Справа № 280/5278/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 280/5278/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровського районного відділу у м.Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.08.2021 року (головуючий суддя Прасов О.О.)

в адміністративній справі №280/5278/21 за позовом ОСОБА_1

до відповідача Дніпровського районного відділу у м.Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Дніпровського районного відділу у м.Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення особи, підтвердження належності до громадянства України та оформлення паспорта громадянина України;

- зобов`язати відповідача видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Єнакієве паспорт громадянина України взамін втраченого.

Вказує, що позивачем повідомлялось територіальному підрозділу міграційної служби, що він був засуджений та відбував покарання як громадянин України. Також надавалась інформація, яка була надана на адвокатський запит щодо наявного фотозображення засудженого в базах даних, за якою позивача можливо було ідентифікувати, однак відповідач продовжує наполягати на підтвердженні факту перебування в громадянстві СРСР та встановленні особи в судовому порядку, не дивлячись на те, що після громадянства СРСР він є громадянином України, і відсутність доступу до картотек, які залишились на непідконтрольній території не є обґрунтованою підставою для відмови в оформленні паспорта громадянина України, оскільки позивач був і є громадянином України і орган міграційної служби, як суб`єкт владних повноважень має повноваження для підтвердження зазначених обставин шляхом направлення відповідних запитів до суду, правоохоронних органів та інших підприємств, установ, організацій, які мають відомості щодо особи позивача та інформацію щодо його громадянства. Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Єнакієве Донецької області, мав паспорт громадянина СРСР, який отримував у паспортному столі м.Єнакієве, Донецької області, який був зданий при обміні паспорта. 10.11.1995 позивач отримував паспорт громадянина України в м.Єнакієве (серія НОМЕР_1 ), який був втрачений. Позивач неодноразово подавав до відповідача заяви про видачу паспорта громадянина України: вперше звертався коли відбував покарання - міграційна служба повідомила про необхідність звернутись в слідчий ізолятор, потім в 2018 році позивач подав заяву про видачу паспорта - у відповідь міграційна служба повідомила про необхідність надати реквізити втраченого паспорта громадянина України, коли позивач подав заяву про видачу паспорта з реквізитами втраченого паспорта - міграційна служба вказала на необхідність встановити факти, що мають юридичне значення в судовому порядку, коли позивач встановив факти, на які наполягала міграційна служба й знову звернувся з заявою про видачу паспорта, встановлення його особи та належності до громадянства України - йому вказали на необхідність встановити в судовому порядку ще й інші факти, а саме: особу та належність до громадянства СРСР (хоча у попередній відповіді про зазначене взагалі не йшлося). Зі сторони відповідача вбачалась бездіяльність, оскільки є відомості які підтверджують, що позивач був засуджений і відбував покарання як громадянин України, тому у встановленні йому громадянства СРСР немає необхідності. Щодо встановлення його особи в судовому порядку, то його фотозображення є в базах даних Національної поліції та МВС, довідка про звільнення також має фотозображення, тому міграційна служба має всі можливості встановити його особу. З втратою паспорта громадянин не позбавляється громадянства, тому компетентний орган повинен видати позивачу паспорт громадянина України взамін втраченому.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.08.2021 року позов задоволено частково:

- зобов`язано Дніпровський районний відділ у м.Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Єнакієве паспорт громадянина України взамін втраченого.

В іншій частині позовної заяви відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що позивачем доведена його належність до громадянства України та що він є громадянином України, оскільки ним надано документи для його ідентифікації, від ідентифікації позивач не ухилявся та у відповідача відсутні зауваження щодо ідентифікації позивача, відтак дійшов висновку, що з метою захисту прав та інтересів позивача, з огляду на приписи ч.2 ст.9, ч.2 ст.245 КАС України, відповідача може бути зобов`язано видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Єнакієве паспорт громадянина України взамін втраченого.

