Справа № 580/4226/21
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2021 року справа № 580/4226/21
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

23.06.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій щодо невиплати йому грошової допомоги у разі звільнення з військової служби з порушенням чинного законодавства без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди;

зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу різницю між перерахованим та фактично виплаченим розміром грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірі 28222,00грн, враховуючи щомісячну додаткову грошову винагороду станом на день звільнення.

Додатково просив розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування зазначив, що проходив службу у відповідача і під час звільнення (наказ командира від 19.12.2017 №281) до розрахунку не включено щомісячну додаткову грошову винагороду за останні два повні місяці.

Ухвалою суду від 29.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

03.08.2021 на адресу суду надійшов відзив відповідача з проханням у задоволенні позову відмовити, оскільки він дотримався в спірних правовідносинах вимог закону.

Оскільки обґрунтованих клопотань про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін суду не надходило, зважаючи на відсутність доцільності призначити у справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд розпочав розгляд справи у письмовому провадженні.

06.08.2021 суд постановив ухвалу про зупинення провадження у справі до набрання чинності рішенням Великої Палати Верховного Суду в зразковій адміністративній справі №360/3611/20.

У зв`язку з усуненням підстав для зупинення суд постановив 03.12.2021 ухвалу про поновлення провадження та продовжив судовий розгляд справи.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов частково підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Посвідченням від 10.08.2018 серії НОМЕР_4 підтверджується, що позивач має статус інваліда 2групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 19.12.2017 №281 підтверджується припинення з позивачем, як старшим прапорщиком, начальником взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 контракту про проходження військової служби, виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням за пунктом «б» (за станом здоров`я) ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Доручено виплатити йому щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 515% посадового окладу, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років, виплатити щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% місячного грошового забезпечення за період з 01 до 19 грудня 2017 року. Також доручено виплати йому одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови КМУ від 17.07.1992 №393 за 16 календарних років.

15.05.2021 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 заявою з проханням надати довідку щодо сум грошової винагороди, з яких нарахована одноразова грошова допомога при звільненні його зі служби, та пояснити, чому для її обчислення не враховано щомісячну додаткову грошову винагороду.

У відповідь отримав лист, в якому повідомлено, що відповідно до абзацу першого та другого пункту 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 №260, військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, не включаються винагороди.

16.06.2021 йому видано Довідку-розрахунок вих.№241 грошового забезпечення для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення за 16 повних календарних років служби позивача згідно зі вказаним вище наказом, якою підтверджується, що її розмір 39922,00грн (4990,25грн * 16років*50%) обчислено врахувавши: оклад за військовим званням -65,00гн, посадовий оклад 685,00грн, надбавка за вислугу років (30%) 225,00грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) 487,50грн, премія (515%) 3527,75грн.

Тому позивач звернувся в суд.

Надаючи оцінку спірним обставинам суд урахував вимоги ст.19 Конституції України щодо обов`язку всіх органів державної влади та їх посадових і службових осіб діяти виключно в межах, порядку та спосіб, які визначені законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює закон України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII).

Відповідно до частин другої - четвертої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (що діяла на дату припинення військової служби позивача та виплати спірної допомоги) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Оскільки позивача звільнено 19.12.2017 за пунктом «б» (за станом здоров`я) ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд урахував вимоги ст.15 Закону №2011-ХІІ у редакції з 10.12.2017, чинній на дату виплати позивачу спірної допомоги.

Зокрема, абзац перший частини другої встановлює, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

У період звільнення позивача та виплати спірної допомоги питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій регулювала постанова КМУ від 22 вересня 2010 року №889 (далі - Постанова №889) у редакції від 27.02.2016.

Відповідно до пункту 1 Постанови №889 щомісячну додаткову грошову винагороду установлено:

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 01 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

3) особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

4) військовослужбовцям Національної гвардії (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

5) військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

6) співробітникам кадрового складу (військовослужбовцям) Служби зовнішньої розвідки - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Згідно з пунктом 2 Постанови №889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

На її виконання Міністерство оборони України наказом 24.10.2016 №550, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2016 року за №1470/29600, затвердило Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, що для спірних правовідносин діяла в редакції від 24.10.2016 (далі Інструкція №550).

Ця Інструкція визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Відповідно до пунктів 3-4 Інструкції №550 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Виплата винагороди здійснюється з того дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов`язків за посадами, але не раніше дня видання наказу про призначення, і до дня їх звільнення від виконання обов`язків за посадами включно (у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних командирів (начальників)).

Військовослужбовцям, які тимчасово вибули з військових частин зі збереженням посад за місцем служби, виплата винагороди не припиняється в разі вибуття:

у відпустку зі збереженням грошового забезпечення - за час перебування у відпустці;

на лікування - за час перебування на лікуванні (за період, коли їм виплачувалося грошове забезпечення) та за час звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою;

у службове відрядження одиночним порядком, у тому числі на збори, курси, навчання, або в складі підрозділу - за час перебування у відрядженні.

Військовослужбовцям, які отримують винагороду в розмірі, визначеному підпунктом 2 пункту 2 цієї Інструкції, допущеним до тимчасового виконання обов`язків за посадами, передбаченими підпунктом 1 пункту 2 цієї Інструкції, за період тимчасового виконання обов`язків за цими посадами винагорода виплачується в розмірі, визначеному підпунктом 1 пункту 2 цієї Інструкції.

Строк тимчасового виконання обов`язків за посадою обчислюється з дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов`язків за посадами, але не раніше дня видання командиром військової частини наказу про їх допуск до тимчасового виконання обов`язків за посадами, і до дня звільнення з посад включно. До цього строку не зараховуються періоди перебування у відпустці, службовому відрядженні (якщо воно не пов`язане з виконанням обов`язків за посадою, що тимчасово виконується), на навчанні, лікуванні або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою.

В особливий період виплата винагороди зберігається військовослужбовцям (за період, коли їм виплачується грошове забезпечення), які:

евакуйовані внаслідок поранень, через хворобу до закладів охорони здоров`я та у зв`язку з цим виключені зі списків особового складу військових частин. У таких випадках виплата винагороди зберігається до дня вступу до виконання обов`язків за новою посадою, на яку він призначений після закінчення лікування (або до дня виключення зі списків особового складу у зв`язку зі звільненням з військової служби);

захоплені в полон або заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні.

Винагорода згідно з п.5 Інструкції №550 виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Пунктами 8-10 Інструкції № 550 встановлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за: порушення статутних правил несення служби; особисті незадовільні показники командирської, бойової та мобілізаційної підготовки; уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) у службовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння); порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до поломок військової (спеціальної) техніки й озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоров`ю військовослужбовців або інших осіб.

Військовослужбовцям зменшується розмір винагороди згідно з наказами командирів (начальників) за той місяць, у якому були допущені ці порушення, або за місяць, у якому ці накази надійшли до військової частини.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 (у редакції від 05.05.2017, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Інструкція № 260).

Відповідно до абзаців першого - другого пункту 9.1 Інструкції №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим від посад, які вони займають (у тому числі у зв`язку з переходом військової частини на новий штат, частковою зміною штату), із дня, наступного за днем звільнення від займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення).

Грошове забезпечення у цьому випадку обчислюється виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Відповідно до пункту 38.1 Інструкції №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з абзацами першим - другим пункту 38.6 Інструкції №260 військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Зазначені норми проаналізовані Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 10.11.2021 в зразковій адміністративній справі №360/3611/20, висновки якої підлягають врахуванню на підставі ст.ст.242, 291 КАС України.

Велика Палата Верховного Суду системно тлумачить викладені правові норми та звертає увагу, що структура грошового забезпечення військовослужбовців визначена законом, з огляду на що не може бути звужена нормами підзаконних нормативно-правових актів.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

22 вересня 2010 року Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади прийняв постанову, якою з 01 жовтня 2010 року установив щомісячну додаткову грошову винагороду. Як слідує зі змісту подальших змін до цієї постанови, перелік військовослужбовців та інших осіб, яким відповідно до пункту 1 цієї постанови встановлювалася винагорода, розширено.

Зі змісту Постанови №889 слідує, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.

Віднесення зазначеної винагороди до щомісячних видів грошового забезпечення також підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17.

Водночас Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що склад учасників справи, а також предмет позовних вимог у зазначеній справі та справі, що розглядається, не є аналогічними, що, своєю чергою, зумовило необхідність вирішення правового питання та розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 825/997/17.

Відповідно до змісту Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №671 (у редакції, чинній на час затвердження Інструкції №550), одним з основних завдань Міністерства оборони України як центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, було встановлення порядку грошового забезпечення.

Водночас Велика Палата Верховного Суду наголошує, що встановлення підзаконним нормативно правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати права на отримання такої винагороди, встановленого актом вищої юридичної сили.

Ієрархічні колізії нормативно-правових актів долаються шляхом застосування норми, яка закріплена в нормативно-правовому акті, що має вищу юридичну силу.

Враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, застосуванню підлягають норми Закону № 2011-ХІІ та постанови № 889, а не Інструкцій №595 та 550.

Нормами Закону № 2011-ХІІ також встановлено право військовослужбовців на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

З наведених вище мотивів до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми Інструкції №260 в частині обмеження включення до грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, щомісячної додаткової грошової винагороди.

Відтак щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду у зазначеній зразковій справі вирішила відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених Верховним Судом України в постановах від 04 листопада 2014 року у справі № 21-473а14, від 03 березня 2015 року у справі № 21-32а15 та від 19 травня 2015 року у справі № 21-466а15.

Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду повторює, що незалежно від того, чи перераховані всі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17).

Тому обґрунтованим є висновок про те, що розрахунок грошової допомоги при звільненні позивача повинен був проводитися з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.

Твердження відповідача, що щомісячна грошова винагорода має тимчасовий характер, незважаючи на її виплату щомісяця, залежить від певних умов та порядку, а також не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, бо є винагородою, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Отже, дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону №2011-ХІІ, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, не відповідають вимогам закону. Позовна вимога визнати протиправними дії щодо невиплати допомоги без врахування такої допомоги не точно відображає зміст спірних обставині фактів, не достатньо обґрунтована. Тому суд з метою ефективного судового захисту відповідно до ст.ст.2, 96 КАС України вирішив визнати протиправними саме вказані вище дії. Для ефективного та повного відновлення порушеного права позивача наявні підстави зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою №889, та вже виплачених сум такої допомоги.

Стверджуваний у позовній заяві розмір щомісячної додаткової грошової винагороди 3527,75грн для обчислення допомоги за наведеною ним формулою: 043527,75*16/50%=28222,00грн, - не підтверджено сукупністю належних і допустимих доказів. Так, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 , виданої позивачу, про нараховані та виплачені йому щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.12.2015 до 19.12.2017, розмір щомісячної додаткової грошової винагороди не був однаковим та змінювався в межах 3662,55грн(грудень 2015року) - 1835,13грн (грудень 2017року - місяць звільнення). Зазначене впливає на подальше обчислення різниці між фактично виплаченою позивачу допомогою, та необхідною для нарахування за результатом судового вирішення спору та є функцією відповідача, як роботодавця.

Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для втручання в дискреційні повноваження відповідача, передчасність та необґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплати позивачу 28222,00грн. Доводи позовної заяви та позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у вказаних частинах.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на відсутність доказів понесення позивачем судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії щодо Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та вже виплачених сум такої допомоги.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 03.12.2021.