Справа № 420/6502/21
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/6502/21
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року (суддя Танцюра К.О., м. Одеса, повний текст рішення складений 25.05.2021) по справі за адміністративним позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання незаконною та такою, що підлягає скасуванню постанови,-

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2021 року Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області ПМУМЮ (м. Одеса), в якому просила визнати незаконною та такою, що підлягає скасуванню постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 24 000,00 грн. з райадміністрації у виконавчому провадженні ВП №64979216, винесену 29 березня 2021 року старшим державним виконавцем Відділу Косютою В.І.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у задоволенні позову Суворовської районної адміністрації відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позов.

В обґрунтування скарги апелянт/позивач, спираючись на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №2540/3203/1085 вважає, що виконавчий збір стягується лише у разі вжиття держвиконавцем заходів примусового виконання рішень. Проте, судом першої інстанції не прийнято до уваги той факт, що старший державний виконавець Косюта В.І. не вчиняв дії з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника (Суворовської районної адміністрації) на користь стягувача ( ОСОБА_1 ) присуджених суми судового збору та дій з примусового виконання рішення суду в цілому за виконавчим листом №420/8150/20, а тому у нього не було підстав для стягнення з боржника виконавчого збору, визначеного у спірній постанові.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області ПМУМЮ (м. Одеса) Косютою В.І. від 29.03.2021 року було відкрито виконавче провадження №64979216 з виконання виконавчого листа №420/8150/20, виданого 11 березня 2021 року Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради повторно розглянути заяви ФОП ОСОБА_1 від 14.07.2020 року №ф1-133552-ю/л, №ф1-133546-ю/л та 10.08.2020 року №ф1-158895-ю/л, №ф1-158902-ю/л про надання узгодження розміщення елементів вуличної торгівлі (у тому числі під час проведення ярмарків) лотків площею 6,0 кв. м., змішана група товарів, на період роботи: 11.12.2020-11.12.2021, режим роботи 8:00-20:00 по вул. Генерала Бочарова, будинки 41 та 43, та прийняти відповідне рішення із урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Пунктами 2, 3 Постанови боржнику встановлено 10 робочих днів для виконання рішення та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 24 000,00 грн. (а.с. 28, 29).

Також, 29 березня 2021 року старшим держвиконавцем Косютою В.І. винесено постанову ВП №64979216 про стягнення з Суворовської районної адміністрації виконавчий збір у розмірі 24 000,00 грн. (а.с. 25, 26).

5 квітня 2021 року за №01-05-8/395вх в Суворовській районній адміністрації зареєстровано супровідний лист від 16.03.2021 №420/8150/20/17240/21, яким окружним судом на заяву райадміністрації від 11.03.2021 направлено копію рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року по справі №420/8150/20 з відміткою про набрання законної сили 11.03.2021 (а.с. 10, 12-21).

8 квітня 2021 року Суворовською районною адміністрацією на виконання рішення суду від 27.01.2021 року по справі №420/8150/20, листами №01-05-4/290вх, 314вх (20) та 01-05-4/291вх, 313вх (20) були повторно розглянуті заяви ФОП ОСОБА_1 від 14.07.2020 року №ф1-133552-ю/л, №ф1-133546-ю/л та 10.08.2020 року №ф1-158895-ю/л, №ф1-158902-ю/л про надання узгодження розміщення елементів вуличної торгівлі (у тому числі під час проведення ярмарків) лотків площею 6,0 кв. м., змішана група товарів, на період роботи: 11.12.2020-11.12.2021, режим роботи 8:00-20:00 по вул. Генерала Бочарова, будинки 41 та 43 (а.с. 36-38, 42-44).

Вважаючи, що у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору, оскільки рішення суду по справі №420/8150/20 було виконано райадміністрацією добровільно до початку його примусового виконання, Суворовська районна адміністрація звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову райадміністрації суд першої інстанції дійшов висновку, що оспорювана постанова про стягнення виконавчого збору є правомірною, оскільки стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження, при цьому боржником рішення суду було виконано після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, є Закон України від 02.06.2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII).

Частиною першою статті 18 цього Закону визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування. Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Частиною п`ятою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (частина дев`ята статті 27 Закону №1404-VIII).

Системний аналіз вищевикладених правових норм свідчить про те, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження останній повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, виконавче провадження ВП №64979216 з виконання виконавчого листа №420/8150/20 було відкрито 29 березня 2021 року.

Враховуючи, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року по справі №420/8150/20 було виконано боржником 8 квітня 2021 року, тобто після відкриття виконавчого провадження №64979216, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Вірним є і висновки суду першої інстанції про те, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження, яка не є правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі №823/1281/17, яка відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 11 березня 2020 року у справі №2540/3203/18, оскільки у згаданому судовому рішенні Велика Палата Верховного Суду дала оцінку правовідносинам, які виникли у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування судами частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII (в редакції, що була чинною до 28 серпня 2018 року) при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону. Тобто в даному випадку правовідносини не є подібними, нормативне регулювання здійснювалось різними редакціями Закону №1404-VIII, оскільки правовідносини в цій справі врегульовані положеннями Закону в редакції після 28 серпня 2018 року.

З огляду на встановлені обставини колегія суддів вважає, що доводи, наведені у апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

В аспекті оцінки аргументів сторін в апеляційному провадженні суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга райадміністрації задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 287, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов