Справа № 500/3422/21
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

Справа №500/3422/21

01 грудня 2021 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Семеха В.Т.

представника позивача - Свистун Є.Я.,

представника відповідача - Мартищук Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеному позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" про стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління ДПС у Тернопільській області до Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" про стягнення податкового боргу по платежу податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 468323,00 грн, який виник у зв`язку з несплатою узгодженого зобов`язання нарахованого платником самостійно згідно податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.05.2021, звітний період 04 місяць 2021 року, в сумі 468323,00 грн. (основний платіж).

Ухвалою суду від 18.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання на 14.07.2021.

12.07.2021 представником відповідача подано через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду заяву про залишення позову без розгляду відповідно до частини третьої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

14.07.2021 в судовому засіданні ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, задоволено клопотання про відкладення розгляду справи, продовжено процесуальний строк розгляду справи, призначено наступне судове засідання на 06.09.2021.

03 вересня 2021 року від представника Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" надійшло письмове клопотання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 3 статті 236 КАС України до набрання законної сили судовим рішенням в справі №500/2785/21.

Ухвалою суду від 06.09.2021 клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі задоволено. Провадження в адміністративній справі №500/3422/21 за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" про стягнення податкового боргу зупинено до набрання законної сили судовим рішення у справі №500/2785/21.

26.10.2021 через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду поступила заява від Головного управління ДПС у Тернопільській області про відмову від позову та повернення судового збору, в якій зазначає, що відповідачем заявлений до стягнення в судовому порядку податковий боргш в сумі 468323,00 грн сплачено повністю вже після звернення контролюючого органу до суду, а саме платіжними дорученнями №274081459 від 25.08.2021 в сумі 171309,25 грн, №275981744 від 30.08.2021 в сумі 297013,75 грн, що підтверджується інтегрованою карткою платника податків.

Ухвалою суду від 02.11.2021 поновлено провадження в адміністративній справі №500/3422/21 за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" про стягнення податкового боргу та призначено справу до судового розгляду на 17.11.2021.

17.11.2021 в судовому засіданні розгляд справи відкладено на 01.12.2021 у зв`язку з неявкою представника відповідача. Представником позивача через відділ документального забезпечення суду подано додаткові пояснення, в яких зазначено, що відновлення в ІКП сум податку на додану вартість задекларованих відповідно до поданих декларацій з податку на додану вартість як суб`єкта спеціального режиму оподаткування, за період з 01 січня 2009 року по 30 вересня 2009 року (код бюджету 75 спец режим 14010160), не створить переплати ДП "Тернопільське лісове господарство" та відповідно не може бути використано для погашення існуючого боргу з ПДВ (за кодом 14010100).

Щодо відображення в обліковій інформаційній системі органів державної податкової служби сум податку на додану вартість, які згідно зі статтею 209 розділу V Податкового кодексу України підлягають спеціальному режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, а також сум податку на додану вартість, які відповідно до пункту 1 підрозділу 2 розділу XX Кодексу у повному обсязі спрямовуються переробними підприємствами до спеціального фонду державного.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків згідно з Порядком акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №11.

Ведення обліку вказаних сум податку на додану вартість здійснюється в картках особових рахунків ф.№5 за кодом 14010160 "Суми ПДВ, що залишаються у розпорядженні с/г підприємства згідно ст.209 ПКУ" з урахуванням наступного.

Відповідно до Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України 25.01.2011 №41, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 за №197/18935, платники податку, які застосовують спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, подають податкову декларацію з податку на додану вартість (скорочену), а у разі самостійного виявлення помилок у податковій декларації подають уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань до декларації з податку на додану вартість (скороченої).

При цьому дані податкової звітності переносяться з електронної бази звітних документів до карток особових рахунків платників у загальному порядку в графу "Нараховано/зменшено" картки особового рахунку ф. №5 за кодом 14010160 операцією 1С1 (лат.) "Нараховано ПДВ по скороченій декларації (ст.209 ПКУ)"/операцією 19Р (лат.) "Зменшено суми ПДВ, які підлягали нарахуванню (ст.209 ПКУ)".

Поряд з цим відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №11 суми податку на додану вартість, які підлягають сплаті згідно з поданою декларацією перераховуються сільськогосподарськими підприємствами з поточного рахунку на спеціальний рахунок у строки, встановлені статтею 203 Кодексу для перерахування суми податку на додану вартість до державного бюджету.

Оскільки для ведення обліку сум податку на додану вартість, які залишаються у розпорядженні сільськогосподарських підприємств, передбачено новий код 14010160 "Суми ПДВ, що залишаються у розпорядженні сільськогосподарського підприємства", платникам - сільськогосподарським підприємствам мають бути відкриті картки особових рахунків ф.№5 за кодом 14010160.

Заявлена сума податкового боргу з податку на додану вартість відображена в інтегрованій картці платника податків за кодом 14010100 "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)".

