Справа № 472/465/21
Суддя: Чаричанський П. О.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 472/465/21
Провадження №2-а/472/2/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2021 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Фігурської К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2021 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області від Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На обґрунтування вимог зазначив, що 03.06.2021 року рухався на автомобілі Ford Focus LBP 873 на 488 км ділянки дороги, був зупинений поліцейським Управлінням патрульної поліції у Волинській області Мельник Мариною Іванівною, яка звинуватила його у порушенні 11.5 ПДР України на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку та винесла постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4295571 за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

З даною постановою ОСОБА_1 не згоден, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а постанова від ЕАН №4295571 від 03.06.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню з наступних причин. Протокол відповідачем в порушення ст. 251 КУпАП не складався, отже доказів його правопорушення інспектором зібрано не було. Постанова була винесена інспектором та без повного та об`єктивного розгляду справи «Про адміністративне правопорушення», що є порушенням ст. ст. 276, 278, 279 КУпАП. Права передбачені ст. 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП роз`ясненні йому не були. При винесені постанови його не було ознайомлено з доказами, які б прямо вказували на його правопорушення, тобто було порушено вимоги ст. 251 КУпАП факт порушення оснований на припущеннях.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати дії поліцейського протиправними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 4295571 від 03.06.2021 року.

Ухвалою судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 червня 2021 року відкрито провадження у справі.

02 листопада 2021 року на адресу Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшов відзив від представника відповідача Гапонюка І.М., відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 03.06.2021 р. поліцейським роти з обслуговування міста Ковель УПП у Волинській області ДПП Мельник М.І. при здійсненні патрулювання на автодорозі М-07 (Київ-Ковель-Ягодин) 488 км о 10 год 31 хв. було виявлено факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: водій транспортного засобу Ford Focus н.з НОМЕР_1 , як було встановлено пізніше ОСОБА_1 керуючи ТЗ здійснював рух в крайній лівій смузі при вільних двох правих не маючи можливість поворот ліворуч або розворот, чим порушив вимоги п. 11.5 ПДР, що є порушенням ч. 2 ст. 122 КУпАП. Оскільки було виявлено правопорушення вчинене ОСОБА_1 - було застосовано превентивні заходи передбачені ст. 32,35 ЗУ «Про Національну поліцію», такі як зупинення транспортного засобу, з чітким поінформуванням водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу (порушення п. 11.05 ПДР України). Таким чином, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, заслухавши та врахувавши його пояснення - інспектором як уповноваженою особою органу Національної поліції було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4295571 від 03.06.2021 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 510 грн. на підставі санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність на підставі наявних документів.

Представник відповідача Гапонюк І. не з`явився до зали судового засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у його задоволенні із наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п.2 ч.1 ст. 5 КАС України).

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст. 9 КАС України).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03 червня 2021 року серії ЕАН № 4295571, складеної о 10 год. 45 хв. 40 сек. на автодорозі М-07 Київ- Ковель-Ягодин 488 км, поліцейським роти з обслуговування міста Ковель УПП у Волинській області ДПП Мельник М.І., винесеної відносно ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «Ford Focus» н.з НОМЕР_1 , зокрема, ОСОБА_1 , керуючи указаним транспортним засобом, рухався у крайній лівій смузі при вільних правих, не маючи можливості здійснити розворот або поворот, чим порушив п. 11.5 ПДР України, у зв`язку з чим його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. У постанові наявна відмітка про відео з бодікамери dm4248.

Відповідачем на вимогу суду надано відеозаписи з бодікамери інспектора поліції з якого вбачається, що автомобіль, яким керував позивач рухався по крайній лівій смузі дороги, в той час, коли праві інші смуги були не зайняті. При цьому, світловий покажчик повороту відповідного напрямку, на автомобілі не був увімкнений. Згідно відео, відсутній поворот ліворуч, який дозволяв би водієві рухатися в крайній лівій смузі, якщо в подальшому він буде повертати ліворуч.

Відповідно до п.11.5 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Згідно з пунктом 9.4 ПДР України водій повинен подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50 -100 м у населених пунктах і за 150 -200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Суд, надавши правову оцінку змісту обґрунтування складу адміністративного правопорушення, викладеного в оскаржуваній постанові, з урахуванням вимог ст. 256 КпАП України вважає, що посадовою особою зазначений склад правопорушення - суть адміністративного правопорушення - які саме дії позивача призвели до порушення п. 11.5 Правил дорожнього руху.

Суть адміністративного правопорушення - є основною складовою правопорушення.

Особа, щодо якої складений протокол/постанова про адміністративне правопорушення, має знати в чому вона звинувачується.

Правила дорожнього руху відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган (п.1.5 ПДР України).

Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного проїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів (ч.2 ст.122 КпАП України).

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1,статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, тобто на відповідача.

Докази, які б спростовували факт порушення позивачем частини 2 статті 122 КпАП України, судом не встановлені, за таких підстав суд вважає вимоги позивача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення необґрунтованими.

Таким чином, судом встановлена правомірність дій працівника поліції в частині винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з його формальних міркувань, та розцінюються судом, як бажання уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.222 КпАП України до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 цього Кодексу.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч.2 ст.222 КпАП України).

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Враховуючи зібрані по справі докази, відсутність доказів, які спростовують факт порушення ПДР позивачем, суд вважає рішення відповідача про винесення постанови відносно нього правомірним, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в діях позивача порушення п.11.5 ПДР України, та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до санкції ч. 2 ст.122 КпАП України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Веселинівський районний суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіП. О. Чаричанський

Дата складання повного судового рішення 06.12.2021 року.