплати узгодженого грошового зобов`язання в сумі 9 508 188,85 грн. Нарахування за податковим повідомленням-рішенням (форма «Р») № в загальній сумі 8 215 972,30 грн. (в т.ч. за основним платежем 6 572 777,84 грн., штрафні санкції 1 643 194,46 грн.) по строку сплати 13.11.2019 після закінчення процедури судового оскарження (Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 05.09.2019 по справі №804/9707/18) частково погашені за рахунок наявної переплати в ІКП в сумі 200 042,61 грн. Тобто, залишок до сплати за ППР № від 10.12.2018 становить 8 015 929,69 грн. Окрім цього, відповідно до пп.129.1.2 ст.129 Податкового кодексу України в ІКП нарахована пеня в сумі 1 492 259,16 грн. Вищевикладене підтверджується витягами з ІКП за період з 31.12.2018 по 14.11.2019. Сума податкового боргу ПрАТ «ДТРЗ» має постійну тенденцію до збільшення за рахунок несплати підприємством самостійно задекларованих грошових зобов`язань, а також пені та штрафних санкцій, які застосовуються до підприємства за порушення Податкового кодексу України.

В подальшому (05.03.2020 року) позивач уточнив позовну заяву, просив стягнути податковий борг з ПрАТ Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» за рахунок коштів, які перебувають на рахунках у обслуговуючих банках, та за рахунок готівки, що належить ПрАТ «ДТРЗ» в загальній сумі 33 968 193,91 грн. (т.1, а.с.102-103)

02.10.2020 позивач також уточнив позовну заяву, зазначив, що станом на 14.09.2020 року податковий борг з ПДВ та по земельному податку з юридичних осіб погашений підприємством у повному обсязі, а податковий борг по податку на прибуток приватних підприємств зменшився та становить 9 804 818,37 грн.

Вказану уточнену заяву, в силу положень ч.1 ст.47 КАС України, суд першої інстанції розцінив як додаткові пояснення щодо наявного податкового боргу станом на день судового розгляду справи, з огляду на те, що підготовче провадження у справі було закрито ухвалою від 23.03.2020 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2021 року позов задоволено частково:

- стягнуто податковий борг з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» за рахунок коштів, які перебувають на рахунках у обслуговуючих банках, та за рахунок готівки, що належить ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» в загальній сумі 9 307 008,37 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявлену до стягнення суму у встановлені строки відповідач не сплатив, на час розгляду справи судом матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем суми податкового боргу, заявленого до стягнення, а також доказів скасування боргу чи його складових не виявлено, відтак дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, а саме на суму 9 307 008,37 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вказує, що розглядатись судом першої інстанції повинні були вимоги, викладені в первинній позовній заяві. Зазначає, що позивачем в порушення ст.59 Податкового кодексу України не надіслано відповідачу нової податкової вимоги, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, судом першої інстанції не досліджено нормативно-правового акта, на підставі якого було запущено процедуру ліквідації Офісу великих платників податків ДПС, не досліджено обставин щодо об`єму прав та обов`язків, які перейшли до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків. Зауважує, що суд першої інстанції не надав оцінки позиції та доказам, наданих відповідачем, які підтверджують факт того, що в даному випадку відсутні підстави для здійснення процесуального правонаступництва.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду позивачем не оскаржується.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, зазначив, що підприємство надміру здійснило платежі до бюджету, тому податковий орган в силу пункту 87.1 ст. 87 ПКУ може самостійно погасити податковий борг.

Представники позивача заперечили проти задоволення апеляційної скарги, суду пояснили, що у відповідача дійсно є переплати по іншим податкам, однак щоб погасити податковий борг з зазначеного податку на прибуток відповідач має у відповідності до пункту 87.1 «б» ст. 87 ПКУ надати контролюючому органу заяву про погашення податкового боргу з інших платежів, однак такої заяви відповідач до контролюючого органу не надав. Відсутність такої заяви перешкоджає контролюючому органу здійснити погашення боргу з інших платежів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (ПрАТ «ДТРЗ») зареєстроване як юридична особа 04.05.2001 та до 28.12.2019 року перебувало на обліку Офісу великих платників податків Державної Податкової служби, а з 03.01.2020 року зазначеного платника податків, відповідно до поданої ним заяви було взято на облік в ГУ ДПС у Дніпропетровській області, правобережне управління, Центральна ДПІ.

Станом на 14.11.2019 в інтегрованих картках ПрАТ «ДТРЗ» обліковується податковий борг на загальну суду 19 828 183,25 грн., в т.ч.:

- по податку на додану вартість 5 586 703,62 грн.,

- по земельному податку з юридичних осіб 9 508 188,85 грн.,

- по податку на прибуток 4 733 290,78 грн.

В ході розгляду справи податковий борг з податку на додану вартість та по земельному податку з юридичних осіб було в повному обсязі погашено відповідачем, що підтверджується витягами з інтегрованих картках ПрАТ «ДТРЗ» та поясненнями позивача.

У зв`язку з чим суд першої інстанції розглядав лише податковий борг з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають в державній власності.

Судом першої інстанції також встановлено, що станом на 11.02.2021 податковий борг відповідача з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають в державній власності, складає 10 324 675,27 грн.

Позивач вважає, що є підстави для стягнення податкового боргу.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково, стягнувши з відповідача податковий борг в сумі 9 307 008,37грн.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України (ПК України) податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За положеннями підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг це сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього ПК України, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (п. 57.3 ст. 57 ПК України).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що з первісної редакції позовної заяви вбачається, що податковий борг відповідача з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають в державній власності, в сумі 4 733 290,78 грн. складався з несплачених у встановлені терміни грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом на основі податкового повідомлення-рішення від 04.07.2018 № та податкового повідомлення-рішення від 04.07.2018 №.

Крім того, на підставі пп.129.1.2 ст.129 ПК України за несплату у встановлені строки грошового зобов`язання по податковому повідомленню-рішенню від 04.07.2018 № контролюючим органом нарахована пеня у сумі 2 134 006,26 грн.

Після цього, податковий борг ПрАТ «ДТРЗ» по податку на прибуток збільшився на суму 12 450 272,62 грн та станом на 03.03.2020 становив 17 183 563,40 грн., який склався з:

- нарахованого по строку 19.07.2019 за податковим повідомленням-рішенням (форма «Р») № від 04.07.2018 після судового оскарження (згідно Рішення суду по справі №0440/7010/18 від 06.05.2019) в сумі 4 733 290,78 грн., в т.ч. основний платіж 2 599 284,52 грн. (нарахування в сумі 2 601 786 грн. частково погашено за рахунок наявної переплати в ІКП в сумі 2 501,48 грн., залишок до сплати 2 599 284,52 грн.) та пеня в сумі 2 134 006,26 грн.;

- нарахованого по строку 02.03.2020 за податковим повідомленням-рішенням (форма «Р») №000385460 від 18.04.2019 після судового оскарження (згідно ухвали суду по справі №160/4019/19) в сумі 12 450 272,62 грн., в т.ч. основний платіж 6 435 917,00 грн., штрафні санкції 3 217 958,50 грн. та пеня в сумі 2 796 397,12 грн.

Поряд із цим, станом на 14.09.2020 року податковий борг по податку на прибуток приватних підприємств зменшився та становив 9 804 818,37 грн.

Зменшення податкового боргу відбулось внаслідок самостійної сплати коштів підприємством 24.03.2020 в сумі 3 000 000грн. (платіжне доручення №10594) та 23.06.2020 в сумі 497 810,02 грн. (платіжне доручення №12137); виключення 03.07.2020 з ІКП неузгоджених грошових зобов`язань, нарахованих за податковим повідомленням-рішенням (форма «Р») № від 04.07.2018, в сумі 2 601 786грн. та нарахованої на підставі п.п.129.1.2 ПКУ пені в сумі 2 134 006,26 грн. у зв`язку з запізненням надходженням ухвали суду по справі №К/9901/22353/19 від 05.09.2019.

Одночасно податковий борг збільшився з причин нарахування самостійно задекларованих грошових, зобов`язань за податку на прибуток за декларацією з податку на прибуток підприємств № від 29.07.2020 (термін сплати 19.08.2020) в сумі 497 810 грн.