01.12.2021 в судовому засіданні представник позивача просила задовольнити клопотання про закриття провадження з врахуванням додаткових пояснень та повернути сплачений судовий збір.

Представник відповідача в судовому засіданні 01.12.2021 не заперечила проти закриття провадження у справі, однак не погодилася з поверненням судового збору.

В поданих письмових запереченнях на додаткові пояснення вказала що у зв`язку з невиконанням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2020, якою зобов`язано Головне управління ДІІС у Тернопільській області відновити у інтегрованій картці платника податків ДП "Тернопільське лісове господарство" суму податку на додану вартість в розмірі 460020 грн, як суб`єкта спеціального режиму оподаткування, задекларованої відповідно до поданих декларацій з податку на додану вартість за період 01 січня 2009 року по 30 вересня 2009 року, в ІКП ДП "Тернопільське лісове господарство" виникла розбіжність на вказану суму, при усуненні якої борг, який заявляється до стягнення не буде існувати.

Таким чином, не внісши відповідні коригування до ІКП ДП "Тернопільське лісове господарство" у податкового органу відсутні підстави для примусового стягнення податку на додану вартість, який сплачується своєчасно, за періодами, вказаними в платіжних документах.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши подані документи судом встановлено наступне.

Відповідно до частини третьої статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою, шостою статті 47 КАС України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Суд не приймає відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої статті 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог. Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду із заявою про відмову від позову та закриття провадження у справі з погашенням податкового боргу в сумі 468323,00 грн по платежу податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг, що підтверджується відомостями інтегрованої картки платника і такі дії позивача не суперечать закону та не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси, тому суд доходить висновку про необхідність прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі.

При цьому суд зуважує, що твердження відповідача про те, що податковий борг погашений своєчасно не знайшло свого підтвердження.

Таким чином, відповідач не спростував даних інтегрованої картки платника податків щодо погашення податкового боргу в сумі 468323,00 грн по платежу податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) після звернення з позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Вирішуючи питання щодо повернення позивачу сплаченого ним судового збору, суд виходив з наступного.

Згідно з частиною другою статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Одночасно з заявою про закриття провадження у справі позивачем заявлено клопотання про повернення Головному управлінню ДПС у Тернопільській області сплаченого судового збору при поданні позовної заяви відповідно до частини першої статті 140 КАС України.

Згідно з частинами першою, другою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частинами першою, другою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відповідно до статті 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача

Частиною шостою статті 143 КАС України передбачено, що у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

Враховуючи, що суд закрив провадження у цій справі, задовольнивши заяву позивача про відмову від позову у зв`язку з задоволенням відповідачем позову після подання позовної заяви, тому цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного суду від 03.02.2021 у справі №200/6826/20-а.

При цьому суд звернув увагу, що положення статті 140 та 142 КАС України у порівнянні із частиною першою та частиною другою статті 139 КАС України не конкретизують та не ставлять в залежність можливість отримання відшкодування понесених судових витрат від приналежності позивача до певного суб`єктного складу, чи то позивачем є фізична особа, юридична особа чи суб`єкт владних повноважень. Приналежність до такого складу та вид понесених витрат, не мають впливу на вирішення цього питання відповідно до наведених норм. Наведені норми мають різний предмет регулювання, правову природу виникнення та застосування.

Разом з тим, стаття 140 КАС України встановлює спеціальне та відмінне у співвідношенні з нормами статті 142 КАС України та статті 7 Закону України "Про судовий збір" правило, згідно з яким якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача. Тобто, якщо позивач відмовляється від позову з будь - яких інших причин, що є наслідком закриття провадження у справі (крім випадку задоволення його вимог відповідачем після подання позовної заяви), то в такому випадку позивачу підлягає повернення лише п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В той же час, коли відмова позивача від позову обумовлена задоволенням позовних вимог відповідачем після подання позовної заяви, тоді застосовуються правила розподілу судових витрат відповідно до статті 140 КАС України.

Таким чином з відповідача Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" на користь Головного управління ДПС у Тернопільській області слід стягнути судовий збір у розмірі 7024,00 грн, сплачений згідно платіжного доручення №724 від 11.06.2021.

Керуючись статтями 139,140,189,239,241-246,250,256,294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Головного управління ДПС у Тернопільській області задовольнити та прийняти відмову позивача від позову.

Закрити провадження у справі №500/3422/21 за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" про стягнення податкового боргу в сумі 468323,00 грн по платежу податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Стягнути з Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" на користь Головного управління ДПС у Тернопільській області судовий збір в розмірі 7024 (сім тисяч двадцять чотири) грн 00 коп. сплачений згідно платіжного доручення №724 від 11.06.2021.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено і підписано 03.12.2021.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, );

відповідач:

- Державне підприємство "Тернопільське лісове господарство" (місцезнаходження: вул. Багата, 5А, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.