Справа № 580/7281/21
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року справа № 580/7281/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки та Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі відповідач 1) та Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач 2), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №303134 від 07.09.2021 про накладення адміністративно-господарського штрафу в сумі 34 000, 00 грн щодо позивача.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що начальником Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 07.09.2021 протиправно винесено постанову про стягнення з нього адміністративно-господарського штрафу в сумі 34000 грн. У даній постанові вказано, що позивач 16.07.2021 за допомогою водія ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % без відповідного дозволу. Дані здійснення габаритно-вагового контролю внесені до Довідки на підставі чеку зважування транспортного засобу VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 .Однак, вказаний чек не містить реквізитів про пункт проведення вагового контролю. Крім того, зі змісту вказаного чеку зважування від 16.07.2021, вищевказаних актів, довідки та розрахунку неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю. У розрахунку плати за проїзд до акту № 0065904 від 16.07.2021 вказано, що навантаження на одиничну вісь становить 13,40 т, що перевищує параметри нормативу на 21,82 % проте відповідачем не враховано, що позивач перевозив пшеницю в зерні, що є сипучим вантажем та може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху. Позивач зазначає, що він не може нести відповідальність за відсутність у нього під час перевезення подільного вантажу дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, оскільки видача таких дозволів для перевезення подільних вантажів не передбачена. Разом із тим, в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 16.07.2021 за № 0068808 та результату зважування від 16.07.2021 відсутні відомості про оператора вагового контролю та підпису останнього, що ставить під сумнів те, що вказане зважування взагалі відбувалося за участі спеціаліста, уповноваженого на його проведення.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачі проти позовних вимог заперечили, надавши до суду відзив на позовну заяву в якому вказали, що за результатами здійснення 16.07.2021 державним інспектором Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом виявлено, що позивач здійснив перевезення вантажу (пшениця) з перевищенням встановлених законодавством вагових норм. Враховуючи те, що параметри транспортного засобу позивача перевищували нормативи більш як на 2 відсотки, він на законних підставах був віднесений до великовагового про що складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0068808 від 16.07.2021 та акт №0065904 від 16.07.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. На підставі даних документів проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд в сумі 82,76 евро. У відзиві зазначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено обов`язок отримання дозволу компетентного органу, який дає право на рух автомобільними дорогами України. При цьому, отримання такого дозволу не залежить від самого вантажу: подільний чи неподільний. Даний закон чітко встановлює відповідальність саме власників транспортних засобів за відсутність у водія відповідного дозволу, оскільки саме власник повинен забезпечити водія належними документами. Враховуючи, що в ході розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлені підстави для застосування адміністративно-господарського штрафу, начальником Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, 07.09.2021 стосовно позивача винесено постанову №303134 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 34000 грн.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 16.07.2021 ФОП ОСОБА_1 за допомогою водія ОСОБА_2 , перевозив пшеницю в зерні вагою 25, 620 т.

На підставі направлення на перевірку №026492 від 13.07.2021 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок державним інспектором Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки здійснено рейдову перевірку дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами здійснення даної перевірки встановлено, що о 22 год 13 хв на а/д М-05 Київ-Одеса 452 км. + 811 м. ФОП ОСОБА_1 за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки VOLVO д.н. НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажу (пшениця) з перевищенням встановлених законодавством вагових норм понад 20% без відповідного дозволу на рух автомобільними дорогами України, виданого уповноваженими компетентними органами, а саме: перевищення встановлених п. 22.5 ПДР вагових норм становить 21,82%, навантаження на одиночну вісь 13,4 т. при нормативно допустимому 11 т. чим порушено вимоги ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", п. 22.5 ПДР, про що складено акт проведення перевірки № 281666 від 16.07.2021. Вказаний акт містить відмітки внесені посадовою собою відповідача, згідно яких водій транспортного засобу ОСОБА_2 про порушення ознайомлений від пояснень та підпису у вказаному Акті відмовився.

В результаті здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача, який здійснював перевезення вантажу (пшениця), з с. Єгоровка, Розділянського району, Одеської області до с. Визирка, Одеської області виявлено, що вагові параметри транспортного засобу марки VOLVO д.н. НОМЕР_1 на одиночну вісь становили 13,4 т. при нормативно допустимих 11т.

У зв`язку з тим, що параметри транспортного засобу позивача перевищували нормативи більш як на 2 відсотки, він був віднесений до великовагового, про що було складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0068808 від 16.07.2021 та Акт №0065904 від 16.07.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, на підставі яких проведено Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд в сумі 82,76 евро.

Листом від 19.08.2021 №68061/726.4/24-21 позивача запрошено на розгляд справи на 07.09.2021.

07.09.2021 начальником Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки винесено постанову №303134 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абзацом 16 частини першої статті 60 Закону України „Про автомобільний транспорт" в сумі 34000 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ ( далі - Закон № 2344-ІІІ).

Відповідно до ч. 12 статті 1 Закону № 2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок №1567).

Відповідно до п. 2, 3, 4, 5 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно п. 12, 13 Порядку №1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів (п. 14, 15 Порядку №1567).

