Справа № 560/12697/21
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

25 листопада 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

за участю:секретаря судового засідання Наголюк О.Л., представника позивача Янчука С.В., представників відповідача Ткачук Н.І., Бакшеєвої І.М.
розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж-Авто" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Престиж-Авто" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 10 вересня 2021 року № 10226/2201 - 0701;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 10 вересня 2021 року №10227/2201- 0701;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 10 вересня 2021 року №10228/2201- 0701;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 10 вересня 2021 року №10230/2201- 0701;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж-Авто" сплачений судовий збір у розмірі 49 940,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що посадовими особами Головного управління ДПС у Хмельницькій області в період з 24.06.2021 року по 27.07.2021 року, з урахуванням продовження термінів проведення перевірки, проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Престиж-Авто" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2018 по 31.03.2021 року, валютного законодавства - за період з 01.07.2018 по 31.03.2021 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.07.2018 по 31.03.2021 року.

За результатами перевірки складено Акт №5360/22-01-07-01/38954865 від 03.08.2021 "Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж-Авто", ".

Згідно Висновків Акту перевірки зазначено наступне: "Перевіркою встановлено порушення ТОВ "Престиж-Авто":

1. п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.І34, п.138.2, п.п.138.3.1„ п.138.3.3. п.138.3 ст.138. п.п.140.4.4, п.140.4 ст.140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 2755-VI (в редакції чинній станом на 01.01.2021), п.5 п. 7. П(С)БО 15 "Дохід", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, п.5 П(С)БО 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 996-XIV, в результаті чого: занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 5443174 гривень, в т.ч. за: 2019 рік в сумі 1698481 гривень, 2020 рік в сумі 3744693 гривень, 1 квартал 2021 року в сумі 6111 грн. завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування за 1 квартал 2021 рік в сумі 3390779 гривень.

2. П.44.1, ст.44, п.198.1, п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого: занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, всього в сумі 6 458 904 гривень., в т.ч: за вересень 2019 року -208 601 гривень, за жовтень 2019 року - 308 536 гривень, за листопад 2019 року в сумі 536 640 гривень, за грудень 2019 року в сумі 21 080 гривень, за січень 2020 року - 1 408 199 гривень, за лютий 2020 року - 43 164 гривень, за березень 2020 року - 28112 гривень, за квітень 2020 року - 10 641 гривень, за червень 2020 року - 29 310 гривень, за листопад 2020 року - 575 352 гривень, за грудень 2020 року - 3 212 083 гривень, за січень 2021 року - 71186 гривень, завищено від`ємне значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) декларації з ПДВ за березень 2021 року на суму 179 809 гривень."

На підставі Акту перевірки, Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області стосовно ТОВ "Престиж-Авто" прийнято оскаржені податкові повідомлення-рішення: №10226/2201-0701 від 10.09.2021; №10227/2201-0701 від 10.09.2021; №10228/2201-0701 від 10.09.2021; №10230/2201-0701 від 10.09.2021.

Позивач вважаючи, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем, порушують його права свободи та інтереси, насамперед майнові, у зв`язку з чим, враховуючи переконання позивача про протиправність, оскаржених податкових повідомлень - рішень, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

18 жовтня 2021 року до суду від представника Головного управління ДПС у Хмельницькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що стосовно податкових повідомлень - рішень форми П №10226/2201-0701, яким зменшено суму від`ємного значення з податку на прибуток в сумі 3 390 779 грн. та форми Р № 10228/2201-0701, яким визначено податкове зобов`язання з податку на прибуток в сумі 5 443 174 грн., штрафну санкцію в сумі 424 620 грн. На їх прийняття вплинули наступні порушення: заниження інших доходів три квартали 2019 року в сумі 1 513700 гривень, 2019 рік в сумі 12 971 410 гривень, 2020 рік в сумі 20 222 149 гривень за рахунок не віднесенння до їх складу доходу від безоплатно одержаного оборотного активу - на загальну суму 33193559 грн.

Завищення різниць, які зменшують фінансовий результат до оподаткування, на загальну суму 437 074 гривень, в тому числі в розрізі звітних періодів: за три квартали 2018 в сумі 26 376 гривень; за 2018 рік в сумі 56 875 гривень; за 1 квартал 2019 року в сумі 32 230 гривень; за півріччя 2019 року в сумі 72 006 гривень; за три квартали 2019 року в сумі 124 558 гривень; за 2019 рік в сумі 173 333 гривень; за 1 квартал 2020 року в сумі 53 364 гривень; за півріччя 2020 року в сумі 93 953 гривень; за три квартали 2020 року в сумі 134 541 гривень; за 2020 рік в сумі 172 917 гривень; за 1 квартал 2021 року в сумі 33 949 гривень.

При цьому, що стосується податкового повідомлення - рішення форми П, представник відповідача зазначив, що позивачем завищено показники рядка 3.2.4 "Сума від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) в додатку РІ та показники у рядку 03 Декларацій "Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України" за 2019 рік на суму 56 875 грн., за 2020 рік на 3 765 611 грн., за 1 квартал 2021 року на 3 356 830 грн.

Оскільки згідно з пп.140.4.4 п.140.4 ст.140 ПК України (в редакції з 01.01.2021), пп.140.4.2 п.140.4 ст.140 ПК України (в редакції чинній до 31.12.2020) фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення цього підпункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

На прийняття податкових повідомлень - рішень форми Р № 10230/2201-0701, яким визначено податкове зобов`язання з ПДВ в сумі 6 458 904 грн., штрафну санкцію в сумі 1 614 726 грн.; форми В4 № 10227/2201-0701, яким зменшено розмір від`ємного значення з ПДВ в сумі 179 809 грн. вплинуло наступне порушення: завищення податкового кредиту на загальну суму 6 638 712 гривень.

За висновками перевірки позивачем завищено податковий кредит в сумі 6 638 712 грн., в тому числі за: вересень 2019 року в сумі 302 740 грн., жовтень 2019 року в сумі 1 853 649 грн., грудень 2019 року в сумі 437 893 грн., листопад 2020 року в сумі 867 677 грн., грудень 2020 року в сумі 3 176 753 грн., в результаті віднесення до його складу податку на додану вартість по господарських операціях з поставки сирої гідратованої соєвої олії від ТОВ "ПРАЙМ КАРГО ЛГД" та ФГ "Зерносвіт +", реальність яких не підтверджено.

представником відповідача також зазначено, що стосовно податкового повідомлення - рішення форми В4, перевіркою встановлено завищення задекларованих показників у рядку 16 декларацій з ПДВ "Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду": за жовтень 2019 року - 94 139 грн, за листопад 2019 року в сумі 1 639 252 грн, за грудень 2019 року в сумі 1 102 912 грн, за січень 2020 року - 1 519 425 грн, за лютий 2020 року - 111 226 грн, за березень 2020 року - 68 062 грн, за квітень 2020 року - 39 950 грн, за травень 2020 року - 29 309 грн, за червень 2020 року - 29 310 грн, за грудень 2020 року - 292 325 грн, за січень 2021 року - 256 995 грн, за лютий 2021 року - 179 809 грн, за березень 2021 року - 179 809 грн.

