Справа № 705/4628/21
Суддя: Годік Л. С.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №705/4628/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського відділу реагування патрульної поліції Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Пшеничного В.В., третя особа на стороні відповідача: Головне управління національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення правил дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №831947, -

В С Т А Н О В И В:

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до поліцейського відділу реагування патрульної поліції Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Пшеничного В.В., третя особа на стороні відповідача: Головне управління національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення правил дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №831947. В позові вказано, що 25.09.2021 поліцейським відділу реагування патрульної поліції Уманського РУП ГУНП в Черкаської області відносно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення правил дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 831947 за ч.6 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.. В постанові зазначено, що позивач 25.09.2021 о 20:40 год. по вул. Михайлівська, 40 м. Умань керував транспортним засобом ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого в темну пору доби не освітлювався задній державний номерний знак, чим порушив п.п. «8» п. 2.9 ПДР України. Позивач вказує, що він дійсно 25.09.2021 увечері прямував разом зі своєю мамою ОСОБА_2 від поліклініки, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_2 . Перед початком руху він ретельно перевірив належність роботи зовнішнього освітлення транспортного засобу, у тому числі заднього номерного знаку (номерний знак освітлювався). Факт роботи освітлення заднього номеру перед початком руху може підтвердити мама, яка власноручно клала речі у багажник автомобіля, на дверцятах якого розташований номерний знак. Також позивач вказує, що конструкцією його транспортного засобу не передбачено повідомлення водія про непрацююче освітлення номерного знаку під час руху, він не міг знати про можливу несправність під час руху автомобіля. Позивач посилався на те, що освітлення заднього номерного знаку, вочевидь вийшло з ладу саме у дорозі, вірогідно через низьку якість дорожнього покриття, тому під час зупинки його автомобіля працівниками поліції, він вийшов з автомобіля і відразу прокрутив лампочки в цоколі і усунув недоліки. Позивач зазначає, що оскаржувана постанова не містить посилань на будь-які інші докази, що підтверджують його вину у правопорушенні, за яке його притягнуто до відповідальності. Крім того, позивач вказував, що постанову отримав поштовими засобами зв`язку 21.10.2021, тому просив суд поновити строк на оскарження постанови та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративного порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №831947 від 25.09.2021, про накладення на нього, ОСОБА_1 , адміністративного стягнення за ч.6 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 850 гривень, та провадження по справі - закрити.

27.10.2021 ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області прийнято до свого провадження та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

18.11.2021 від представника ГУНП в Черкаській області надійшов відзив на позов, в якому вказано, що позивач не заперечує того факту, що номерний знак автомобіля, яким він керував, був неосвітлений. Позивач зауважив, що перед початком руху він перевірив роботу освітлення транспортного засобу, та що несправність автомобіля викликана низькою якістю дороги. Однак, обізнаність з технічною несправністю автомобіля під час його руху не має прямого впливу на склад правопорушення. Факт керування транспортним засобом, який має неосвітлений державний номерний знак в темну пору доби є самостійною підставою для притягнення особи, яка керує джерелом підвищеної небезпеки, до відповідальності. Для даного виду правопорушення не обов`язкове встановлення форми вини у вигляді умислу. Крім цього, обов`язок водія зі вжиття заходів для усунення виявлених порушень, регламентований п. 31.5 ПДР, не нівелює відповідальність суб`єкта правопорушення за його допущення. Подальший обов`язок водія усунути технічні несправності транспортного засобу не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з виконанням відповідачем повноважень щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за наслідками встановленої події цього правопорушення. При цьому, належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі, а саме записи технічних приладів та засобів, на підставі яких інспектором зроблено висновок про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення. Представник відповідач вказує, що з наявних фотознімків, зроблених поліцейським, яким була винесена оскаржувана постанова, вбачається, що лампочки для освітлення номерного знаку на автомобілі позивача взагалі відсутні. Представник відповідача посилаючись на норми чинного законодавства України просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно з частиною 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Необхідно зазначити, що пропуск строку передбаченого ч.5 ст. 122 КАС України не є безумовною підставою для повернення позовної заяви або залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено. За змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Зокрема, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами.

Позивач просить суд поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 831947 від 25.09.2021 про накладення адміністративного стягнення за ч.6 ст.121 КУпАП на позивача у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. В обґрунтування доводів про поновлення строку на оскарження постанови, позивач зазначає, що тільки 21.10.2021 він отримав вищевказану постанову поштовими засобами зв`язку.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволенняклопотання позивача про поновлення строку на скарження постанови.

Відповідно до статті 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

В пункті 19 статті 4 КАС України зазначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Судом встановлено, що 25.09.2021 поліцейським відділу реагування патрульної поліції Уманського РУП ГУНП в Черкаської області Пшеничним В.В. відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення правил дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 831947. У постанові вказано, що 25.09.2021 о 20:40 год. по вул. Михайлівська, 40 м. Умань керував транспортним засобом ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого в темну пору доби не освітлювався задній державний номерний знак, чим порушив п.п. «8» п. 2.9 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч. 6 ст. 121 КУпАП, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі - 850 грн.

Суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06).

На підставі ст. 14 ЗУ "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію"" поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 2.9 в) Правил дорожнього руху України водієві збороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 6 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, серед іншого, за керування водієм транспортним засобом, неосвітленим номерним знаком.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фото, пояснення свідків тощо. Сам по собі опис адміністративного правопорушення у постанові про накладення адміністративного стягнення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно ч.1, 3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача. Проте, такі докази відсутні, відповідачем не було вжито таких заходів. Долучені до відзиву дві фотокопії із зображенням номерного знаку та нібито несправного приладу освітлення номерного знаку. Однак дані докази не можна вважати належними та допустимими, оскільки не можливо встановити, коли, ким та за яких обставин були зроблені відповідні фотокопії, тощо.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з положеннями ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Отже, відповідачем не надано суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження обставин, викладених у постанові, а сама по собі оскаржувана постанова, складена інспектором поліції, не є належним та допустимим доказом, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Враховуючи вказане вище, у сукупності, обставинивстановлені судом в судовому засіданні, суд вважає, що за таких обставин винесена відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. за ч.6 ст. 121 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 17, 126, 158, 160, 161, 162, 171-2 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 7-9, 90, 241, 242, 243, 246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 831947 від 25.09.2021.

Позов ОСОБА_1 до поліцейського відділу реагування патрульної поліції Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Пшеничного В.В., третя особа на стороні відповідача: Головне управління національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення правил дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №831947, - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 831947 від 25.09.2021, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.6 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в сумі 850 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.6 ст. 121 КУпАП - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Леся Сергіївна Годік