Разом з цим, суд вказав про відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення особи, підтвердження належності до громадянства України та оформлення паспорта громадянина України, оскільки на звернення позивача до відповідача щодо встановлення належності до громадянства України, проведення ідентифікації особи та оформлення паспорта громадянина України замість втраченого, відповідачем надавались відповіді позивачу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що позивачу для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, необхідно звернутися до територіального підрозділу ДМС за місцем реєстрації та надати пакет документів. Оскільки Дніпровським РВ у .Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області не володіє заявою про видачу паспорта (ф1) ОСОБА_1 необхідно рішення суду про встановлення особи. Після подання заяви і про встановлення належності до громадянства України та прийняття рішення громадянину ОСОБА_1 буде видана довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка є підставою для оформлення документа, що підтверджує громадянство України паспорта громадянина України. Зазначає, що за результатом перевірок надана позивачем інформація щодо видачі на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документів громадянина України не підтверджена, належність до громадянства України не встановлена. Рішення від 25.06.2020 р. по справі № 334/5454/19 Ленінського районного суду м. Запоріжжя підтверджує лише факт проживання на території України на встановлений період ОСОБА_1 , але не змінює статусу в правовідносинах з Україною, оскільки для встановлення належності до громадянства України законом визначена певна процедура.

Відповідно до наказу МВС №715 від 16.08.2012 «Про затвердження зразків документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку» до заяви про встановлення належності до громадянства України також надається паспорт громадянина колишнього СРСР/посвідка на проживання для осіб без громадянства. У разі відсутності вказаних документів надається рішення суду про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживала відповідно на території УРСР або на території України. Отже, ОСОБА_1 за встановленням належності або оформленням набуття громадянства України в порядку встановленому законом не звертався.

Відповідно до пункту 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302: «Заявник для оформлення паспорта подає такі документи:1) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави (далі - свідоцтво про народження);2) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, або у разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України; ...». Довідка про реєстрацію особи громадянином України видається громадянам, які пройшли процедуру набуття громадянства, такої довідки у ОСОБА_1 не має, оскільки він не набув громадянства. Громадянин ОСОБА_1 має підстави для оформлення паспорта громадянина України після подачі документів про набуття громадянства за територіальним походженням, згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті З Закону України «Про громадянство України». Наразі правові підстави для оформлення та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України відсутні. Згідно зі статтею 5 Закону України «Про громадянство України» паспорт громадянина України є документом, що підтверджує громадянство України. Згідно з частиною 1 статті 21 Закону «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-У від 20.11.2012, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Зауважує, що прийнявши рішення щодо зобов`язання оформити паспорт громадянина України суд втрутився в дискреційні повноваження органу. Зобов`язання оформити та видати паспорт громадянина України, без передбачених на те законом підстав, тим більше особі, яка не набула громадянства України, не надавала необхідних документів може призвести до дестабілізації діяльності територіального органу, що є загрозою національній безпеці країни, верховенству права та правопорядку.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржується.

Разом з тим, позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в обґрунтування якого серед іншого вказує, що позовна заява та рішення суду стосуються належності до громадянства України (ст.3 Закону України «Про громадянство України»), а не набуття громадянства України (ст.6,8 Закону України «Про громадянство України»). Щодо втручання в дискреційні повноваження органу. То позивач зазначає, що оскільки суд прийшов до висновку, що позивач є громадянином України, то відмова відповідача в оформленні паспорта громадянина України замість втраченого є свідченням того, що суб`єкт владних повноважень не вчинив належну дію не видав паспорт громадянина України.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Згідно з Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 (а.с.13) ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Єнакієве Донецької області в Україні.

У листі Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.01.2019 за №1016/10/05-99-08-02-21 на адресу представника позивача зазначено:

«… У Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків обласного рівня станом на 02.01.2019 наявні відомості про присвоєння РНОКПП громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 …» (а.с.31).

У листі Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України від 08.01.2019 за №16/4-57 на адресу представника позивача зазначено:

«… 18.01.1985 Львівським обласним судом засуджений за ст.17, ст.42, ч.1 ст.69-1, п.«в» ст.93 КК України 1960р. до 9 років позбавлення волі. Згідно ст.43 КК України 1960р. приєднано 1 рік позбавлення волі за вироком Єнакіївського міського суду Донецької області від 18.05.1983. Визначено строк до відбування покарання 10 років позбавлення волі. Вирок набув законної сили 20.03.1985. 12.04.1985 вибув з Львівського слідчого ізолятора (№19) до Прилуцької виправної колонії Чернігівської області. 28.01.1986 вибув до Грязовецької виправної колонії Вологодської області. 26.09.1994 звільнений з Макіївської виправної колонії (№32) Донецької області після відбуття строку покарання; …» (а.с.14-16).