25 жовтня 2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що доводи відповідача у відзиві, стосовно спростування зазначених у позові підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є не аргументовані.

Представник позивача також зазначив, що позиція відповідача є аналогічною зазначеній в акті перевірки, позиція відповідача надалі базується на нереальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

04 листопада 2021 року до суду від представника Головного управління ДПС у Хмельницькій області надійшло заперечення, відповідно до якого відповідач стверджує, що як і у акті перевірки, так і у відзиві на цей позов, ГУ ДПС у Хмельницькій області аргументовано встановлення порушень податкового законодавства з посиланням на відповідні докази, які це підтверджують. За висновками перевірки мало місце документальне відображення господарських операцій з контрагентами, натомість ці операції не наповненні реальним змістом.

При цьому, на переконання представника відповідача, докази, що надані відповідачем до відзиву, свідчать про неможливість здійснення задекларованих господарських операцій контрагентами позивача, оскільки у них відсутні необхідні засоби та ресурси, як для вирощення і переробки сої в гідратовану соєву олію, так і для поставки цієї олії позивачу; вони (їхні контрагенти по ланцюгу постачання товару) були фігурантами кримінальних проваджень, що може свідчити на користь висновку про фіктивність їхньої діяльності; відсутність документів на транспортування товару, зберігання товару, сертифікатів якості.

Протокольною ухвалою проголошеною у судовому засіданні 11 листопада 2021 року, суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення заявлених позовних вимог, вказували на правомірність дій відповідача та просили відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив наступне.

Суд встановив, що посадовими особами Головного управління ДПС у Хмельницькій області в період з 24.06.2021 року по 27.07.2021 року, з урахуванням продовження термінів проведення перевірки, проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Престиж-Авто" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2018 по 31.03.2021 року, валютного законодавства - за період з 01.07.2018 по 31.03.2021 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.07.2018 по 31.03.2021 року.

За результатами перевірки складено Акт №5360/22-01-07-01/38954865 від 03.08.2021 "Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж-Авто", ".

В розділі IV. "Висновок" Акту перевірки зазначено наступне: "Перевіркою встановлено порушення ТОВ "Престиж-Авто" :

1. п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.2, п.п.138.3.1., п.138.3.3. п.138.3 ст.138, п.п.140.4.4, п.140.4 ст.140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 2755-VI (в редакції чинній станом на 01.01.2021), п.5 п. 7. П(С)БО 15 "Дохід", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, п.5 П(С)БО 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV, в результаті чого:

- занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 5 443 174 гривень, в т.ч. за: 2019 рік в сумі 1 698 481 гривень, 2020 рік в сумі 3 744 693 гривень, 1 квартал 2021 року в сумі 6 111 грн.

- завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування за 1 квартал 2021 рік в сумі 3 390 779 гривень.

2. п.44.1, ст.44, п.198.1, п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого:

- занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, всього в сумі 6 458 904 гривень., в т.ч: за вересень 2019 року -208 601 гривень, за жовтень 2019 року - 308 536 гривень, за листопад 2019 року в сумі 536 640 гривень, за грудень 2019 року в сумі 21 080 гривень, за січень 2020 року - 1 408 199 гривень, за лютий 2020 року - 43 164 гривень, за березень 2020 року - 28112 гривень, за квітень 2020 року - 10 641 гривень, за червень 2020 року - 29 310 гривень, за листопад 2020 року - 575 352 гривень, за грудень 2020 року - 3 212 083 гривень, за січень 2021 року - 71186 гривень, завищено від`ємне значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) декларації з ПДВ за березень 2021 року на суму 179 809 гривень".

На підставі Акту перевірки, Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області стосовно ТОВ "Престиж-Авто" прийнято оскаржені податкові повідомлення-рішення: №10226/2201-0701 від 10.09.2021, №10227/2201-0701 від 10.09.2021, №10228/2201-0701 від 10.09.2021, №10230/2201-0701 від 10.09.2021.

Податковим повідомленням-рішенням №10226/2201-0701 від 10.09.2021 встановлено порушення позивачем вимог п.44.1 ст.44. п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134, п.п.138.2, п.п.138.3.1, п.138.3.3 п.138.3 ст.138, п.п. 140.4.4 п.140.4 ст.140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, (в редакції чинній станом на 01.01.2021). п.5 п.7 П(С)БО 15 "Дохід", затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 29.11.1999 №290, п.5 П(С)БО 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІV, в результаті чого відповідачем зменшено позивачу суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 3 390 779 грн. за III квартал 2021 року.

Податковим повідомленням-рішенням №10227/2201-0701 від 10.09.2021 встановлено порушення позивачем п.44.1 ст.44, п.198.1, п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого відповідачем зменшено позивачу розмір від`ємного значення суми ПДВ за III квартал 2021 року у розмірі 179 809 грн.,

Податковим повідомленням-рішенням №10228/2201-0701 від 10.09.2021 встановлено порушення позивачем вимог п.44.1 ст.44., п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134, п. 138.2, п.п.138.3.1 п.138.3.3 п. 138.3 ст.138, п.п. 140.4.4 п. 140.4 ст.140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 2755-VІ, (в редакції чинній станом на 01.01.2021), п.5 п.7 П(С)БО 15 "Дохід", затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 29.11.1999 №9290, п.5 П(С)БО 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV, в результаті чого відповідачем збільшено позивачу суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 5 867 794 грн., з них: 5 443 174 грн. - за податковими зобов`язаннями; 424 620 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Податковим повідомленням-рішенням №10230/2201-0701 від 10.09.2021 встановлено порушення позивачем п.44.1 ст.44, п. 198.1, п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 2755-VІ зі змінами та доповненнями, в результаті чого відповідачем збільшено позивачу суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 8 073 630 грн., з них: 6 458 904 грн. - за податковими зобов`язаннями; 1 614 726 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач не погоджуючись із висновками відповідача викладеними у актах перевірки та податковими повідомленнями-рішеннями, які винесені відповідачем на їх підставі, звернувся до суду про їх скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Відповідно до абзацу першого пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий пункту 44.1 статті 44 ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (підпункт "а").

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

За визначенням статті 1 Закону № 996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Аналіз наведених норм свідчить, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Судом встановлено, що фактично предметом розгляду є правильність та законність податкового обліку позивачем: господарських операцій з придбання товарів у ТОВ "ПРАЙМ КАРГО ЛТД" та ФГ "Зерносвіт +", а також амортизації окремих основних засобів.

Що стосується господарських операцій з ТОВ "ПРАЙМ КАРГО ЛТД", суд встановив наступне.

Між позивачем та ТОВ "ПРАЙМ КАРГО ЛТД" укладено: договір поставки №68- 09/2019-ГП від 18.09.2019 та договір поставки №10-11/2020-ГП від 09.11.2020. Обидва договори їх сторонами не заперечуються та недійсними в судовому порядку не визнавалися. Предметом обох договорів є сира гідратована соєва олія. Позивач є покупцем згідно вказаних договорів.

Протягом вересня, жовтня та грудня 2019 року, на виконання договору купівлі - продажу №68-09/2019-ГП від 18.09.2019, відбувались періодичні поставки сирої гідратованої соєвої олії від ТОВ "ПРАЙМ КАРГО ЛТД" для позивача. За вказаний період, по договору №68-09/2019-ГП було поставлено товару в загальній кількості 842,06 тон на суму з ПДВ 15 565 691,76 грн.

Усі поставки оформлені відповідними первинними документами, які містяться в матеріалах справи та досліджувались судом в ході судового розгляду. Заперечення з цього приводу в Акті перевірки відсутні.

В листопаді та грудні 2020 року, на виконання договору купівлі-продажу №10- 11/2020-ГП від 09.11.2020, відбулись поставки сирої гідратованої соєвої олії від ТОВ "ПРАЙМ КАРГО ЛТД" для позивача. За вказаний період, по договору №10-11/2020-ГП було поставлено товару в загальній кількості 748,54 тон на суму з ПДВ 22 846 167,12 грн. Поставки оформлені відповідними первинними документами, які також містяться в матеріалах справи та досліджувались судом в ході судового розгляду. Заперечення з цього приводу в Акті перевірки відсутні.

Позивач в повному обсязі здійснив оплату на користь ТОВ "ПРАЙМ КАРГО ЛТД" за увесь поставлений згідно обох договорів товар, що підтверджується платіжними документами, доданими до позовної заяви.

По вищезазначених поставках товару ТОВ "ПРАЙМ КАРГО ЛТД" було здійснено реєстрацію відповідних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. На підставі зареєстрованих податкових накладних позивач включив відповідні суми до податкового кредиту, зокрема по операціях з ТОВ "ПРАЙМ КАРГО ЛТД" в податковій декларації позивача з ПДВ за: вересень 2019 р. до податкового кредиту включена сума 302 739,92 грн.; жовтень 2019 р. до податкового кредиту включена сума 1 853 649,08 грн.; грудень 2019 р. до податкового кредиту включена сума 437 892,96 грн.; листопад 2020 р. до податкового кредиту включена сума 630 941,11 грн.; грудень 2020 р. до податкового кредиту включена сума 3 176 753,41 грн.

Вищезазначені господарські операції по придбанню товару у ТОВ "ПРАЙМ КАРГО ЛТД" у бухгалтерському та податковому обліку податку на прибуток підприємства були відображені позивачем наступним чином:

- до складу рядка "2050" "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" Звіту про фінансову результати позивача за 9 місяців 2019 р. включена сума 1 513 699,60 грн., відповідно зазначена сума вплинула на визначення фінансового результату до оподаткування в декларації позивача з податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2019 р.;

- до складу рядка "2050" "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" Звіту про фінансову результати позивача за 2019 р. включена сума 12 971 409,80 грн., відповідно зазначена сума вплинула на визначення фінансового результату до оподаткування в декларації позивача з податку на прибуток підприємств за 2019 р.;

- до складу рядка "2050" "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" Звіту про фінансову результати позивача за 2020 р. включена сума 19 038 472,60 грн., відповідно зазначена сума вплинула на визначення фінансового результату до оподаткування в декларації позивача з податку на прибуток підприємств за 2020 р.

Увесь обсяг придбаної у ТОВ "ПРАЙМ КАРГО ЛТД" сирої гідратованої соєвої олії був реалізований позивачем на експорт згідно наступних зовнішньоекономічних контрактів: контракт № 66-09/2019-GP від 20.09.2019 з компанією "BALTICA Oil Karolina Wieteska" (Польща); контракт №70-09/2019-GP від 24.09.2019 з компанією "WIST Sp. Z о. о." (Польща); контракт № 65-09/2019-GP від 19.09.2019 з компанією "Agrifeed Sp. z о.о." (Польща).; контракт №71-09/2019-GP від 24.09.2019 з компанією "Korolevskiy Product LTD" (Англія); контракт №64-09/2019-GP від 19.09.2019 з компанією "Scenery Corporation Limited" (Великобританія); контракт № 72-09/2019-GP від 24.09.2019 з компанією "Ved-Hal Agro Sp. Z о.о." (Польща); контракт №47-11 /2019-GP від 29.11.2019 з компанією "Predsieborstwo Wielobranzowe AGZOL Sp. J. Zdzislaw Wrobel & Agnieszka Wielgus" (Польща); контракт 07-11/2020-GP від 05.11.2020 з компанією "BALTICA Oil Karolina Wieteska" (Польща); контракт №25-11/2020-GP від 25.11.2020 з компанією Baltcommodities Worldwide OU (Естонія);

Позивач є продавцем згідно вказаних контрактів. Вказані експортні контракти їх сторонами не заперечується та недійсними в судовому порядку не визнавалися.

За період з 23.09.2019 по 23.10.2019, нерезиденту-покупцю по контракту № 66- 09/2019-GP від 20.09.2019 позивачем експортовану товару в кількості 297,44 тон. на суму 196 310,40 дол. США (4 837 493,12 грн.);

За період з 25.09.2019 по 15.10.2019, нерезиденту-покупцю по контракту №70- 09/2019-GP від 24.09.2019 позивачем експортовану товару в кількості 97,34 тон. на суму 64 244,40 дол. США (1 576 458,71 грн.);

За період з 26.09.2019 по 11.10.2019 нерезиденту-покупцю по контракту №65- 09/2019-ОР від 19.09.2019 позивачем експортовану товару в кількості 94,84 тон. на суму 62 594,40 дол. США (1 537 107.27 грн);

02.10.2019, нерезиденту-покупцю по контракту №71-09/2019-ОР від 24.09.2019 позивачем експортовану товару в кількості 91,82 тон. на суму 60 601,20 дол. США (1 488 080,76 грн.);

За період з 03.10.2019 по 17.10.2019, нерезиденту-покупцю по контракту №64- 09/2019-СЗР від 19.09.2019 позивачем експортовану товару в кількості 92,64 тон. на суму 55 584,00 дол. США (1 513 076,53 грн);

03.10.2019, нерезиденту-покупцю по контракту №72-09/2019-ОР від 24.09.2019 позивачем експортовану товару в кількості 24,22 тон. на суму 15 985,20 дол. США (397 388,38 грн.);