Крім того, 23.03.2020 року в автоматичному режимі в ІКП по податку на прибуток приватних підприємств відповідно до вимог ст. 129 ПКУ нараховано пеню в сумі 357 047,25 грн.

Станом на 14.09.2020 податковий борг по податку на прибуток приватних підприємств становить 9 804 818,37 грн., який складається з:

- залишку несплачених зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням (форма «Р») № від 18.04.2019 року в сумі 7 052 089,50 грн., в т.ч. недоїмка по основному платежу 3 834 131грн., штрафним санкціям 3 217 958,50 грн.

Нарахування в ІКП з податку на прибуток відбулось 02.03.2020, загальна сума нарахувань за ППР становила 9 653 875,5 грн., в т.ч. по основному платежу 6 435 917грн., по штрафним санкціям 3 217 958,50 грн.

Правомірність нарахувань за ППР підтверджено Рішенням суду по справі №160/4019/19 від 11.09.2019, яке набрало законної сили 19.02.2020.

Окрім цього, 02.03.2020 в ІКП ПрАТ «ДТРЗ» в ІТС «Податковий блок» у порядку та строки, визначенні ст.129 ПК України на податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № від 18.04.2019 здійснено нарахування пені на загальну суму 2 796 397,12 грн.

Пеня нарахована в ІКП в автоматичному режимі.

Залишок несплаченої пені станом на 14.09.2020 складав 1 897 871,62 грн.

- несплаченої пені в сумі 357 047,25 грн., нарахування якої здійснено в ІКП по податку на прибуток 24.03.2020 в автоматичному режимі відповідно до вимог ст.129 Податкового кодексу України за порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання;

- несплачених грошових зобов`язань (дивідендів) в сумі 497 810 грн., визначених у податковій декларації з податку на прибуток підприємств № від 29.07.2020 року, термін сплати 19.08.2020 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що 12.02.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких стосовно наданих заяв відповідача від 11.02.2021 повідомлено, що згідно норм чинного законодавства переплата по податку на додану вартість підлягає поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування ПДВ за умови повного погашення податкового боргу підприємством.

Станом на 11.02.2021 за даними інтегрованої картки платника у ПрАТ «ДТРЗ» наявний податковий борг з податку на прибуток у сумі 10 324 675,27 грн.

На підставі п.43.1 ст.43 ПК України за наявності у відповідача податкового боргу з податку на прибуток помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання з ПДВ не підлягають поверненню, відтак позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Окрім цього, листами №579/6/32-00-04-03-03-09 та №581/06/32-00-04-03-03 від 12.02.2021 відповідні заяви відповідача було розглянуто та надано відповідь про відмову у їх задоволенні та чиненні вказаних операцій.

Оскільки заява про збільшення позовних вимог у сумі 10 324 675,27 грн. порядку ч.1 ст.47 КАС України позивачем під час підготовчого засідання на цю суму не подавалась, відтак суд першої інстанції на підставі положень ч.2 ст.9 КАС України розглянув справу в межах позовних вимог, які були заявлені під час підготовчого провадження, а саме позовної заяви від 03.12.2019 року.

При цьому, заява про збільшення позовних вимог порядку ч.1 ст.47 КАС України позивачем під час підготовчого засідання на цю суму не подавалась, тому суд першої інстанції на підставі положень ч.2 ст.9 КАС України розглянув справу в межах позовних вимог, які заявлені під час підготовчого провадження.

Матеріалами справи підтверджується, що у травні 2019 року ПрАТ «ДТРЗ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби , в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 18.04.2019 року № та №.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року у справі №160/4019/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ПрАТ «ДТРЗ» звернулось із касаційною скаргою.

Постановою Верхового Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.12.2020 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року залишено без змін, а касаційну скаргу ПрАТ «ДТРЗ» без задоволення.

Відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Положеннями статті 255 КАС України визначено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

При цьому, згідно з ч.1, 2 ст. 375 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що податкове повідомлення-рішення оскаржене платником в судовому порядку, є узгодженим з моменту набрання законної сили судовим рішенням за умови відсутності ухвали суду касаційної інстанції про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення.

