Справа № 420/7442/21
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/7442/21
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: позивача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та представника відповідача Білик Наталі Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2021 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП) звернувся до суду з адміністративним позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, в якому просив: визнати протиправними дій відповідача щодо відмови в наданні листів-рішень протиправними; зобов`язати відповідача надати йому листи-рішення на розміщення елементів вуличної торгівлі за адресами вул.Ген.Бочарова, 41 та вул.Ген.Бочарова,43 в м.Одесі для подальшого укладання договорів з Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року позов задоволено частково. Суд вирішив: визнати протиправними та скасувати листи-рішення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 08 квітня 2021 року за №01-05-4/290вх, 314вх (20) та №01-05-4/291вх, 313 вх (20) щодо відмови ФОП в розміщенні елементів вуличної торгівлі за адресами АДРЕСА_1 та 43; зобов`язати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради з урахуванням наданої в рішенні суду оцінки прийняти рішення за заявами позивача від 14 липня 2020 року №ф1-133552-ю/л, №ф1-133546-ю/л та 10 серпня 2020 року № ф1-158895-ю/л, №ф1-158902-ю/л про надання узгодження розміщення елементів вуличної торгівлі лотків площею 6,0 кв. м по АДРЕСА_1 та 43.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволені позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що за заявами ФОП 19 листопада 2019 року відповідачем прийнято позитивні листи-рішення щодо дозволу розміщення лотків позивачем по вул.Генерала Бочарова, будинки 41 та 43 з режимом роботи з 08:00 до 20:00, на період з 10 грудня 2019 по 10 грудня 2020 (а.с.97-98). Також, з позивачем був укладений договір УТ-379/19 від 03 грудня 2019 на право тимчасового користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі по вул.Генерала Бочарова 41 та 43 строком з 10 грудня 2019 по 10 грудня 2020 (а.с.88-89).

З метою продовження користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі позивач знов звернувся до відповідача з відповідними заявами через центр надання адміністративних послуг, проте отримав відмову у розміщенні елементів вуличної торгівлі, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/8150/20 27 січня 2021 адміністративний позов ФОП задоволено частково. Визнано протиправними дії Суворовської РА щодо відмови ФОП в реалізації намірів розміщення елементів торгівлі за його заявами від 14 липня 2020 року №ф1-133552-ю/л, №ф1-133546-ю/л та 10 серпня 2020 року №ф1-158895-ю/л, №ф1-158902-ю/л про надання узгодження розміщення елементів вуличної торгівлі (у тому числі під час проведення ярмарків) лотків площею 6,0 кв. м., змішана група товарів, на період роботи: 11 грудня 2020-11 грудня 2021, режим роботи 8:00-20:00, по вул.Генерала Бочарова, будинки 41 та 43, та скасовано рішення, якими відмовлено в видачі намірів на розміщення елементів вуличної торгівлі. Зобов`язано Суворовську РА повторно розглянути заяви ФОП від 14 липня 2020 року №ф1-133552-ю/л, №ф1-133546-ю/л та 10 серпня 2020 року № ф1-158895-ю/л, №ф1-158902-ю/л та прийняти відповідне рішення із урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.141-147).

08 квітня 2021 відповідачем за результатами повторного розгляду заяв позивача прийнято рішення про відмову розміщення елементів вуличної торгівлі для ФОП за №01-05-4/290вх, 314вх (20) та №01-05-4/291вх, 313 вх (20) за адресою: вул.Генерала Бочарова, будинки 41 та 43 з причин надходження скарг громадян на незадовільні умови проживання, порушення Правил благоустрою території м.Одеси по вул.Генерала Бочарова (а.с.82-87), що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову в частині, суд першої інстанції виходив з того, що посилання в оскаржуваних позивачем рішеннях від 08 квітня 2021 року за №01-05-4/290вх, 314вх (20) та №01-05-4/291вх, 313 вх (20) про повторну відмову в наданні листів про узгодження розміщення елементів вуличної торгівлі за адресами вул.Ген. Бочарова, 41 та 43 для подальшого укладання договорів з Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР, як на підставу їх прийняття, на недоцільність надання вказаних узгоджень не може свідчити про вмотивованість рішення суб`єкта владних повноважень відносно саме позивача, якій намагається діяти та здійснювати підприємницьку діяльність у відповідності до вимог законодавства.