За період 03.12.2019 по 12.12.219, нерезиденту-покупцю по контракту №47- 11/2019-ОР від 29.11.2019 позивачем експортовано товару в кількості 143,76 тон. на суму 94 881,60 дол. США (2 258 879,13 грн.);

За період з 17.11.2020 по 22.12.2020, нерезиденту-покупцю по контракту №07- 11/2020-ОР від 05.11.2020 позивачем експортовано товару в кількості 274,46 тон. на суму 249 639,40 дол. США ( 7 007 216,57 грн.).;

15.12.2020, нерезиденту-покупцю по контракту №25-11/2020-ОР від 25.11.2020 позивачем експортовану товару в кількості 474,08 тон. на суму 436 1503,60 дол. США (12 153 899,83 грн.). Всі зазначені експортні поставки оформлені митними деклараціями, які в наявності матеріалів справи та досліджувались судом під час судового розгляду разом з іншими документами, що стосуються вказаних експортних операцій.

Покупці-нерезиденти в повному обсязі здійснили оплату позивачу за увесь експортований товар, що підтверджується відповідними платіжними документами доданими до позовної заяви.

По вищезазначених експортних поставках товару позивачем було здійснено реєстрацію відповідних податкових накладних за "нульовою ставкою" в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вказані господарські операції з експорту товару нерезидентам у бухгалтерському та податковому обліку податку на прибуток підприємства були відображені позивачем наступним чином:

- до складу рядка "2000" "Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)" Звіту про фінансову результати позивача за 9 місяців 2019 р. (додаток №705) включена сума 1 586 444,18 грн., відповідно зазначена сума вплинула на визначення фінансового результату до оподаткування в декларації позивача з податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2020 року;

- до складу рядка "2000" "Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)" Звіту про фінансову результати позивача за 2019 р. включена сума 13 592 792,45 грн., відповідно зазначена сума вплинула на визначення фінансового результату до оподаткування в декларації позивача з податку на прибуток підприємств за 2019 р.;

- до складу рядка "2000" "Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)" Звіту про фінансову результати позивача за 2020 р. включена сума 19 367 122,53 грн., відповідно зазначена сума вплинула на визначення фінансового результату до оподаткування в декларації позивача з податку на прибуток підприємств за 2020 р.

Що стосується господарських операцій з ФГ "Зерносвіт +", суд встановив наступне.

Між позивачем та ФГ "Зерносвіт+" укладено договір поставки товару №46-10/2020- GP від 30.10.2020. Даний договір сторонами не заперечується та недійсний в судовому порядку не визнавався. Предметом вищевказаного договору є сира соєва гідратована олія, в якому позивач є покупцем.

У листопаді 2020 року, на виконання договору поставки № 46-10/2020-GP від 30.10.2020, відбувалися поставки товару від ФГ "Зерносвіт+" для позивача, в загальній кількості 49,86 тон на суму з ПДВ 1 420 411,68 грн. Поставка оформлена відповідними первинними документами, які містяться в матеріалах справи та досліджувались судом під час розгляду справи. Заперечення з цього приводу в Акті перевірки відсутні.

Позивач в повному обсязі здійснив оплату на користь ФГ "Зерносвіт+" за увесь поставлений згідно вищезазначених договорів товар, що підтверджується відповідними платіжними документами.

По вищезазначених поставках товару ФГ "Зерносвіт+" було здійснено реєстрацію відповідної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. На підставі зареєстрованої податкової накладної позивач включив відповідні суми до податкового кредиту, зокрема по операціях з ФГ "Зерносвіт+" в податковій декларації позивача з ПДВ за листопад 2020 до податкового кредиту включена сума 236 735,28 грн.

Вищезазначені господарські операції по придбанню товару у ФГ "Зерносвіт+" у бухгалтерському та податковому обліку податку на прибуток підприємства були відображені позивачем наступним чином:

- до складу рядка "2050" "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" Звіту про фінансову результати позивача за 2020 р. включена сума 1 183 676,40 грн., відповідно зазначена сума вплинула на визначення фінансового результату до оподаткування в декларації позивача з податку на прибуток підприємств за 2020 р.;

Увесь обсяг придбаного у ФГ "Зерносвіт+" товару був реалізований позивачем на експорт на підставі контракту №07-11/2020-GP від 05.11.2020, укладеного з компанією BALTICA Oil Karolina Wieteska. Вказаний договір його сторонами не заперечується та недійсним в судовому порядку не визнавався.

Всі вищезазначені експортні поставки оформлені митними деклараціями, які в наявності матеріалів справи та досліджені судом.

Покупець-нерезидеит в повному обсязі здійснив оплату на користь позивача за увесь експортований товар в загальній сумі 43 500,00 дол. США (1 223 981,25 грн.), що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

По вищезазначених експортних поставках товару позивачем було здійснено реєстрацію відповідних податкових накладних за "нульовою ставкою" в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вищезазначені господарські операції по експорту товару, придбаного у ФГ "Зерносвіт+", у бухгалтерському та податковому обліку податку на прибуток підприємства були відображені позивачем наступним чином:

в частині експорту товарів:

- до складу рядка "2000" "Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)" Звіту про фінансову результати позивача за 2020 р. включена сума 1 220 554,10 грн., відповідно зазначена сума вплинула на визначення фінансового результату до оподаткування в декларації позивача з податку на прибуток підприємств за 2020 р.

Стосовно вищезазначених господарських операцій з ТОВ "ПРАЙМ КАРГО Л`ГД" та ФГ "Зерносвіт+", в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях в частині податку на додану вартість відповідачем вказується про порушення наступних норм податкового законодавства: п.44.1 ст.44, п. 198.1, п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України.

Відповідно до зазначеної норми: для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Перевіркою не встановлено ведення бухгалтерського обліку або формування показників податкової звітності без наявності документів, ведення яких передбачено законодавством.

Стосовно порушення норми п. 198.1 ст.198 ПК України, суд зазначає, що відповідно до зазначеної норми: до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; г) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Перевіркою не встановлено віднесення до податкового кредиту сум податку, сплачених у зв`язку із здійсненням операцій, відмінних від визначених п.198.1 ст.198 ПК України.

Згідно з п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як встановлено судом, перевіркою не встановлено визначення податкового кредитку будь-якого звітного періоду не на основі договірної вартості та/або не за встановленою ставкою та/або не у зв`язку із цілями, визначеними п.198.3 ст.198 ПК України.

Стосовно вищезазначених господарських операцій з ТОВ "ПРАЙМ КАРГО ЛТД" та ФГ "Зерносвіт+", в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях в частині податку на прибуток підприємств відповідачем вказується про порушення наступних норм податкового законодавства: п.44.1 ст.44. п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, п.п. 140.4.4 п. 140.4 ст.140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, (в редакції чинній станом на 01.01.2021), п.5 п.7 П(С)БО 15 "Дохід2", затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 29.11.1999 №9290, п.5 П(С)БО 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІV.

Відповідно до п.44.1. ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Перевіркою також не встановлено ведення бухгалтерського обліку або формування показників податкової звітності без наявності документів, ведення яких передбачено законодавством.

Підпункт 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ст.44 ПК України, визначає умови визначення прибутку шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності. Проте, перевіркою на доведено обґрунтованих підстав для здійснення коригувань, які позивачем були б нездійсненні.

Згідно з п.п.140.4.4 п. 140.4 ст.140 ПК України, фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Проте, перевіркою на доведено випадків безпідставного, необґрунтованого зменшення фінансового результату до оподаткування за рахунок від`ємного значення минулих періодів.

Що стосується порушень п 5. та п.7. П(С)БО 15 "Дохід" та п.5 П(С)БО 11 "Зобов`язання". Суд встановив, що вказані норми П(С)БО, з точки зору відповідача, мали б бути застосовані позивачем для бухгалтерського обліку безоплатно одержаних оборотних активів. Проте, відповідачем не встановлено жодних конкретних Фактів, та не надано жодних конкретних доказів на підтвердження зазначених обставин.

Стосовно порушення ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", якою визначено вимоги до первинних документів, їх складання, вимоги регістрів бухгалтерського обліку, порядку їх ведення тощо. Відповідач не вказав, в чому конкретно полягають порушення позивачем даної статті, чим відповідач порушив вимоги п.п.58.1.2. п.58.1 ст.58 ПК України.

Відповідно до п.п. 58.1.2. п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України, у разі якщо податкове повідомлення-рішення прийнято за результатами документальної перевірки та є процесуальною підставою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, воно додатково до інформації, наведеної у пункті 58.1.1 цієї статті, повинно містити:

1) обґрунтовану підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість у вигляді фактичної підстави, а саме викладення стислого тісту щодо виявлених перевіркою порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства з наведенням інформації щодо: обставин вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до підпункту 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 та пункту 86.7 статті 86 розділу І цього Кодексу письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи ти інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини): нормативної підстави - посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої було зроблено розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків.

Як встановлено з Акту перевірки, позиція податкового органу базується на нереальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами (ТОВ "ПРАЙМ КАРГО ЛТД" та ФГ "Зерносвіт+").

В Акті перевірки зазначається, що перевіркою не заперечується факт, що позивач придбавав та використовував у власній господарській діяльності відповідний товар, проте стверджується, що ТОВ "ПРАЙМ КАРГО ЛТД" та ФГ "Зерносвіт +" ці товари позивачу не поставляли.

При цьому, як встановлено судом, між позивачем та його контрагентами відбулось десятки господарських операцій, які належними чином документально оформлені, товари фактично отримані позивачем і надалі експортовані ним, що підтверджується митними деклараціями, всі операції належним чином відображені в бухгалтерському та податковому обліку позивача, стосовно чого відповідачам також не встановлено будь-яких конкретних порушень.

Згідно з Актом перевірки також зазначено, що факт порушення підтверджується: договорами, видатковими накладними; актами приймання-передачі товару.

Суть доводів відповідача полягає у нереальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Отже, з точки зору відповідача доказом нереальності господарських операцій є власне документи, складені учасниками таких операцій на підтвердження здійснення цих операцій.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно ч. 1 ст. 9 вказаного закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Згідно Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73 "Доходи - збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов`язань, які призводять до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників). Витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками)".

Поряд з цим, суд зазначає, що будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Проте, позивач підтвердив господарські операції всіма необхідними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування витрат та податкового кредиту.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах недостовірні.

Посилання відповідача на нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом носять загальний характер, без наведення інформації та надання доказів, які б засвідчили конкретні обставини, а тому не можуть спростувати фактичне здійснення операцій між позивачем та його контрагентами.

Окрім, належного документального оформлення, чинне законодавство не встановлює обов`язок платника податку доводити фактичне здійснення господарської операції.

З цього приводу Верховний суд зазначив, що ступінь деталізації опису господарської діяльності у первинному документі законодавством не встановлена. Умовою документального підтвердження операції є можливість з наявних документів зробити висновок, що витрати фактично понесені, (постанова ВС від 25.02.2021 по справі №640/3515/19).

Доказом реальності господарських операцій по придбанню позивачем товарів у ТОВ "Прайм Карго ЛТД" та ФГ "Зерносвіт+" є факт подальшої реалізації таких товарів на експорт, що підтверджується відповідними документами, в тому числі митними деклараціями.

В Акті перевірки відповідачем підтверджується факт реалізації за межі митної території України товару, придбаного у ТОВ "Прайм Карго Лтд" та ФГ "Зерносвіт+".

Чистий Дохід від операцій з придбання товару у ТОВ "Прайм Карго Лтд" та його подальшої реалізації на експорт склав 950 032,58 грн. Чистий Дохід від операцій з придбання товару у ТОВ "Зерносвіт+" та його подальшої реалізації на експорт склав 36 877,70 грн.

У свою чергу, не заперечення відповідачем доходу від операцій з придбання товару та його подальшої реалізації на експорт є підтвердженням фактичного здійснення вказаних господарських операцій, оскільки відповідач підтверджує, що мав місце фактичний рух активів, зміни у власному капіталі та зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю.

З цього приводу, у постанові від 12.07.2019 по справі № 808/109/18, Верховний суд зазначив: "Суд зазначає, що певні недоліки чи неточності в оформленні первинних документів носять оціночний характер та не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що Фактичний рух активів або заміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

Серед порушень, які на думку відповідача підтверджують нереальність господарських операцій, в Акті перевірки вказується відсутність документів стосовно якості товару придбаного у ФГ "Зерносвіт +".

При цьому, як вже зазначено судом, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Відповідно до ст. 1 цього ж закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до п. 198.1., п. 198.3 ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку сплачені/нараховані у зв`язку із придбанням товарів.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, підставою для правомірного відображення в бухгалтерському та податковому обліку витрат, включення відповідної суми до податкового кредиту є наявність первинних документів, які підтверджують здійснення господарської операції та відповідна податкова накладна, зареєстрована в ЄРПН. Документи про якість товару не містять відомості про господарську операцію та відповідно до первинних документів не відносяться. А відтак, такі документи не пов`язані з обчисленням та сплатою податків.

З цього приводу, сформовано правову позицію Верховного суду у постанові від 16.10.2020 по справі № 810/4304/16, Верховний суд зазначив: "Щодо посилань контролюючого органу на надання позивачем сертифікатів якості на товар, то суди обґрунтовано не взяли такі до уваги, оскільки сертифікати якості не є документами бухгалтерського чи податкового обліку, а є лише документом, щo посвідчує якість товару, а не факт проведення господарської операції, тому відсутність таких сертифікатів сама по собі не може свідчити про відсутність господарської операції".

