Справа № 420/14817/20
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/14817/20

Головуючий в І інстанції: Танцюра К.О. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 29 березня 2021 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року, у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у якому заявлено вимоги Південному міжрегіональному управлінню Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу № 221611 від 02 листопада 2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як судом не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що у межах спірних правовідносин контролюючим органом порушено процедуру перевірки належного йому на праві власності транспортного засобу.

Також, апелянт зазначає, що контролюючим органом та судом першої інстанції проігноровано той факт, що апелянт не є автомобільним перевізником у межах спірних правовідносин, а як наслідок не є суб`єктом відповідальності за вчинене порушення.

Крім того, апелянт зазначає, що суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх дій та рішень під час розгляду даної справи, а також не подано відзиву на позов.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 вересня 2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області в пункті габаритно-вагового контролю, розташованому на 423 км автомобільної дороги «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка», проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено акт № 229334 від 11 вересня 2020 року (а.с.13).

Під час проведення перевірки виявлено порушення перевезення вантажу з перевищенням встановлених вагових норм без відповідного дозволу, а саме згідно ТТН від 10 вересня 2020 року № 118 (пшениця) встановлено навантаження на строєну ось 27,84т при дозволених 24т. (а.с.13).

За результатами габаритно-вагового контролю Управлінням Укртрансбезпеки у Вінницькій області складено акт перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 029867 від 11 вересня 2020 року, згідно п. 8 якого фактична маса зважуваного транспорту 44,15 т. та складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с.15).

На підставі висновків акту перевірки № 229334 від 11 вересня 2020 року, Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 221611 від 02 листопада 2020 року, у розмірі 17 000,00грн.(а.с.18).

Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин позивача правомірно притягнуто до відповідальності за перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів без необхідного дозволу, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про автомобільний транспорт» визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.

Згідно ч. 1 ст. 48 «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно ч. 3 вказаної статті, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Між тим, механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879.

Згідно пп.пп. 2, 3, 4 п. 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення:

вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;

великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки;

габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно п. 12 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно п. 15 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Згідно п. 18 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Згідно абз. 15 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегією суддів встановлено, що оскаржуваною постановою Південного міжрегіонального управлінню Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу № 221611 від 02 листопада 2020 року накладено на позивача адміністративно-господарський штраф за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм на понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про залишення без задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити.

В даному випадку, під час проведення перевірки автомобіля позивача, контролюючим органом виявлено порушення правил перевезення вантажу з перевищенням встановлених вагових норм без відповідного дозволу.

При цьому, контролюючим органом у складеному акті перевірки зазначається, що вантаж перевозився згідно товарно-транспортної накладної від 10 вересня 2020 року № 118.

Між тим, як зазначається апелянтом, у межах спірних правовідносин його вантажний автомобіль використовувався іншою юридичною особою, при здійсненні нею господарської діяльності, а тому апелянт не є автомобільним перевізником у спірних правовідносинах.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що з вищевикладених положень законодавства вбачається, що суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, є автомобільний перевізник.

При цьому, колегія суддів зазначає, що за визначенням, яке викладено у ЗУ «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

В даному випадку, на переконання колегії суддів, для накладення адміністративно-господарського штрафу, контролюючий орган мав належним чином встановити автомобільного перевізника, а не формально накласти такі санкції на власника транспортного засобу.

В свою чергу, як вбачається із зібраних матеріалів у справі, зокрема, товарно-транспортної накладної від 10 вересня 2020 року № 118, яка надавалась контролюючому органу у ході проведення спірної перевірки, вбачається, що автомобільним перевізником є ТОВ «ТЕП Вертикаль».

Тому, колегія суддів погоджується з доводами апелянта у тому, що позивач у спірних правовідносинах не мав статусу автомобільного перевізника та не може бути суб`єктом відповідальності передбаченої абз.15 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 09 серпня 2019 року (справа №806/1450/16).

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, заперечення щодо наведених позивачем обставин, правових підстав позову та доводів, з посиланням на відповідні докази та норми права, суб`єкт владних повноважень має викласти у своєму відзиві на позовну заяву.

Між тим, під час розгляду даної справи у суді першої інстанції суб`єктом владних повноважень не подано відзив на отриманий адміністративний позов.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у межах розгляду даної справи відповідачем не виконано покладеного на нього обов`язку та не доведено правомірності своїх дій.

В свою чергу, згідно ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції помилково не надано належної правової оцінки зазначеній процесуальній поведінці суб`єкта владних повноважень та помилково не визнано факт неподання відзиву на позов.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального та процесуального права при розгляді даної справи, а тому наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року скасувати.

Прийняти у справі нове рішення про задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про накладення адміністративно-господарського штрафу № 221611 від 02 листопада 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору, у сумі 2102,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.