Дані Єдиного державного реєстру судових рішень та матеріали справи свідчать про те, що Верховним Судом не була постановлена ухвала про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення в адміністративній справі №160/4019/19.

Тобто, податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 18.04.2019 року № та № вважаються узгодженими з 19.02.2020 (дня прийняття постанови Третім апеляційним адміністративним судом).

Таким чином, підтверджується наявність у ПрАТ «ДТРЗ» податкового боргу з податку на прибуток в сумі 7 052 089,50 грн. як залишку несплачених зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням (форма «Р») № від 18.04.2019 року.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції судом першої інстанції обґрунтовано відхилено посилання на судове оскарження податкового повідомлення-рішення (форма «Р») № від 18.04.2019 року в інших судових провадженнях у справі №160/16312/20 та №160/615/21 з огляду на наступне.

З інформації офіційного сайту Судової влади України та Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що 07.12.2020 ПрАТ «ДТРЗ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.04.2019 № , № .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 було відкрито провадження у справі №160/16312/20, проте 28.12.2020 Дніпропетровський окружний адміністративним суд ухвалою провадження у справі закрив на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, оскільки є такі, що набрали законної сили постанови судів між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (рішення у справі №160/4019/19). В ухвалі суд дійшов висновку про те, що позивачем здійснено перефразування доводів позову, та фактично, заявивши цей позов, позивач не погоджується із рішеннями судів у справі №160/4019/19, та підстави нового позову зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.

01.02.2021 ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 в адміністративній справі №160/16312/20.

Крім того, 15.01.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 18.04.2019 р. № та №.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 відкрито провадження за вказаним позовом в адміністративній справі №160/615/21, проте Ухвалою від 10.02.2021 відмовлено в задоволенні клопотання Офісу великих платників податків ДПС про закриття провадження в адміністративній справі та позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишено без розгляду.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала від 10.02.2021 у справі №160/615/21 набрала законної сили 10.02.2021 року.

В силу положень ч.4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У вказаній ухвалі, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд дійшов висновку, що за своєю сутністю наведені позивачем підстави протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень зводяться, в тому числі, до процедурних порушень при проведенні перевірки, неналежного відображення результатів перевірки, неналежності акту перевірки як доказу у справі. Всі ці підстави були предметом дослідження у справах №160/4019/19, №160/16312/20. Таким чином, судом встановлено, що в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебували справи №160/4019/19, №160/16312/20, є справа № 160/615/21 про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому, суд звертає увагу, що у статті 45 КАС України закріплено неприпустимість зловживання процесуальними правами, відповідно до ч.1 якої учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

В частині 2 вказаної статті передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:

- подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

- подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами (ч.4 ст.45 КАС України).

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що повторне подання ПрАТ «ДТРЗ» позовних заяв щодо скасування податкових повідомлень-рішень Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 18.04.2019 р. № та № свідчить про зловживання процесуальними правами з метою затягування розгляду справи №160/12146/19 щодо стягнення податкового боргу, у зв`язку з чим вказані аргументи відповідача відхилено судом.

Водночас, відповідно до пп.129.1 ст.129 ПК України нарахування пені, зокрема, розпочинається:

129.1.1. при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;

129.1.2. при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

02.03.2020 в ІКП ПрАТ «ДТРЗ» в ІТС «Податковий блок» на податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № від 18.04.2019 здійснено нарахування пені на загальну суму 2 796 397,12 грн. в автоматичному режимі. Залишок несплаченої пені станом на 14.09.2020 складав 1 897 871,62 грн. Станом на день прийняття судом рішення відсутні докази погашення відповідачем вказаної заборгованості.

Крім того, до податкового боргу ПрАТ «ДТРЗ» відноситься несплаченої пені в сумі 357047,25 грн., нарахування якої здійснено в ІКП по податку на прибуток автоматичному режимі відповідно до ст.129 Податкового кодексу України за порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання по податковому повідомленню-рішенню від 04.07.2018 №, сума узгодженого грошового зобов`язання якого була заявлена позивачем до стягнення в первісній редакції позовної заяви.