У листі Федеральної казенної установи колонії-поселення №6 Управління Федеральної служби виконання покарань по Вологодській області від 30.04.2019 за №36/ТО/52-1709 на адресу представника позивача зазначено: «… На Ваш запит від 26.03.2019 №02/21-01-2/2018 у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомляємо, що ОСОБА_1 відбував покарання у виховній трудовій колонії м.Грязовець з 17.02.1986. 02.07.1986 відбув в УВТУ УВП Донецької області. У зв`язку з вищепереліченим повідомити інформацію не представляється можливим. …» (а.с.17).

У Рішенні Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25/06/2020 у справі №334/5456/19 (провадження №2-о/334/27/20), яке набрало законної сили 07.08.2020, задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території Україні - встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території УРСР на момент набрання законної сили вироком Львівського обласного суду від 18.01.1985 року, яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджено за ст.17, ст.42, ч.1 ст.69-1, п.«в» ст.93 КК України 1960 року до 9 років позбавлення волі та факт відбування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання в місцях позбавлення волі на території України станом на 24.08.1991 року (а.с.69).

У листі Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України від 25.09.2020 за №340аз/27/02/3-2020 на адресу представника позивача зазначено: «… У Департаменті в межах компетенції опрацьовано Ваш адвокатський запит в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Надаємо наявне в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» фотозображення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м.Єнакієво Донецької області, внесене 22.08.2016. У свою чергу повідомляємо, що відповідно до Положення про Державну міграційну службу України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №360, саме Державна міграційна служба України, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює ідентифікацію осіб, в тому числі тих, які звернулися із заявами про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, а також іноземців та осіб без громадянства, які втратили документи, що посвідчують особу, та підлягають видворенню або реадмісії. Додаток: на 1 арк. в 1 прим. …» (а.с.18-19).

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо не видачі йому паспорту взамін втраченого.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення (в частині задоволених позовних вимог) в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 за №2235-III.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України./

Предметом даного спору є правомірність протиправність дій/рішень відповідача щодо не видачі позивачу паспорту України на заміну втраченого.

Згідно з ст.4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Статтею 1 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001р. №2235-III (ЗУ №2235-III) визначено, що:

громадянство України це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках;

громадянин України це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України;

реєстрація громадянства України це внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.

У статті 3 Закону України «Про громадянство України» зазначено:

«Громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України».

Документом, що підтверджує громадянство України, є: паспорт громадянина України (п.1 ч.1 ст.5 ЗУ №2235-III).

Матеріали справи містять такі копії документів, які досліджені судом:

- Додаток до листа Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України від 25.09.2020 за №340аз/27/02/3-2020 фотозображення ОСОБА_1 (а.с.19).

- Довідку про звільнення Серії ЗАП за №02515 від 03.07.2018, видану ОСОБА_1 (а.с.24); Довідку особи ОСОБА_1 , видану слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області (а.с.28);

- Вирок Львівського обласного суду від 18.01.1985 у справі №2-5/1985р. (а.с.49-54); - листи Дніпровського РВ у м.Запоріжжі УДМСУ в Запорізькій області на адресу позивача від 11.08.2018 за №2313-3452/2313.1-18 (а.с.34-35), від 21.06.2019 за №2313-1283/2313.1-19 (а.с.36-38), від 25.05.2021 за №С-4/6/2313-21/2313/4159-21 (а.с.55-57) та інші матеріали справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що у листі Дніпровського РВ у м.Запоріжжі УДМСУ в Запорізькій області на адресу позивача від 25.05.2021 за №С-4/6/2313-21/2313/4159-21 зазначено (а.с.55-57):

