Справа № 815/3809/17
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 815/3809/17

адміністративне провадження № К/9901/59000/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів - Стеценка С.Г., Чиркіна С.М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Одеського обласного центру зайнятості (далі - Центр зайнятості) на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року у складі судді Свиди Л.І. та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2018 року у складі колегії суддів: Крусяна А.В. (головуючий), суддів: Градовського Ю.М., Лук`янчук О.В. у справі за позовом приватного підприємства «Адвокатська компанія «Редут» до Центру зайнятості про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

1. У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просив:

1.1 - визнати протиправними дії Центру зайнятості щодо залишення заяви приватного підприємства «Адвокатська компанія «Редут» від 22 лютого 2017 року про продовження дії дозволу на застосування праці громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 для роботи на посаді юриста без розгляду та повернення доданих документів на підставі пунктів 9, 10 «Порядку видачі, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 травня 2013 року №437, оформлені листом від 24 лютого 2017 року №811/33/11 за підписом заступника директора ОСОБА_2 ;

1.2 - визнати протиправним та скасувати рішення Центру зайнятості від 29 червня 2017 року про відмову у продовженні дії дозволу на застосування праці громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 для роботи на посаді юриста ПП «Адвокатська компанія «Редут»;

1.3 - зобов`язати Центр зайнятості прийняти рішення про продовження дії дозволу на застосування праці громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 для роботи на посаді юриста ПП «Адвокатська компанія «Редут» відповідно до заяви від 22 лютого 2017 року за реєстраційним номером №328/01-33 строком на 1 рік до 17 березня 2018 року.

2. Одеський окружний адміністративний суд постановою від 16 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2018 року, позов задовольнив.

Визнав протиправними дії Центру зайнятості щодо залишення заяви приватного підприємства «Адвокатська компанія «Редут» від 22 лютого 2017 року про продовження дії дозволу на застосування праці громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 для роботи на посаді юриста без розгляду та повернення доданих документів на підставі пунктів 9, 10 «Порядку видачі, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства», затвердженого постановою КМУ від 27 травня 2013 року №437, оформлені листом від 24 лютого 2017 року №811/33/11 за підписом заступника директора ОСОБА_2 .

Визнав протиправним та скасував наказ Центру зайнятості №148 від 29 червня 2017 року в частині відмови у продовженні дії дозволу на застосування праці громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 для роботи на посаді юриста ПП «Адвокатська компанія «Редут».

Зобов`язав Центр зайнятості прийняти рішення про продовження дії дозволу на застосування праці громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 для роботи на посаді юриста ПП «Адвокатська компанія «Редут» відповідно до заяви від 22 лютого 2017 року за реєстраційним номером №328/01-33 строком на 1 рік до 17 березня 2018 року.

2.1 Ухвалюючи рішення суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що оскільки наказ Центру зайнятості від 27 липня 2016 року №175 «Про відміну рішення про продовження дії дозволу на застосування праці іноземця» визнаний судом неправомірним та скасований, наказ Центру зайнятості №36 від 23 лютого 2016 року, яким продовжено дію дозволу на застосування праці громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 є чинним, а тому суд приходить до висновку, що позивач звернувся до Центру зайнятості із заявою від 22 лютого 2017 року про продовження дії дозволу в межах строку, встановленого законодавством та з цих підстав дії відповідача щодо залишення заяви позивача від 22 лютого 2017 року про продовження дії дозволу на застосування праці громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 без розгляду та повернення доданих документів на підставі пунктів 9, 10 «Порядку видачі, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства», що оформлено листом від 24 лютого 2017 року №811/33/11, є неправомірними.

3. Судами попередніх інстанцій встановлено що:

3.1 18 березня 2015 року Центром зайнятості наданий дозвіл №49/1.1. на застосування праці іноземця - громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 для роботи на посаді юриста ПП «Адвокатська компанія «Редут», дійсний протягом одного року.

3.2 Наказом Центру зайнятості №36 від 23 лютого 2016 року продовжено дію дозволу на застосування праці строком на рік громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 для роботи на посаді юриста ПП «Адвокатська компанія «Редут», тобто до 17 березня 2017 року.

3.3 27 липня 2016 року відповідач своїм наказом №175 «Про відміну рішення про продовження дії дозволу на застосування праці іноземця» скасував прийняте рішення про продовження дії дозволу на застосування праці громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 .

3.4 22 лютого 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою встановленої форми та пакетом документів про продовження дії дозволу на застосування праці громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 для роботи на посаді юриста ПП «Адвокатська компанія «Редут».

3.5 Листом Центру зайнятості від 24 лютого 2017 року повідомлено ПП «Адвокатська компанія «Редут», що оскільки дозвіл №49/1.1. від 18 березня 2015 року на застосування праці громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 не є дійсним, надані роботодавцем документи на його продовження не відповідають вимогам пункту 9 Порядку видачі, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 травня 2013 року №437.

3.6 Дізнавшись з листа від 24 лютого 2017 року про наявність наказу №175 Центру зайнятості від 27 липня 2016 року «Про відміну рішення про продовження дії дозволу на застосування праці іноземця», позивач звернувся до суду з вимогами про визнання його протиправним та скасування.

3.7 Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2017 року по справі №815/1406/1570 (набрала законної сили 14 червня 2017 року) визнано протиправним та скасовано наказ Центру зайнятості від 27 липня 2016 року №175 «Про відміну рішення про продовження дії дозволу на застосування праці іноземця».

3.8 21 червня 2017 року позивач звернувся до Центру зайнятості із заявою про продовження дії дозволу на застосування праці громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 для роботи на посаді юриста ПП «Адвокатська компанія «Редут» на рік з моменту першого звернення, тобто, 22 лютого 2017 року, до якого додав рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/1406/1570.

3.9 29 червня 2017 року відповідач видав наказ №148 про відмову у продовженні дії вказаного дозволу відповідно до абзацу десятого пункту 24 «Порядку видачі, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства», про що позивач був повідомлений листом №2497/33/11 від 29 червня 2017 року.

3.10 Уважаючи дії та рішення відповідача протиправними позивач звернувся до суду з цим позовом.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

4. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Центр зайнятості звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

4.1 На обґрунтування касаційної скарги скаржник, зокрема, зазначив, що прийнявши до розгляду заяву позивача про зміну позовних вимог, суд першої інстанції порушив вимоги статті 137 Кодексу адміністративного го судочинства України (далі - КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) оскільки ці зміни було подано після початку розгляду справи по суті.

5. Відзив на касаційну скаргу позивач не подав.

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

6. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

7. Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначено Законом України від 5 липня 2012 року №5067-VI «Про зайнятість населення» (далі - Закон №5067-VI).

8. У відповідності до частин першої, третьої статті 42 Закону №5067-VI, підприємства, установи та організації мають право на застосування праці іноземців та осіб без громадянства на території України на підставі дозволу, що видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на строк до одного року, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Порядок видачі, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства і розмір плати за видачу дозволу, яка зараховується до бюджету Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, визначаються Кабінетом Міністрів України. Для осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, плата за видачу дозволу не справляється.

Процедуру видачі, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства визначено Порядком видачі, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2013 року №437 (надалі - Порядок №437, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

9. Так, пунктом 2 Порядку №437 встановлено, зокрема, що територіальні органи Державної служби зайнятості в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) видають за місцезнаходженням підприємства, установи, організації (далі - роботодавець) дозволи на застосування на конкретних посадах праці: іноземців чи осіб без громадянства за умови, що в Україні (регіоні) відсутні кваліфіковані працівники, спроможні виконувати відповідний вид роботи; іноземців чи осіб без громадянства за умови достатнього обґрунтування доцільності застосування їх праці, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; іноземців, які направлені закордонним роботодавцем в Україну для виконання певного обсягу робіт (послуг) на підставі договорів (контрактів), укладених між вітчизняним та іноземним суб`єктом господарювання, за умови, що чисельність кваліфікованих іноземців, які залучаються в рамках таких договорів (контрактів), не перевищує половини загальної чисельності осіб, що працюватимуть на умовах договорів (контрактів); іноземців, які відповідно до графіка специфічних зобов`язань у секторі послуг Протоколу про вступ України до СОТ (стаття II Генеральної угоди про торгівлю послугами) належать до категорії «внутрішньокорпоративні цесіонарії»; іноземців чи осіб без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

10. Згідно з пунктом 9 Порядку №437, для продовження дії дозволу роботодавець подає територіальному органові не пізніше ніж за 20 календарних днів до закінчення дії дозволу: заяву згідно з додатком до цього Порядку; дві кольорові фотокартки іноземця чи особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; довідку МВС про те, що іноземець чи особа без громадянства, які на момент оформлення дозволу перебувають на території України, не відбувають покарання за скоєння злочину та стосовно них не здійснюється кримінальне провадження.