Серед інших порушень, які на думку відповідача підтверджують нереальність господарських операцій, в Акті перевірки зазначено про відсутність документів, які б засвідчували транспортування товару, при його придбанні у ТОВ "ПРАЙМ КАРГО ЛТД" та ФГ "Зерносвіт +".

Стосовно вказаних доводів, суд вважає за необхідне зазначити, що поставка товару для ТОВ "Престиж- Авто" здійснювалася на умовах поставки товару згідно "Інкотермс -2010": EXW, вул. Кармалюка, 5, смт. Дунаївці, Дунаєвецький район, Хмельницька обл., Україна.

Передача товару від постачальників позивачу відбувалася згідно актів приймання- передачі у смт. Дунаївці.

Згідно умов експортних договорів на реалізацію позивачем даного товару, зобов`язання по транспортуванню товару з смт. Дунаївці були взяті на себе контрагентами-покупцями.

Тобто, комерційні умови придбання товару та його подальшої реалізації не вимагали від позивача здійснювати транспортування товару.

З цього приводу, Верховний Суд у постанові від 27.04.2021 справі №460/3510/20 зазначив: "Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про нереальність господарських операцій позивача з СГ ТОВ Агрофірма "Зоря", вказуючи на те, що позивач не надав документів на підтвердження факту перевезення товару (соняшника) від СГ ТОВ Агрофірма "Зоря" до позивача та від позивача до ТОВ "Кернел Трейд". Натомість суд першої інстанції врахував, що постачання товару здійснювалось на умовах: EXW Луганська область, Білокуракинський район, смт. Білокуракине, вул. Магістральна 29Б. Тобто, ТОВ "Міатерра" не потрібно було перевозити товар, так як позивач, отримавши товар ("соняшник 3 класу") 3 вересня 2019 року від СГ ТОВ "Агрофірма "Зоря", одразу ж відвантажив його (за місцем зберігання на елеваторі) у цей же день - 3 вересня 2019 року для ТОВ "Кернел Трейд" на умовах: EXW Луганська область, Білокуракинський район, смт. Білокуракине, вул. Магістральна 29 Б (самовивоз ТОВ "Кернел Трейд")".

У постанові від 26.05.2021 по справі №815/2767/15 Верховний Суд зазначив: "У таких висновках суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем не надано документів на підтвердження постачання нафтопродуктів Позивачу саме від ТОВ "Талис Плюс" та ТОВ "Барилит Плюс", зокрема щодо транспортування та приймання нафтопродуктів, з яких можливо б було встановити місця відвантаження товару, осіб, які здійснювали його приймання та зберігання, та подальший рух придбаного товару. Натомість, суд апеляційної інстанції вказав на те, що відсутність доказів транспортування нафтопродуктів від ТОВ "Талис Плюс" та ТОВ "Барилит Плюс" до ТОВ "Трейд Сервис", з урахуванням умов поставки EXW (Інкотермс -2010) - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпро нафтопродукт", не є свідченням відсутності реальності здійснення господарських операцій, а надані Позивачем копії актів приймання - передачі є належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами реальності здійснення господарських операцій, незважаючи на те, що вказані акти є зведеними актами та включають в себе весь обсяг нафтопродуктів, які були прийнятті на зберігання ПАТ "Дніпронафтопродукт" протягом певного періоду".

Також на переконання відповідача, серед порушень, що підтверджують нереальність господарських операцій з ТОВ "Прайм Карго ЛТД" та ФГ "Зерносвіт +" в Акті перевірки вказується відсутність типових форм з обліку сировини та матеріалів.

В акті перевірки зазначено: "Крім того, до перевірки не надано: типові форми з обліку сировини та матеріалів, затверджені наказом Міністерства статистики України від 21.06.1993 М.193, М-1 "Журнал обліку вантажів, що надійшли", М-7 "Акт про приймання матеріалів", М-11 "Накладна-вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів", М-12 "Картка складського обліку матеріалів", яких відображено операції з отримання соєвої олії".

Досліджуючи вищенаведені порушення, які відповідачем покладені в обґрунтування власної позиції, суд зазначає наступне.

Питання ведення бухгалтерського обліку в Україні регламентуються Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", частиною 1 статті 9 якого встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Відповідно до п.2.1. ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, котре затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Знову ж таки повертаючись до типових форм з обліку сировини та матеріалів, такі як М-1 "Журнал обліку вантажів, що надійшли", М-7 "Акт про приймання матеріалів", М-11 "Накладна-вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів", М-12 "Картка складського обліку матеріалів" варто відмітити, що документи складського обліку товарів на ТОВ "Престиж-Авто" не належать до категорії первинних документів, оскільки не стосуються відомостей переміщення товарно-матеріальних цінностей або переходу права власності на відповідні цінності від постачальників до ТОВ "Престиж-Авто" так і від ТОВ "Престиж-Авто" до покупців.

З приводу вищезазначеного, слід зазначити, що стосується неподання актів приймання матеріалів (М-7), "Акт про приймання матеріалів" (М-7) затверджений Наказом Мінстату України від 21.06.1996 р. № 193 "Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку сировини та матеріалів". Вказана форма акту застосовується для оформлення приймання матеріальних цінностей. які мають розбіжності з даними супровідних документів постачальника як за кількістю, так і за якістю. Також він складається при прийманні матеріалів, які прибули без супроводжуючих документів. Випадків оприбуткування матеріальних цінностей від постачальників, які мають розбіжності з даними супровідних документів як за кількістю, так і за якістю, а також без супроводжуючих документів, за період перевірки не встановлено, тому "Акт про приймання матеріалів" (М-7) не складався.

Щодо ненадання книг складського обліку, журналів обліку вантажів Книги складського обліку та журнали обліку вантажів, що надійшли, були введені та затверджені Міністерством статистики України відповідно з 2000 та з 1996 року, призначені лише для ручного ведення обліку. Бухгалтерський облік позивача ведеться з використанням бухгалтерської програми ІС-Бухгалтерія. Тому складський облік запасів на підприємстві ведеться з використанням облікових регістрів таких як: Регістри накопичення "Товари на складах", "Журнал проводок".

Облікові регістри - носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів, машинограм тощо, призначені для хронологічного, систематичного чи комбінованого нагромадження, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку.

Загальні вимоги до їх створення визначені Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженні наказом Мінфіну України від 24.05.1995 № 88. Тобто регістри накопичення в електронному вигляді виконують ті самі функції, що книги та журнали в паперовому. Наявність вказаних регістрів та їх надання під час проведення перевірки не заперечується відповідачем.

При цьому, у постанові від 10.06.2019 по справі №804/5840/16 Верховний Суд зазначив наступне: "Крім того, судами встановлено, що позивачем були надані всі первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліках, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, а також регістри бухгалтерського обліку. Запитувані податковим органом документи такі як калькуляції, лімітно-забірні картки, технологічні картки, картки розкрою тощо не є первинними бухгалтерськими документами у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", у зв`язку з чим, віднесення цих документів податковим інспектором до первинних бухгалтерських документів є безпідставним".

Підсумовуючи викладене, слід зробити висновок, що типові форми з обліку сировини та матеріалів, затверджені наказом Міністерства статистики України від 21.06.1993 М.193, М-1 "Журнал обліку вантажів, що надійшли", М-7 "Акт про приймання матеріалів", М-11 "Накладна-вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів", М-12 "Картка складського обліку матеріалів" не є первинними документами, тому доводи відповідача щодо відсутності у позивача відповідних форм є безпідставними.

Також слід зазначити, що право платника податку на визнання за ним права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику має своє відображення у п. 201.10 ст. 201 ПК України, якою визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту".

Водночас, норми ст. 200-1 ПК України унеможливлюють реєстрацію платником податку, в даному випадку ТОВ "Прайм Карго Лтд" та ФГ "Зерносвіт+", податкових накладних для отримувача, в цьому випадку для позивача, без наявності у самого платника податку вхідного податкового кредиту та/або поповнення таким податку суми залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Зазначене, свідчить про те, що від господарських операцій позивача з ТОВ "Прайм Карго Лтд" та ФГ "Зерносвіт+" держава не зазнала будь-яких збитків.

Інформація, яка була використана відповідачем під час проведення перевірки та стала підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є податковою інформацією, яка отримана від інших податкових органів стосовно юридичних осіб - контрагентів позивача, а також стосовно контрагентів цих юридичних осіб.

Дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок здійснення заходів податкового контролю, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження даних податкового обліку платників податків, які не створюють для платника податків самостійного юридичного наслідку. Інформація, отримана податковим органом за результатами податкового контролю, використовується для інформаційно - аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу. Водночас, інформація, наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів платника податків по ланцюгах постачання, а також інформація надана іншими контролюючими органами не є належним доказом у розумінні КАС України, адже вона не ґрунтується на безпосередньому досліджені первинних документів.

Вищезазначений підхід до оцінки податкової інформації як доказу у адміністративному процесі під час розгляду подібних спорів, на даний час, є усталеною практикою Верховного суду.

Зокрема, у постанові від 26.05.2021 по справі № 380/2404/20, Верховний суд зазначив наступне: "Щодо посилання відповідача на те, що висновки про нереальність здійснення господарських операцій зроблені на підставі аналізу узагальненої податкової інформації, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки співставлення даних податкової звітності з даними внутрішніх баз даних контролюючого органу як етапу контрольно - перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах податкового органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться. А тому нарахування податків не може ґрунтуватися тільки на даних, які містяться в інформаційних базах контролюючого органу, без врахування даних первинних документів.

Інформація з баз даних АІС Податковий блок та податкова інформаиія щодо контрагентів позивача, на яку посилався відповідач, не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів".

Аналогічна за змістом правова позиція викладена Верховним судом в постановах: від 04.06.2020 №340/422/19 та від 12.07.2019 №808/109/18.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, у Акті перевірки зазначена інформація про те що йде розслідування окремих кримінальних проваджень.

При цьому, не зазначено, яке відношення до цих кримінальних проваджень має позивач.

Суд звертає увагу на те, що існує досить усталена практика Верховного суду з приводу того, що доказами в адміністративній справі є обставини встановлені вироком суду; у вироку мають міститися обставини, які стосуються саме конкретного платника, його обізнаності та причетності до кримінально-протиправних дій.

Зокрема, з цього приводу Верховний суд у постанові віл 09.03.2021 року по справі №826/7270/18 зазначив наступне: "Щодо доводів скаржника про інформацію щодо наявності кримінальних проваджень відносно деяких суб`єктів господарювання, та висновки про задіяні в протиправних фінансово-економічних механізмах, суд звертає увагу на таке.

Належними доказами можуть бути лише встановлені вироком суду обставини, у тому числі щодо причетності або обізнаності позивача у цьому. Проте доказів, які б свідчили про наявність вироку суду відносно контрагента позивача, який би набрав законної сили, під час розгляду справи, контролюючими органом не надано, а отже сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагента позивача не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена Верховним судом в постановах від 16.06.2021 по справі №520/2700/19; від 20.05.2021 по справі №826/17615/15; від 02.04.2019 по справі №826/6245/18; від 12.07.2019 по справі №808/109/18.

Отже, ключовим при вирішенні даної справи є застосування принципу індивідуальної відповідальності платника податку.

Статтею 61 Конституції України, закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, тобто до відповідальності повинен бути притягнутий правопорушник, в той час як притягнення до відповідальності добросовісного платника є порушенням Конституції України.

На даний час, склалася усталена практика Верховного суду з вищезазначеного питання.

Зокрема, постанова від 20.05.2021 року по справі №826/17615/15, Верховний суд виходив з наступного: "Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 17 листопада 2020 року у справі № 816/5040/14 норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Зазначене підтверджується і практикою Європейського суду з прав людини: рішення від 09 січня 2007 року (заява № 803/02) у справі "Інтерсплав проти України": рішення від 22 січня 2009 року (заява № 3991/03) "Справа БУЛВЕС проти Болгарії"; рішення від 18 березня 2010 року (заява № 6689/03) у справі "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії".

Таким чином, лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та права на отримання бюджетного відшкодування. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а повинні бути підтверджені належними, достатніми, достовірними доказами із законних джерел у їх взаємній сукупності.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у вже згадуваній постанові від 09.03.2021 по справі №826/7270/18, в якій суд вказав: "За умови невстановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Як установлено судами, на момент складання податкових накладних контрагенти позивача, були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг; в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України".

В постанові від 28.11.2018 по справі № 816/1959/17 Верховний суд вказав, що правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.

Постановою від 28.05.2019 по справі № 0870/1553/12 Верховний суд зауважив, що поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, оскільки платник не наділений повноваженнями податкового контролю, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі "БУЛВЕС АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) у §§ 70, 71 рішення від 22 січня 2009 року зазначив: що стосується зусиль для попередження обманних зловживань системою оподаткування ПДВ, Суд визнає, що коли Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ. що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної І1ДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

За умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.

Досліджуючи питання стосовно амортизації основних засобів, суд встановив наступне.

Відповідно до Акту перевірки, з точки зору податкового органу, порушення стосовно завищення амортизаційних відрахувань, встановлено, що спірна ситуація стосується амортизації наступних основних засобів: автомобільний салон; СТО №2; СТО №3; павільйон-магазин; автомобіль VW Caddy4 Kombi кyз. НОМЕР_1 ; автомобіль Amarok DoubleCab куз. НОМЕР_2 ; автомобіль VW Touareg R-Line куз. НОМЕР_3 ; автомобіль VW Jetta куз. НОМЕР_4 .

Так, надаючи оцінку здійсненню амортизації спірних основних засобів в бухгалтерському та податковому обліку позивача, суд бере до уваги наступні норми податкового законодавства.

Відповідно до п. 138.2 ст.138 ПК України, фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму розрахованої амортизації основних засобів.

Згідно з п.п. 138.3.1 п. 138.2 ст.138 ПК України, розрахунок амортизації основних засобів та нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової діяльності.

Підпунктом 138.3.3 п. 138.2 ст.138 ПК України, встановлено мінімально допустимі строки корисного використання: для будівель - 20 років; для машин та обладнання 5 років, а також встановлено, що:

- у разі коли строки корисного використання (експлуатації) об`єкта основних засобів в бухгалтерському обліку менше ніж мінімально допустимі строки амортизації основних засобів та інших необоротних активів, то для розрахунку амортизації використовуються строки, встановлені цим підпунктом.

- у разі коли строки корисного використання (експлуатації) об`єкта основних засобів в бухгалтерському обліку дорівнюють або є більшими, ніж ті, що встановлені цим підпунктом, то для розрахунку амортизації використовуються строки корисного використання (експлуатації) об`єкта основних засобів, встановлені в бухгалтерському обліку.

Відповідно до затвердженого наказом Мінфіну від 27.04.2000 №92 П(С)БО 7 "Основні засоби":

Амортизація - систематичний розподіл вартості, яка амортизується, необоротних активів протягом строку їх корисного використання (експлуатації);

Вартість, яка амортизується, - первісна або переоцінена вартість необоротних активів за вирахуванням їх ліквідаційної вартості;

Строк корисного використання (експлуатації) - очікуваний період часу, протягом якого необоротні активи будуть використовуватися підприємством або з їх використанням буде виготовлено (виконано) очікуваний підприємством обсяг продукції (робіт, послуг);

Залишкова вартість - різниця між первісною (переоціненою) вартістю необоротного активу і сумою його накопиченої амортизації (зносу);

Первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта;

Нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об`єкта;

Строк корисного використання (експлуатації) об`єкта основних засобів переглядається в разі зміни очікуваних економічних вигод від його використання. Амортизація об`єкта основних засобів нараховується, виходячи з нового строку корисного використання, починаючи з місяця, наступного за місяцем зміни строку корисного використання;

Амортизація основних засобів (крім інших необоротних матеріальних активів) може нараховуватися із застосуванням прямолінійного методу, за яким річна сума амортизації визначається діленням вартості, яка амортизується, на строк корисного використання об`єкта основних засобів;

Метод амортизації обирається підприємством самостійно з урахуванням очікуваного способу отримання економічних вигод від його використання;

Нарахування амортизації проводиться щомісячно. Місячна сума амортизації при застосуванні прямолінійного методу визначається діленням річної суми амортизації на 12. Нарахування амортизації починається з місяця, наступного за місяцем, у якому об`єкт основних засобів став придатним для корисного використання.

З врахуванням вищезазначених норм законодавства бухгалтерські довідки стосовно розрахунку позивачем амортизаційних відрахувань за перевіряємий період по спірних основних засобах додані позивачем до позовної заяви та досліджені судом в ході судового розгляду.

При цьому, у Акті перевірки відповідач зробив висновок, що позивачем проводилось нарахування амортизації по спірних основних засобах без дотримання допустимих строків амортизацій встановлених п.п.138.3.3 п.138.3 ст.138 ПК України. На думку суду, таке твердження відповідача не відповідає дійсності, оскільки при розрахунку амортизації спірних основних засобів позивачем застосовувались строки, які не є меншими 20 років для будівель та не меншими 5 років для автомобілів.

Однак, відповідачем не вказані будь-які арифметичні, методологічні помилки та/або інші неточності в розрахунках амортизаційних відрахувань позивача. Відповідач в додатку №17 до Акту перевірки навів власні розрахунки амортизаційних відрахувань по спірних основних засобах за перевіряємий період, без будь-яких обґрунтувань та пояснень застосувавши довші строки амортизації кожного із основних засобів.

За таких обставин, суд вважає доводи відповідача стосовно здійснення позивачем амортизації основних засобів з порушенням вимог податкового законодавства такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, здійснених без належного обґрунтування та не доведених і не підтверджених жодними належними та допустимими доказами в розумінні КАС України.

Таким чином, у сукупності встановлених судом обставин, слід дійти висновку, що відповідач не довів порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, за таких обставин податковий орган протиправно застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції відповідно до оскаржених податкових повідомлень-рішень №10226/2201-0701 від 10.09.2021, №10227/2201-0701 від 10.09.2021, №10228/2201-0701 від 10.09.2021, №10230/2201-0701 від 10.09.2021.

Оскільки обов`язок доведення відповідних обставин щодо правомірності рішень покладається на суб`єкт владних повноважень, суд вважає, що виключно дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу та зазначення у акті перевірки певних порушень, які базуються на припущеннях податкового органу у призмі ймовірних порушень податкового законодавства контрагента позивача, на переконання суду, не може бути беззаперечним підтвердженням вчиненням позивачем інкримінованих порушень.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не надав доказів, які безумовно та беззаперечно доводять нереальність проведених ТОВ "Престиж-Авто" господарських операцій, що об`єктивно підтверджується матеріалами справи та зібраними у ході судового розгляду доказами, що у свою чергу свідчить про безпідставність та необґрунтованість прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень №10226/2201-0701 від 10.09.2021, №10227/2201-0701 від 10.09.2021, №10228/2201-0701 від 10.09.2021, №10230/2201-0701 від 10.09.2021, відтак позовні вимоги ТОВ "Престиж-Авто" слід задоволити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи той факт, що судове рішення ухвалене на користь позивача та дотримуючись вимог ст. 139 КАС України, суд вирішив присудити на користь ТОВ "Престиж-Авто" за рахунок асигнувань відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 49940,00 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області №10226/2201-0701 від 10.09.2021 р.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області №10227/2201-0701 від 10.09.2021 р.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області №10228/2201-0701 від 10.09.2021 р.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області №10230/2201-0701 від 10.09.2021 р.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж-Авто" 49940 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот сорок) грн. судових витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 03 грудня 2021 року

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Престиж-Авто" (вул. Прибузька, 48/2, Хмельницький, Хмельницька область, 29025 , код ЄДРПОУ - 32954865)
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя П.І. Салюк