Суд також дійшов висновку, що відповідач приймаючи оскаржувані рішення, діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для прийняття листів-рішень, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої позивачем заяви і документів, та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову позивачу в розміщенні елементів вуличної торгівлі на території вул.Генерала Бочарова буд. 41 та 43.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, преамбулою Закону України «Про благоустрій населеного пункту» (далі Закон) передбачено, що цей Закон визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Положеннями статті 1 Закону передбачено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля; заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.

Управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень (ч.1 ст.5 Закону).

Зі змісту статті 10 Закону вбачається, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: 1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; 2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; 3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); 4) визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: 1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; 3) організація місць відпочинку для населення; 4) затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; 5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; 6) визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою; 7) визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території; 8) визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиралень; 9) залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 10) визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою; 11) визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища; 12) інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 13) участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу "Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку"; 14) видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1, 2 та 4 ст.20 Закону організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Так, рішенням Одеської міської ради від 09 жовтня 2013 року №3961-VІ було затверджено Правила розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м.Одесі (далі Правила), п.1.1 яких зазначено, що правила регулюють відносини між органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, незалежно від форм власності, які виникають в процесі розміщення та експлуатації тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та елементів торгівлі.

Положеннями п.1.4 Правил зазначено, що елементи вуличної торгівлі - це окремо розташовані торгівельні автомати, лотки, ємності, торговельне обладнання, низькотемпературні прилавки, інші пристрої для роздрібної торгівлі та іншої підприємницької діяльності, платіжні термінали, паркомати, споруди соціально-культурного чи іншого призначення, що не відносяться до ТС, відкриті (літні) майданчики, у складі яких відсутні помости, огорожі, намети, шатри; лист-рішення письмове повідомлення яке надається особі, яка подала заяву на розміщення елементу торгівлі, відповідною за територіальною ознакою місця розміщення елементу торгівлі районною адміністрацією Одеської міської ради.

Також, зі змісту п.13 Правил вбачається, що встановлення та розміщення елементів торгівлі здійснюється на підставі позитивної відповіді у вигляді листа рішення та договору на право тимчасового користування місцями для розташування елементів торгівлі, який укладається з Уповноваженим органом.

Заявник, який має намір встановити елемент торгівлі, звертається до відповідної районної адміністрації Одеської міської ради з заявою про можливість розміщення елемента торгівлі до якої додається фотофіксація місця розташування з прив`язкою до місцевості та інформація про тип, розміри та спосіб розміщення елемента торгівлі, а також реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація та таке інше). У разі надання заяви фізичною особою підприємцем, або юридичною особою додатково надається витяг або виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідність намірів щодо місця розташування елемента торгівлі положенням діючого законодавства, державним стандартам та актам органів місцевого самоврядування м. Одеси визначає відповідна районна адміністрація Одеської міської ради, яка протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви та доданих до неї документів зобов`язана письмово листом - рішенням проінформувати Заявника щодо можливості розміщення елемента торгівлі на запропонованому місці, або надати мотивовану відмову щодо реалізації намірів розміщення елемента торгівлі та повернути всі подані ним документи.

У разі отримання листа рішення, яке є дійсним протягом тридцяти календарних днів із дня реєстрації заяви про можливість розміщення елементів торгівлі, Заявник в межах зазначеного строку звертається до Уповноваженого органу через управління надання адміністративних послуг із заявою про укладання договору на право тимчасового користування місцем для розташування елемента торгівлі.

Крім того, п.13.6 Правил передбачено, що підставами для відмови у розміщенні елементу торгівлі є: подача неповного пакету документів, зазначених в п.13.5. цих Правил; в поданих документах виявлено недостовірну інформацію. Зазначені підстави не є вичерпними.

З аналізу наведених положень законодавства вбачається, що підставами для відмови відповідною районною адміністрацією Одеської міської ради у видачі відповідного дозволу на розміщення елементу торгівлі можуть бути не лише подання неповного пакету документів та виявлення недостовірної інформації в ньому, а й інші суттєві обставини, зокрема, локального характеру, що впливають на вирішення питання розміщення елементу торгівлі та узгоджуються з загальними принципами та цілями благоустрою населених пунктів.

На думку колегії суддів, в контексті спірних правовідносин та з урахуванням змісту ст.20 Закону, згідно якої організацію благоустрою населених пунктів забезпечують, зокрема, органи місцевого самоврядування, Суворовській районній адміністрації Одеської міської ради належать відповідні повноваження щодо певного вирішення вказаних питань на власний розсуд, однак, не свавільно та із зазначенням конкретних підстав, наявності не/можливості (не/доцільності) розміщення елементу торгівлі у певному місці, зокрема, з урахуванням фактичних обставин та умов, що склались на місці бажаного розміщення елементу торгівлі.

Наведені висновки також відповідають положенням ст.40 Закону, згідно яких самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів.

Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом, зокрема, проведення перевірок території; розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян; участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

При цьому, слід зазначити, що статтею 2 Закону передбачено, що благоустрій населених пунктів передбачає, зокрема, розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об`єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об`єктів; організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об`єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення.

Об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством (ч.1 ст.14 Закону).

Отже, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що відмова у наданні дозволу на розміщення елементу торгівлі з підстав надходження скарг від імені мешканців, зокрема, на незадовільні умови проживання, порушення Правил благоустрою території м.Одеси та наявністю прохань недопущення вуличної торгівлі на пішохідних зонах, а також з огляду на насиченість інфраструктури даного мікрорайону об`єктами торгівлі, можуть бути належними та достатніми підставами для такої відмови в розміщенні (за наявністю належних та достатніх доказів вказаних обставин).

В той же час, колегія суддів зазначає, що завданням адміністративного судочинства є, зокрема, справедливе вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Так, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (ст.2 КАС України).

З матеріалів справи вбачається, що звернення, скарги (а.с.162-166, 171-174) на адресу Суворовської РА щодо порушень правил благоустрою території міста Одеси стосувались фактично всієї вулиці Бочарова та стихійної торгівлі без отримання відповідних дозволів. Наведене не заперечується відповідачем, який вказує на особливості інфраструктури даного мікрорайону, зокрема, що вул.Генерала Бочарова достатньо насичена об`єктами торгівлі.

Водночас, відмовляючи в задоволенні заяв позивача від 14 липня 2020 року щодо розміщення елементу вуличної торгівлі по вул.Генерала Бочарова, 41 та 43, відповідачем 01 червня 2020 року за №01-05-4/205 вх та №01-05-4/207 вх прийнято два листа - рішення на розміщення двох елементів вуличної торгівлі ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 строком на 3 роки, тобто суб`єктом владних повноважень фактично за одних і тих самих умов вибірково стосовно різних заявників прийнято два протилежні рішення, що, на думку колегії суддів, є безпідставним та таким, що свідчить про вчинення спірних дій необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), недобросовісно та без дотримання принципу рівності перед законом.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини «... підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Зазначений принцип на думку суду передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності».

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункту 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), № 32457/05, пункту 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), № 35298/04, пункту 67).

Колегія суддів вважає, що відмовляючи в задоволенні заяв позивача щодо розміщення елементу вуличної торгівлі по вул.Генерала Бочарова, 41 та 43, з одночасним та фактично за одних і тих самих умов прийняттям відповідачем рішень про розміщення двох елементів вуличної торгівлі іншій особі - ФОП ОСОБА_2 , відповідач не дотримався принципу належного урядування, у зв`язку з чим спірні рішення відповідача не можуть вважатися обгрунтованими та справедливими.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними рішень відповідача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, з урахуванням того, що в ході розгляду справи відповідачем не було надано суду будь-яких інших обгрунтувань неможливості задоволення заяв ФОП щодо розміщення елементів вуличної торгівлі по АДРЕСА_1 та 43, позовні вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання узгодження розміщення цих елементів вуличної торгівлі на думку колегії суддів також підлягають задоволенню.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.