Справа № 260/3059/21
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2021 року м. Ужгород№ 260/3059/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання - Рошко Л.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 - не з`явився;

відповідач - Берегівська міська рада - представник - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Берегівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2021 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою звернулася ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Берегівської міської ради (90202, Закарпатська область, м. Берегове, вул. Богдана Хмельницького, 7, ), якою просить суд: "1. Прийняти дану позовну заяву та відкрити провадження у справі; 2. Визнати протиправним та скасувати рішення № 443 Берегівської міської ради на 6 сесії УІІІ про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, на території Берегівської міської ради; 3.Зобов`язати Берегівську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 березня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, на території Берегівської міської ради, орієнтовною площею 0,1200 га за цільовим призначенням "для індивідуального садівництва", з урахуванням висновків суду.".

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Берегівської міської об`єднаної територіальної громади із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, на території Берегівської міської ради, орієнтовною площею 0,1200 га за цільовим призначенням "для індивідуального садівництва". До вищевказаної заяви додала необхідні графічні матеріали, на яких зазначив бажане місце розташування земельної ділянки. Також додала таку інформацію, що на території України земельних ділянок з таким цільовим призначенням безоплатно у власність не отримувала. 28 квітня 2021 року Берегівська міська рада Закарпатської області на 6 сесії УIII скликання прийняла рішення № 443 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, на території Берегівської міської ради. Позивач вважає, що таке відмова є безпідставною й необґрунтованою, а також такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову Зазначає, що станом на день прийняття рішення, спірна ділянка не була передана центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів Берегівській міській раді. Отже, на день прийняття рішення про відмову у наданні дозволу позивачу, розпорядником спірної ділянки було Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, а не Берегівська міська рада. В свою чергу Берегівська міська рада не мала правових підстав для передачі земельної ділянки, стосовно якої прийнято оскаржуване рішення.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча судом вживалися заходи щодо виклику учасників справи, що передбачені Главою 7 Розділу І КАС України.

Ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті та повістку про виклик до суду в даній справі було надіслано представнику позивача з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет 01 листопада 2021 року, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с.а.с. 61, 62).

Ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті та повістку про виклик до суду в даній справі було надіслано на офіційну адресу відповідача, що підтверджується довідкою про надіслання електронного листа (а.с. 63).

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розгляд даної справи відкладався (оголошувалась перерва) у зв`язку з існуванням на те об`єктивних законодавчо встановлених підстав.

Суд, враховуючи наявність достатньої кількості доказів у справі, а також строки розгляду вказаної справи, наявність правової позиції учасників справи щодо спірних правовідносин судом вирішено проводити розгляд справи у відсутності учасників справи. Відповідна ухвала зафіксована у протоколі судового засідання.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази (заслухавши представників сторін), всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позовна заява не підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Берегівської міської об`єднаної територіальної громади із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, на території Берегівської міської ради, орієнтовною площею 0,1200 га за цільовим призначенням "для індивідуального садівництва". До вищевказаної заяви додала необхідні графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Також додала інформацію, у відповідності до якої на території України земельних ділянок з таким цільовим призначенням безоплатно у власність не отримувала (а.с.а.с. 12, 13).

28 квітня 2021 року Берегівська міська рада Закарпатської області на 6 сесії УIII скликання прийняла рішення № 443 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, на території Берегівської міської ради, у зв`язку із тим, що розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності відносить до повноважень Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів (а.с. 11).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Конституція України гарантує право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 частина 2 Конституції України).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 118 частинами 6 Земельного кодексу України (в редакції, чинній до 27 травня 2021 року) передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (стаття 118 частина 7 Земельного кодексу України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (стаття 118 частина 8 Земельного кодексу України).

Згідно із положеннями статті 118 частини 9-10 Земельного кодексу України (в редакції, чинній до 27 травня 2021 року) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а у разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

З матеріалів справи судом встановлено, що 28 квітня 2021 року Берегівська міська рада Закарпатської області на 6 сесії УIII скликання прийняла рішення № 443 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, на території Берегівської міської ради, у зв`язку із тим, що розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності відносить до повноважень Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів (а.с. 11).

Водночас, відповідно до пункту 4 підпункту 58 абзаців 5-21 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28 квітня 2021 року № 1423-ІХ (далі - Закон по тексту № 1423-ІХ) розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 24 такого змісту:

"24. З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території. ЩО зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Вказаний закон набрав чинності з 27 травня 2021 року, а тому з цього часу у відповідності до пункту 24 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель визначених в цьому пункті.

Суд зазначає, що згідно із статтею 122 частино 4 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Земельні ділянки для ведення садівництва підпадають під класифікацію видів цільового призначення земель і відносяться до земель сільськогосподарського призначення. Це відображено в Класифікації видів цільового призначення земель затвердженого Наказом Держаного комітету України із земельних ресурсів 23.07.2010 № 548 і затвердженого в Міністерстві юстиції України 01.1 1.2010 № 101 1/18306. Зазначений класифікатор створений з метою забезпечення обліку земель за видами їх цільового призначення у державному земельному кадастрі.

Враховуючи те, що земельна ділянка, стосовно якої прийнято оскаржуване рішення від 28 квітня 2021 року, знаходиться в адміністративних межах Берегівської міської ради, але за межами населеного пункту, відповідно до положенні, Земельного кодексу України, пункту 4 підпункту 7 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", станом на день прийняття оскаржуваного рішення зазначена земельна ділянка відносилася до земель державної власності.

Відповідно до підпункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", якими передбачено, що у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються:

у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами;

за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.

Матеріали справи не містять належних доказів про наявність відомостей про спірну земельну ділянку у Державному реєстрі земель, а відтак, враховуючи пункт 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" та факт знаходження земельної ділянки за межами населеного пункту, можливо дійти висновку, що надання дозволу на розроблення документації із землеустрою здійснюється органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.

Станом на день прийняття рішення - 28 квітня 2021 року, спірна ділянка не була передана центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів Берегівській міській раді. Отже, на день прийняття рішення про відмову у наданні дозволу позивачу, розпорядником спірної ділянки було Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, а не Берегівська міська рада. В свою чергу Берегівська міська рада не мала правових підстав для передачі земельної ділянки, стосовно якої прийнято оскаржуване рішення.

Відповідач не має повноважень здійснювати розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, а відповідно не має повноважень щодо затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність.

З огляду на вищевикладене та у зв`язку з тим, що з тільки 27 травня 2021 відповідач наділений повноваженнями щодо прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу бажаної позивачем земельної ділянки у власність, суд доходить висновку про правомірність прийнятого відповідачем рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, на території Берегівської міської ради.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Берегівської міської ради (90202, Закарпатська область, м. Берегове, вул. Богдана Хмельницького, 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 30 листопада 2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 06 грудня 2021 року.

СуддяС.Є. Гаврилко