«… 28.04.2021 за вх.№ЗВГ№С-4/6/2313-21 Дніпровським РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області отримано Ваше звернення з питання розгляду заяви про встановлення належності до громадянства України, проведення ідентифікації особи та оформлення паспорта громадянина України замість втраченого. Звернення уважно розглянуте. Повторно повідомляємо Вам, що Дніпровським РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області були проведені всі можливі перевірки щодо ідентифікації Вас та перевірки належності до громадянства України. Проте за результатами перевірок надана інформація щодо видачі на Ваше ім`я документів громадянина України не підтверджена, належність Вас до громадянства України не встановлена. Ленінським районним судом м.Запоріжжя прийнято рішення від 25.06.2020 по справі №334/5456/19 про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території УРСР на момент набрання законної сили вироком Львівського обласного суду від 18.01.1985 року, яким Вас засуджено за статтею 17, статтею 42, частиною першою статті 69-1, пунктом «в» статті 93 Кримінального Кодексу України (в редакції 1960 року) до 9 років позбавлення волі та факт відбування Вами покарання в місцях позбавлення волі на території України станом на 24.08.1991 року. Дане рішення підтверджує лише факт Вашого проживання на території України на встановлений період, але не змінює статусу в правовідносинах з Україною, оскільки для встановлення належності до громадянства України законом визначена певна процедура. Указом Президента України від 27.03.2001 №215/2001 про питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» встановлений «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень» (далі - Порядок). Пунктом 13 Порядку передбачено перелік документів, які необхідно надати заявникові для встановлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року №2235-111 (далі - Закон №2235-ІІІ): особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року відбувала покарання у місцях позбавлення волі на території України та перебувала у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживала відповідно на території УPCP або на території України, подає такі документи:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності в особи паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживала відповідно на території УРСР або на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт).

в) документ, що підтверджує факт постійного проживання особи відповідно на території УРСР або на території України на момент набрання вироком суду законної сили;

г) документ, який підтверджує факт відбування особою покарання у місцях позбавлення волі на території України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року. У відповідності до наказу МВС №715 від 16.08.2012 «Про затвердження зразків документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку» до заяви про встановлення належності до громадянства України також надається паспорт громадянина колишнього СРСР/посвідка на проживання для осіб без громадянства.

У разі відсутності вказаних документів надається рішення суду про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживала відповідно на території УРСР або на- території України. Для оформлення процедури належності до громадянства України, Вам необхідно надати вищевказані документи та звернутися до підрозділу ДМС особисто для оформлення заяви про встановлення належності до громадянства України засобами ЄІАС УМП. …».

За матеріалами справи позивач проживає у АДРЕСА_1 .

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не видачи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Єнакієве паспорт громадянина України взамін втраченого.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з п.13 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого 27.03.2001 Указом Президента України №215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 за №588/2006), для встановлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року відбувала покарання у місцях позбавлення волі на території України та перебувала у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживала відповідно на території УРСР або на території України, подає такі документи:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності в особи паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживала відповідно на території УРСР або на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) документ, що підтверджує факт постійного проживання особи відповідно на території УРСР або на території України на момент набрання вироком суду законної сили;

г) документ, який підтверджує факт відбування особою покарання у місцях позбавлення волі на території України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року.

У п.1 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 16.08.2012 за №715 «Про затвердження зразків документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1549/21861, зазначено:

« 1.Затвердити:

1.1. Зразки документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, згідно з формами, що додаються.

1.2.Зразки журналів обліку згідно з формами, що додаються».

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно вказав, що позивачем доведена його належність до громадянства України та що він є громадянином України.

Водночас, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції відповідачем не спростовано наведене позивачем у позовній заяві, те, що «позивач мав паспорт громадянина СРСР, який отримував у паспортному столі м.Єнакієве, Донецької області, який був зданий при обміні паспорта. 10.11.1995 позивач отримував паспорт громадянина України в м.Єнакієве (серія НОМЕР_1 ), який був втрачений».

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем надано документи для його ідентифікації, від ідентифікації позивач не ухилявся, при цьому, у відповідача відсутні зауваження щодо ідентифікації позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою захисту прав та інтересів позивача та з огляду на приписи ч.2 ст.9, ч.2 ст.245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Єнакієве, паспорт громадянина України взамін втраченого.

Слід зазначити, що Дніпровський РВ у м.Запоріжжі УДМСУ в Запорізькій області є належним відповідачем у даній справі.

Це узгоджується з висновком щодо застосування норм права, викладеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі №280/5064/19 (адміністративне провадження №К/9901/11817/20).

В силу ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовну вимоги, при цьому, відповідачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині зобов`язання відповідача видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Єнакієве паспорт громадянина України взамін втраченого.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З врахуванням того, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржувалося, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.

Керуючись 241-245, 250, 311, 315, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровського районного відділу у м.Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.08.2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 11.11.2021 та може бути оскаржена до Верховного Суду згідно статті 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 18.11.2021.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова