Справа № 320/4140/21
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року м. Київ № 320/4140/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа на стороні відповідача Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

до суду звернувся ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (код: 00032684, адреса: 01024, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 10), третя особа на стороні відповідача, Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці (код: 08602371, адреса: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Паравозна, буд. 14), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення по заяві позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності та встановленням 3 групи інвалідності, захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що передбачене пунктом 9 Порядку та умов призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі, інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності затверджений постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву з доданими документами про призначення одноразової грошової допомоги позивачу з підстав втрати працездатності із встановленням 3 групи інвалідності, захворювання пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що передбачене пунктом 9 Порядку та умов призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі, інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності затверджений постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

У якості підстави позову позивач зазначив, що відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства безпідставно не прийнято рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності та встановленням 3 групи інвалідності, захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Ухвалою суду від 05.05.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Запропоновано відповідачеві протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву та всі необхідні документи, що стосуються розгляду даної справи.

18.06.2021 судом отримано відзив на позовну заяву у якому відповідач, заперечуючи проти заявлених позивачем вимог, вказував на тому, що подані позивачем матеріали для призначення одноразової грошової допомоги не відповідали вимогам чинного законодавства, а відтак законні підстави для їх розгляду були відсутні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданого 06.04.1998 Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області; учасником бойових дій, згідно посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого Управлінням МВС України на Донецькій залізниці 08.05.2015; пенсіонером, згідно посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_4 , виданого 03.02.2016 Пенсійним фондом України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, підполковник міліції, начальник сектору кримінальної міліції у справах дітей Управління МВС України на Донецькій залізниці проходив службу в органах внутрішніх справ України та наказом голови комісії з ліквідації Управління МВС України на Донецькій залізниці - заступника начальника Управління від 28.08.2015 №179 о/с (по особовому складу) звільнений у запас Збройних Сил (з поставленням на військовий облік) за пунктом 64 «б» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно медичної довідки форми №158/о від 09.12.2015 серії АГ №0007332 та виписки форми №157-1/о від 09.12.2015 до довідки серії АВ №0198229 позивачеві встановлено ІІІ групу інвалідності від захворювань, пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ (ступінь втрати працездатності - 50%).

16.11.2018 позивачем Голові ліквідаційної комісії Управління МВС України на Донецькій залізниці подано заяву (рапорт) із проханням у відповідності до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції провести виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що позивачеві була визначена втрата працездатності та встановлена 3 група інвалідності.

Як зазначено у відзиві на позовну заяву, Ліквідаційна комісія УМВС України на Донецькій залізниці направила законодавчо визначений комплект документів та заяву до МВС України для прийняття безпосереднього рішення, які були повернуті МВС України як такі, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно листа від 19.02.2021 №17-лк/ДЗ управління МВС України на Донецькій залізниці, із посиланням на лист ДФОП МВС України від 01.02.2021 №3671/15-2021, позивачеві повідомлялося, що МВС України вивчивши матеріали стосовно призначення позивачеві одноразової грошової допомоги встановив, що медико-соціальна експертна комісія була проведена з порушенням вимог пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи», відповідно до якого МСЕК колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС України, зокрема, при проведенні позивачеві МСЕК представники закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії не залучалися.

Також вказувалось, що під час розгляду матеріалів щодо призначення позивачем ОГД було встановлено, що у пункті 12 свідоцтва про хворобу від 17.08.2015 №758 зазначено перелік захворювань, які пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ, при тому що згідно з постановою ВЛК ГУМВС України в Київській області від 15.12.2015 №18 зв`язок захворювань, зазначених у пункті 12 свідоцтва про хворобу від 17.08.2015 №758 відмінено, та встановлено зв`язок цих захворювань із захистом Батьківщини.

Таким чином, вказувалося на тому, що в матеріалах щодо призначенням позивачеві ОГД, підготовлених відповідно заяви від 16.11.2018, мала місце невідповідність причини інвалідності, що зазначена у виписці МСЕК №0198229, інформації про причинний зв`язок захворювань позивача, що встановлені медичними документами, виданими закладами охорони здоров`я МВС України.

Крім цього, у згаданому листі було зауважено, що наявні в матеріалах копії довідки до акта огляду МСЕК від 21.01.2016 №0198271 та постанови ВЛК ГУМВС України в Київській області від 15.12.2015 №18 не завірено в установленому порядку.

Наявність вищезазначених недоліків та невідповідностей унеможливила прийняття рішення за надісланими матеріалами до МВС України, а тому, ураховуючи викладене, матеріали щодо призначення позивачем ОГД були повернуті МВС України на адресу ліквідаційної комісії Управління МВС України на Донецькій залізниці як такі, що не відповідають вимогам законодавства.

За доводами позивача, викладеними у позовній заяві, відповідачем безпідставно було повернено відповідні документи на призначення ОГД на доопрацювання, оскільки згідно вимог чинного законодавства він мав прийняти рішення про її призначення або про відмову у призначенні такої допомоги, із надісланням останнього керівникові органу внутрішніх справ у якому проходив службу працівник міліції для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови, для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Як наслідок, вважаючи, що відповідачем була допущена протиправна бездіяльність щодо неприйняття рішення за заявою позивача про призначення ОГД, позивач вирішив звернутись до суду з даним адміністративним позовом.

У відзиві на позовну заяву відповідач звертає увагу на те, що відповідно до висновку за пунктом 12 свідоцтва про хворобу позивача від 17.08.2015 №18 зазначено «захворювання так пов`язане з проходженням служби в ОВС України». При цьому, 09.12.2015 позивачу під час первинного огляду МСЕК було встановлено 3 групу інвалідності від захворювання з проходженням служби в органах внутрішніх справ, проте відповідно до повторного огляду МСЕК від 21.01.2016 в графі причина інвалідності зазначено - захворювання пов`язане із захистом Батьківщини.

Таким чином, згідно заперечень відповідача, із посиланням зокрема на постанову Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 та постанову ВЛК ГУМВС України в Київській області від 15.12.2015 №18, формулювання причини інвалідності від захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, як підстава для виплати ОГД позивачеві - відсутнє.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, та вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), тобто до 07.11.2015, право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII (далі - Закон №565-XII) та Порядком і умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Постанова №850), відповідно.

Так, відповідно до ст. 23 Закону № 565-XII, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На реалізацію вимог ст. 23 Закону №565-XII Уряд ухвалив постанову від 21.10.2015 №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», якою затвердив Порядок № 850, що визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до п. 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 п. 3 Порядку №850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з п. 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку № 850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

У свою чергу, відповідно до п. 9 Порядку №850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 14 Порядку № 850 встановлено, що призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

З аналізу наведених положень Порядку слідує, що колишній працівник міліції має право на призначення йому одноразової грошової допомоги у разі встановлення йому інвалідності, якщо така інвалідність настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. Така особа подає відповідну заяву (рапорт) із документами, які керівник органу внутрішніх справ подає до МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документів. При цьому, саме МВС в місячний строк після надходження зазначених документів приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов.

Дослідивши та проаналізувавши зміст наявних у справі документів судом встановлено, що позивачем у відповідності до вимог Порядку №850 разом із заявою (рапортом) від 16.11.2018 на виплату ОГД подавались третій особі: оригінал довідки про визначення втрати працездатності у відсотках серії АГ №0007332, завірена копія органом, що видав, виписки із акта огляду МСЕК серії АВ №0198229, копії свідоцтва про хворобу №758, сторінок паспорта та ідентифікаційного коду, наказу про звільнення від 28.08.2015 №179 о/с.

Згідно вимог пункту 8 Порядку №850 відповідні документи в 15-денний строк з дня їх реєстрації мали бути подані керівником органу внутрішніх справ, у якому проходив службу позивач до Міністерства внутрішніх справ.

Разом з цим, згідно пункту 9 Порядку №850 МВС в місячний строк, після надходження документів, зазначених у пункті 8 цього Порядку, відповідач повинен був прийняти рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цього Порядку, про відмову в призначенні грошової допомоги і надіслати його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу позивач, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення із зазначенням мотивів відмови.

Відтак, суд звертає увагу, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), однак, як встановлено судом в межах спірних правовідносин, таке рішення відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання.

В свою чергу, зокрема згідно листа Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 01.02.2021 №3671/15-2021 адресованого Ліквідаційній комісії УМВС України на Донецькій залізниці, відповідні документи, як було вказано вище, були повернуті як такі, що не відповідають вимогам законодавства.

Суд зазначає, що повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства, Порядком №850 не передбачено, а тому дії Міністерства внутрішніх справ України про повернення документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечать зазначеним вище нормам.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 822/1579/17, від 10.10.2018 у справі № 733/1290/16-а, від 19.02.2019 у справі № 802/498/18-а.

Надаючи оцінку діям Міністерства внутрішніх справ України щодо розгляду документів позивача для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, суд наголошує, що у відповідності до Порядку № 850 розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги повинен закінчуватись саме прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги).

При цьому, формулювання причин відмови у листах не може розцінюватись як належний спосіб прийняття та обґрунтування рішень суб`єктом владних повноважень, а отже такий лист-повідомлення відповідача не є відповідним рішенням в розумінні п. 9 Порядку № 850.

Зокрема, висновок суду щодо відсутності правових підстав та повноважень у відповідача для повернення документів позивача щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу листом, який не є рішенням в розумінні пункту 9 Порядку № 850, відповідає правовій позиції щодо застосування норм матеріального права, висловленій Верховним Судом у постановах від 30.01.2108 у справі №822/1579/17, від 23.06.2020 у справі №822/1545/17, від 23.06.2020 у справі №296/10884/16-а.

Таким чином, суд не надає оцінки викладеним у листі відповідача мотивам повернення поданих матеріалів разом із заявою позивача про призначення одноразової грошової допомоги, оскільки відповідні підстави вказані у такому листі лише як такі, що унеможливили прийняття рішення за надісланими матеріалами згідно з Порядком №850.

Враховуючи наведене, суд робить висновок, що відповідачем по відношенню до позивача була допущена саме протиправна бездіяльність, що полягала у неприйнятті у встановлений строк відповідного рішення за заявою позивача від 16.11.2018 щодо призначення та виплати позивачеві одноразової грошової допомоги, а отже заявлені позивачем вимоги, згідно наявних матеріалів справи та встановлених судом обставин, є обґрунтованими.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього Законом обов`язок та не довів суду належними і допустимими доказами правомірність своєї поведінки, а тому наявні підстави для визнання заявлених позовних вимог такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у зв`язку із наявністю пільг, визначених Законом України «Про судовий збір», та такий, відповідно, за подання даного адміністративного позову до суду ним не сплачувався, судові витрати, що підлягають розподілу згідно вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України - відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення по заяві ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності та встановленням 3 групи інвалідності, захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що передбачене пунктом 9 Порядку та умов призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі, інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (код: 00032684, адреса: 01024, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 10) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 16.11.2018 з доданими документами про призначення одноразової грошової допомоги з підстав втрати працездатності із встановленням 3 групи інвалідності за захворюванням, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та прийняти відповідне рішення, що передбачене пунктом 9 Порядку та умов призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі, інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 06.12.2021.

Суддя Панченко Н.Д.