Справа № 380/17509/21
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
06 грудня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 21.04.2021 №6 в частині зняття позивача з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та пункт 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.04.2021 №322ад «Про зняття з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов»;

- зобов`язати житлову комісію Військової частини НОМЕР_1 поновити позивача на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у Військовій частині НОМЕР_1 з 31.10.2006 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 21.04.2021 №6, затвердженого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.04.2021 №322ад його знято з квартирного обліку при Військовій частині НОМЕР_1 у зв`язку із звільненням з військової служби по закінченню контракту згідно частини 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Позивач не погоджуючись із таким рішеннями житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 та вважаючи їх протиправними та таким, що порушують його право, як особи звільненої із військової служби із вислугою 20 календарних років на військовій службі перебувати на обліку осіб які потребують поліпшення житлових умов (квартирному обліку) для забезпечення постійним житлом за рахунок Міністерства оборони України, звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення третьої особи на стороні відповідача відмовлено.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено.

Ухвалою про відкриття провадження запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому просив у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Відповідно до ст. 40 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи. Згідно абз. 1 п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Абз. 1 п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Відтак, у разі звільнення військовослужбовця за підставами, не зазначеними в Законі, в т.ч. у зв`язку із закінченням терміну дії контракту, не передбачено залишення їх на квартирному обліку у військових частинах. Таким чином, законодавець визначає виключні підстави залишення особи на квартирному обліку, зважаючи на вище наведене, житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 на час звільнення Позивача з військової служби мала правові підстави для прийняття рішення про його зняття з квартирного обліку, а командування військової частини для видачі наказу №322ад від 21.04.2021 року, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про те, що дану позовну заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала свою правову позицію щодо правил розмежування предметної юрисдикції, а також критеріїв, які при цьому потрібно враховувати. Зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 р. у справі № 20/13190/17, від 27.11.2018 р. у справі № 820/3534/17 та від 30.09.2020 р. у справі № 815/6832/16 викладений правовий висновок такого змісту: «До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення».

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь органу державної влади чи органу місцевого самоврядування або їхніх службових чи посадових осіб є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі зазначених суб`єктів не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели дії органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів

У поданій позовній заяві позивач просить вирішити спір, який виник щодо неправомірних, на його думку, дій відповідача, які полягають у знятті з квартирного обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, якою визначено житлові права громадян, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Статтею 12 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що віданню Української РСР у галузі регулювання житлових відносин … підлягають, зокрема: 5) встановлення порядку обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, надання жилих приміщень і користування ними.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, позивач звернувся до суду за захистом порушеного, на його думку, права у сфері житлових відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльність органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на її думку, рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки пов`язані з порушенням права особи на перебування на квартирному обліку з метою отримання житла, то такі спори є цивільними (житловими) спорами незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

З огляду на зазначене спір про захист права конкретної фізичної особи на житло (щодо житла) є приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права можуть бути учасниками цивільних відносин, а розгляд такого спору між ними здійснюється за правилами цивільного судочинства.

Той факт, що відповідачем є суб`єкт владних повноважень, не змінює правової природи спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Водночас поняття «житлові відносини» в контексті змісту п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України включає і право на квартирний облік, з огляду на передбачену на законодавчому рівні таку соціальну пільгу, оскільки згадана норма не містить винятків зі встановленого нею загального правила.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у справі № 420/2933/19 (постанова від 21.01.2021 р.).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, позивач, зазначаючи у позові про протиправність дій відповідача щодо зняття його з квартирного обліку, мав намір вирішити питання про визнання та відновлення цивільного права на належний квартирний облік з метою одержання житлового приміщення, як особа, що потребує поліпшення житлових умов, отже спір у цій справі не має ознак публічно-правового і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд роз`яснює позивачу, що поданий ним позов має розглядатися місцевим загальним судом у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 19, 238,239 КАС України, -

У х в а л и в:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій.

Роз`яснити позивачу, що поданий ним позов має розглядатися місцевим загальним судом у порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кухар Н.А.