Як встановлено судом в ході розгляду справи, на підставі направлення на перевірку №026492 від 13.07.2021 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок посадовою особою відповідача здійснено рейдову перевірку за результатами якої встановлено, що о 22 год 13 хв на а/д М-05 Київ-Одеса 452 км. + 811 м. ФОП ОСОБА_1 за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки VOLVO д.н. НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажу (пшениця) з перевищенням встановлених законодавством вагових норм понад 20% без відповідного дозволу на рух автомобільними дорогами України, виданого уповноваженими компетентними органами, а саме: перевищення встановлених п. 22.5 ПДР вагових норм становить 21,82%, навантаження на одиночну вісь 13,4 т. при нормативно допустимому 11 т. про що складено акт проведення перевірки №281666 від 16.07.2021. З вказаним актом водій транспортного засобу ОСОБА_2 ознайомився, від надання пояснень відмовився про що в даному акті міститься запис посадової особи відповідача.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27ю06ю2007 № 879 (далі - Порядок №879).

Згідно з п. 1 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

За результатами здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача, який здійснював перевезення вантажу (пшениця), з с. Єгоровка, Розділянського району, Одеської області до с. Визирка, Одеської області виявлено, що вагові параметри транспортного засобу марки VOLVO д.н. НОМЕР_1 на одиночну вісь становили 13,4 т. при нормативно допустимих 11т.

Відповідно до п.2. 3 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах. - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - Д 1,5 здвоєні осі -16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі -18т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Статтею 33 Закону України Про автомобільні дороги передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами; та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному КМУ.

У зв`язку з тим, що параметри транспортного засобу позивача перевищували нормативи більш як на 2 відсотки, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно віднесено його до великовагового.

За даним фактом складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0068808 від 16.07.2021 та акт №0065904 від 16.07.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів на підставі яких проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд в сумі 82,76 евро.

Щодо посилання позивача на відсутність у чеку зважування реквізитів щодо пункту проведення вагового контролю, слід зазначити, що форма даного документу не передбачає занесення до нього таких реквізитів. Разом з цим, в талоні зважування зазначено пункт зважування "Дачне", дату та час перевірки, номер транспортного засобу, який перевірявся та зазначено, що зважування здійснювалося в русі (динамічний режим).

Доводи позивача про відсутність у матеріалах перевірки характеристик про зважувальне обладнання, яким здійснювався ГВК суд вважає необґрунтованим виходячи з наступного.

З пояснень відповідача слідує, що зважування транспортного засобу позивача здійснювалося на повіреному належним чином засобі вимірювальної техніки. Засіб зважувальної техніки, що входить до габаритно-вагового комплексу та за допомогою якого здійснювалося зважування транспортного засобу позивача є сертифікованим, має свідоцтво про повірку законодавчо-регульованого засобу вимірювальної техніки, є технічно справним про що в матеріалах справи містяться докази.

Ваги автомобільні електронні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу AR-WIM зав.№ 0011094, що входять до габаритно-вагового комплексу та за допомогою якого здійснювалося зважування транспортного засобу позивача, є сертифікованим, має свідоцтво про повірку та є технічно справним, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 35-02/4127 від 26.05.2021 згідно якого, ваги автомобільні електронні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу AR-WIM зав.№ НОМЕР_2 відповідають вимогам ДСТУ OIML R 134-1:2010.

На спростування вказаних обставин позивачем до суду належних та допустимих доказів не надано.

Матеріали перевірки про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складені за формою, встановленою додатком 3 до Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 423.

При цьому, посилання на дане обладнання в акті перевірки, акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю та чеку зважування не передбачено. Тому посилання позивача на відсутність зазначення у матеріалах перевірки засобів вимірювання є безпідставними.

Посилання позивача на те, що його вантаж є сипучим та таким, що вільно переміщується під дією мінімальних сил, а проведення зважування у русі не може надати достовірні результати навантаження на одну вісь транспортного засобу є безпідставними, оскільки автомобіль на ваги (під час зважування) заїжджає зі швидкістю не більше 5-6 км на годину, а така швидкість руху не може призвести до значного зміщення вантажу.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24.07.2019.

Щодо доводів позивача про відсутність відповідної методики проведення габаритно-вагового контролю суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин не була затверджена і відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

Разом з тим відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення.

Доводи позивача про те, що проведення перевірки відбулося з порушенням вимог законодавства суд вважає необгрунтованими, оскільки позивачем належних та допустимих доказів, який би свідчив про те, що під час проведення перевірки посадова особа відповідача ОСОБА_3 не представився та не предявив своє посвідчення та направлення на перевірку до суду не надано.

Щодо тверджень позивача про те, шо предметом перевезення був подільний вантаж, на перевезення якого спеціальний дозвіл не видається слід зазначити таке.

Відповідно до пункту 4 абзацу 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі Правила №30) Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності через центри надання адміністративних послуг.

З аналізу викладених норм слідує, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

В ході розгляду справи судом встановлено, що на момент перевірки у водія ОСОБА_2 не було в наявності ні спеціального дозволу, ні документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Вказана обставина позивачем в ході розгляду справи не спростована.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено обов`язок отримання дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України. При цьому, отримання такого дозволу не залежить від самого вантажу: подільний чи неподільний.

Закон чітко встановлює відповідальність саме власників транспортних засобів за відсутність у водія відповідного дозволу, оскільки у відповідності до Закону № 2344-ІІІ, саме власник повинен забезпечити водія належними документами.

Слід зазначити, що на момент виявлення порушення та до суду позивачем не надано належних та допустимих доказів, які спростовували його причетність до подій, зафіксованих матеріалами перевірки від 16.07.2021 та вказував на те, що транспортний засіб на законних підставах використовує інший суб`єкт господарювання.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що постанова про накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000,00 грн є правомірною та такою, що винесена на законних підставах.

Інші доводи позивача не є підставою для звільнення його від відповідальності, що передбачена абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону України „Про автомобільний транспорт".

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати відповідно до положень статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 72, 76-79, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