При цьому, суд відхилив посилання відповідача про скасування податкового повідомлення-рішення, оскільки до суду доказів оскарження вказаного повідомлення-рішення надано не було, а предметом розгляду справи №0440/7010/18, на яку посилається позивач є наказ Офісу ВПП ДФС від 08.05.2018 року №833 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «ДТРЗ» та похідний від нього наказ Офісу ВПП ДФС від 25.05.2018 року №991 «Про продовження терміну проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «ДТРЗ», а також податкові повідомлення-рішення № від 04.06.2018 року, №, № від 04.07.2018 року, прийняті Офісом ВПП ДФС.

Відповідно до абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За приписами пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Пунктом 60.6 статті 60 ПК України передбачено, якщо нарахована сума грошового зобов`язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов`язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).

Податковим органом було сформовано податкову вимогу форми «Ю» від 04.01.2019 року №13-46, яка була направлена засобами поштового зв`язку на юридичну адресу платника податків та отримана останнім 15.01.2019, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія повідомлення про вручення поштового відправлення.

Податкова вимога в розумінні підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому, грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною в розумінні підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 по справі №818/1117/16.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи не містять доказів, що після направлення податкової вимоги у ПрАТ «ДТРЗ» був відсутній податковий борг з усіх видів податків, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання відповідача про наявність у контролюючого органу обов`язку направлення нової податкової вимоги.

При цьому, матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем суми податкового боргу, заявленого до стягнення, а також доказів скасування податкового боргу чи його складових у судовому порядку.

Окрім цього, на думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання відповідача про підписання позовної заяви та уточненої позовної заяви від 04.03.2021 неповноважними представниками, оскільки повноваження Тоцької Г.В. підтверджуються наявною у матеріалах справи копією довіреності, а повноваження Ваховської Г.О. копією довіреності, тимчасового положення про відділ правового забезпечення Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДПС та тимчасового посвідчення від 11.01.2020 року №577.

У підпункті 14.1.137 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України надано визначення терміну «орган стягнення», відповідно до якого це державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 41.2 статті 41 ПК України визначено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

На підставі підпункту 19-1.1.45 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п.95.4 ст.95 ПК України).

Стосовно посилань відповідача на те, що підприємство надміру здійснило платежі до бюджету, тому податковий орган в силу пункту 87.1 ст. 87 ПКУ може самостійно погасити податковий борг, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 87 ПК України визначені джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків

Так в силу пункту 87.1 статті 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Водночас, згідно пп. «б» пункту 87.1 статті 87 ПК України погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 ПК України.

Натомість, матеріали справи не містять зазначеної заяви про погашення податкового боргу з інших платежів.

Отже, відповідач, не надав до контролюючого органу заяву про погашення податкового боргу з інших платежів.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції відсутність такої заяви перешкоджає контролюючому органу здійснити погашення з інших платежів податкового боргу з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають в державній власності.

Статтею 43 ПК України визначені умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені.

Згідно пункту 43.4-1 статті 43 ПК України, у разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 ПК України, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що вказана норма зазначає про повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, при цьому, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, водночас вказана норма встановлює наявність заяви про повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

Виходячи з того, що відповідач має податковий борг з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають в державній власності, при цьому не надав контролюючому органу відповідної заяви, отже контролюючий орган позбавлений можливості самостійно без заяви відповідача здійснити погашення податкового боргу з податку на прибуток з інших платежів.

Оскільки до суду апеляційної інстанції надано підтвердження наявності податкового боргу у відповідача станом на день подачі позову, то колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 9 307 008,37 грн.

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції позивачем доведено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги про стягнення податкового боргу в сумі 9 307 008,37 грн.

Натомість відповідачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог.

З огляду на викладене, враховуючи те, що заявлену до стягнення суму у встановлені строки відповідач не сплатив, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, доказів її погашення суду не надано, то колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову на загальну суму 9 307 008,37 грн.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 10.11.2021 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 10.11.2021.

В повному обсязі постанова виготовлена 18.11.2021

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова