Справа № 560/13981/21
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

іменем України

02 грудня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

за участі:секретаря судового засідання Наголюк О.Л., представника позивача Миханчук Л.К.
розглянувши заяву Арбітражного керуючого Яроша Василя Юрійовича про закриття провадження по адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Приватного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Арбітражний керуючий Ярош Василь Юрійович про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Арбітражний керуючий Ярош Василь Юрійович, в якому просить:

стягнути з Приватного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" кошти у рахунок погашення податкового боргу в розмірі 8524482,97 грн. з рахунків відповідача у банках, обслуговуючих такого платника податків та за рахунок готівки, що належить відповідачу.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами загального позовного провадження.

29 листопада 2021 року до суду надійшла заява Арбітражного керуючого Яроша Василя Юрійовича про закриття провадження у справі, відповідно до якої зазначено, що оскільки Державна податкова служба України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Хмельницькій області є конкурсним кредитором у справі № 924/881/16 про банкрутство ПАТ "Полонський гірничий комбінат", стягнення податкового боргу не може бути предметом адміністративного судочинства.

Представник позивача, у судовому засіданні щодо вирішення питання про закриття провадження у справі, заявила, що покладається на розсуд суду.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача та враховуючи заяву третьої особи, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС).

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом

Відповідно до частини другої статті 46 КАС України позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

При цьому визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав кваліфікувати спір як публічно-правовий і відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкт владних повноважень як позивач має бути наділений повноваженнями для звернення до суду, підстави для такого звернення мають бути визначені законом з указівкою на предмет звернення, спір у справі повинен відповідати ознакам публічно-правового спору.

Податковий кодекс України (надалі також - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 1.1 статті 1 ПК України).

Відповідно до пункт 1.3 статті 1 ПК України (тут і далі Ї у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цей Кодекс не регулює питання погашення зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюється судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов`язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 ПК України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Згідно з пунктом 41.2 статті 41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

За змістом підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 87.10 статті 87 ПК України з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок погашення грошових зобов`язань, які включені до конкурсних кредиторських вимог контролюючих органів до такого боржника, визначається згідно із Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" без застосування норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 2343-ХІІ від 14 травня 1992 року, суд у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений ПК України.

Аналогічна за змістом норма, міститься в Кодексі України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 №2597-VIII, з набранням чинності яким з 21 жовтня 2019 втратив чинність Закон №2343-ХІІ, а саме частиною 1,2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Крім того, відповідно до пункту 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

За змістом положень частини 1 статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частина 8 статті 45 Кодекс України з процедур банкрутства до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

19 жовтня 2021 року Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулося до суду з позовом про стягнення податкового боргу Приватного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" кошти у рахунок погашення податкового боргу в розмірі 8524482,97 грн. з рахунків відповідача у банках, обслуговуючих такого платника податків та за рахунок готівки, що належить відповідачу.

При цьому, суд встановив, що ухвалою господарського суду Хмельницької області від 10 жовтня 2016 року порушено провадження у справі №924/881/16 про банкрутство ПАТ "Полонський гірничий комбінат", введена процедура розпорядження майном, введений мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Яроша Василя Юрійовича.

Отже, Кодекс України з процедур банкрутства, який є спеціальним щодо регулювання цих правовідносин у зв`язку з порушенням справи про банкрутство позивача, до грошових зобов`язань відносить і зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, тому в разі наявності заборгованості в боржника перед контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу такий орган набуває статусу кредитора.

Для таких грошових зобов`язань передбачений окремий порядок їх пред`явлення до боржника, а саме: щодо поточних вимог кредиторів - шляхом розгляду спору щодо таких вимог у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. При цьому законодавство з питань банкрутства не розрізняє кредиторські вимоги за суб`єктом їх пред`явлення - кредитором - особою публічного права чи кредитором - особою приватного права, винятком є лише спори, пов`язані з визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Таким чином, суть спірних правовідносин, суд приходить до висновку про те, що оскільки на момент звернення з позовом, який стосується стягнення заборгованості, господарським судом стосовно відповідача порушено справу про банкрутство, тому в силу приписів вищезазначених норм цей позов, як кредитора має бути розглянутий цим же судом.

Суд звертає увагу на наявність конкретної і послідовної практики Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, висновки якого щодо застосування норм права підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11 лютого 2021 року у справі №560/2855/20. Крім того, Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 27 лютого 2019 року №826/1866/17 та від 23 вересня 2020 року у справі №826/16976/16 було висловлено правову позицію щодо належності справ в процедурі банкрутства до юрисдикції господарського суду.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, беручи до уваги суть спірних правовідносин та суб`єктний склад, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у даній справі в зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Арбітражного керуючого ОСОБА_1 про закриття провадження у справі - задоволити.

Провадження в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Приватного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Арбітражний керуючий Ярош Василь Юрійович про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повне судове рішення складене 03 грудня 2021 року

Головуючий суддя П.І. Салюк