Інші документи, визначені в цьому Порядку, подаються у разі внесення до них змін.

11. Перелік необхідних документів для продовження дії дозволу є вичерпним.

12. Відповідно до пункту 13 Порядку №437, територіальний орган протягом семи робочих днів з дня реєстрації документів приймає рішення щодо видачі, відмови у видачі, продовження дії, відмови у продовженні дії або анулювання дозволу.

13. Рішення оформлюється наказом територіального органу та не пізніше ніж протягом двох робочих днів з дня його прийняття надсилається роботодавцю поштою з повідомленням про вручення та електронною поштою із зазначенням платіжних реквізитів для здійснення плати за видачу дозволу і розміщується на офіційному веб-сайті територіального органу із зазначенням таких платіжних реквізитів (пункт 14 Порядку №437).

14. Таким чином, Порядок №437 передбачає єдину форму дострокового припинення дії дозволу шляхом прийняття рішення про його анулювання з підстав, передбачених пунктом 25 Порядку №437.

15. Крім того, Закон №5067-VI та Порядок №437 взагалі не передбачають можливості прийняття органами, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, рішень про скасування своїх власних рішень про видачу або про продовження дії дозволу.

16. Наказ Центру зайнятості від 27 липня 2016 року №175 «Про відміну рішення про продовження дії дозволу на застосування праці іноземця» визнаний судом неправомірним та скасований, тому наказ Центру зайнятості №36 від 23 лютого 2016 року, яким продовжено дію дозволу на застосування праці громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 є чинним.

17. За таких обставин, Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивач звернувся до Центру зайнятості із заявою від 22 лютого 2017 року про продовження дії дозволу в межах строку, встановленого законодавством та з цих підстав дії відповідача щодо залишення заяви позивача від 22 лютого 2017 року про продовження дії дозволу на застосування праці громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 без розгляду та повернення доданих документів на підставі пунктів 9, 10 Порядку №437, що оформлено листом від 24 лютого 2017 року №811/33/11, - є неправомірними.

18. Ураховуючи, що звернення позивача до Центру зайнятості із заявою від 22 лютого 2017 року про продовження дії дозволу на застосування праці громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 відбулося в межах строку, встановленого законодавством, тому рішення Центру зайнятості, яке оформлене наказом №148 від 29 червня 2017 року про відмову у продовженні дії дозволу на застосування праці громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 для роботи на посаді юриста ПП «Адвокатська компанія «Редут» є протиправним та підлягає скасуванню.

19. Ураховуючи неправомірність наказу в частині відмови у продовженні дії дозволу на застосування праці громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 для роботи на посаді юриста ПП «Адвокатська компанія «Редут», з метою гарантування дотримання і захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, з блоку суб`єкта владних повноважень, суд обґрунтовано зобов`язав відповідача прийняти рішення про продовження дії дозволу на застосування праці громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 для роботи на посаді юриста ПП «Адвокатська компанія «Редут» відповідно до заяви від 22 лютого 2017 року за реєстраційним номером №328/01-33 строком на 1 рік до 17 березня 2018 року.

20. Не заслуговують на увагу доводи скаржника про те, що судом першої інстанції у порушення вимог статті 137 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) розглянуто заяву про зміну позовних вимог, оскільки відповідно до частини другої статті 351 КАС України (у редакції, чинній на час розгляду касаційної скарги) порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

21. Крім того, Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд постановою від 25 березня 2020 року залишив без змін постанову Одеського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року у справі №815/1406/17.

22. Ураховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

23. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Одеського обласного центру зайнятості залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року у та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді: С.Г. Стеценко С.М. Чиркін