Справа № 320/1659/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1659/21 Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Беспалова О.О., Лічевецького І.О., секретар судового засідання Романович І.І., за участі позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кам`янець-Подільського міського голови Посітка Михайла Володимировича на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського міського голови Посітка Михайла Володимировича про визнання протиправним та скасування розпорядження

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

15.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Кам`янець-Подільського міського голови Посітка М.В. про визнання протиправним та скасування розпорядження Кам`янець-Подільського міського голови №24-к від 13.01.2021 року "Про внесення змін до розпорядження міського голови від 16.05.2019 №109-к "Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірне розпорядження є протиправним, підлягає скасуванню через те, що відповідач при його прийнятті: перебрав на себе повноваження суду; здійснив зміну редакції розпорядження №109-к від 16.05.2019, яке є предметом оскарженні в іншій судовій справі; змінив його не встановивши розміру посадового окладу, премій, доплат та надбавок за ранг посадової особи місцевого самоврядування, стаж роботи, тощо; порушив право позивача на розгляд та вирішення трудового спору з поновлення на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради з відновленням усіх істотних умов трудового договору укладеного зі мною 17.03.2011 року по суті судовими органами, зокрема, Києво-Святошинським районним судом Київської області; порушив принцип добросовісності при прийнятті оскарженого розпорядження №24-к від 13.01.2021 року; порушив право позивача на отримання середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 26.12.2011 року до 13.01.20201 року, або з 16.05.2019 року по 13.01.2021 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 позовні вимоги задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано розпорядження Кам`янець-Подільського міського голови №24-к від 13.01.2021 року "Про внесення змін до розпорядження міського голови від 16.05.2019 №109-к "Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ".

Скасовуючи спірне розпорядження суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими через те, що у спірному розпорядженні №24-к від 13.01.2021 року відсутні норми про відновлення істотної умови трудового договору, розміру заробітної плати з зазначенням розміру посадового окладу, надбавок, премії, виплат за ранг, відповідний трудовий стаж та інше, що є порушенням положень статті 235 КзпП України.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його через порушення норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оспорюване позивачем розпорядження жодним чином не порушує будь-яких законних прав, свобод та інтересів позивача, а навпаки спрямоване на якомога швидше відновлення порушених трудових прав позивача шляхом його поновлення на роботі.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому він погоджується з висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини встановлені судом.

Судами апеляційної та першої інстанцій встановлено, що позивач з 17.03.2011 працював на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради.

Розпорядженням першого заступника Кам`янець-Подільського міського голови від 26.12.2011 №593-к, яке відповідно до Розпорядження від 28.12.2011 № 605-к було доповнено, службу в органах місцевого самоврядування позивача було припинено з 26.12.2011.

Розпорядженням Кам`янець-Подільського міського голови від 08.11.2016 №349-к скасовані розпорядження міського голови від 26.12.2011 №593-к і від 28.12.2011 №605-к.

Розпорядженням Кам`янець-Подільського міського голови від 08.11.2016 №350-к позивача було звільнено з посади директора Департаменту правового супроводу та контролю з 10.01.2012.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.11.2018, залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019 (справа 369/11467/16), було визнано протиправним і скасовано розпорядження Кам`янець-Подільського міського голови №350-к від 08.11.2016 «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради з 10.01.2012; зобов`язано Кам`янець-Подільського міського голову винести розпорядження про поновлення позивача на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради; стягнуто на користь позивача середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання судових витрат.

16.05.2019 відповідач на виконання Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.11.2018 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019 у справі № 369/11467/16 прийняв Розпорядження № 109-К від 16.05.2019 яким скасував розпорядження міського голови від 08.11.2012 № 350-К, поновив ОСОБА_1 з 10.01.2012 на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю, встановив посадовий оклад у розмірі 7400 грн., присвоєно 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах четвертої категорії посад (т.1 а.с. 26).

Постановою Верховного Суду від 15.10.2020 касаційну скаргу виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради задоволено, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.11.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Справу № 369/11467/16, де предметом розгляду є правомірність розпорядження Кам`янець-Подільського міського голови №350-к від 08.11.2016, не розглянуто.

Проте, 13.01.2021 відповідач прийняв спірне Розпорядженні №24-к від 13.01.2021 року "Про внесення змін до розпорядження міського голови від 16.05.2019 №109-к "Про поновлення на роботі ОСОБА_1 " згідно якого (т.1 а.с.27):

1. Внесено зміни до розпорядження Кам`янець-Подільського міського голови від 16.05.2019 №109-к "Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ", виклавши його в новій редакції:

" 1. Скасувати розпорядження міського голови від 08 листопада 216 року №350-к "Про звільнення ОСОБА_1 .

2. Поновити ОСОБА_1 з 26 грудня 2011 року на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 3736844 7).

3. ОСОБА_1 невідкладно приступити на роботу на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець- Подільської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 37368447). "

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Згідно частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1, 2, 3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах про оскарження рішень, дій суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, чи прийнято рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо; добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно- правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно міста. Частиною 3 зазначеної статті Закону передбачено, що міський голова очолює виконавчий комітет відповідної міської ради, головує на її засіданнях.

Відповідно до ч. З ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п.10 ч.4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Частиною 5 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Частиною 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово.

Підставами для визнання акта протиправним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації або громадянина.

У статті 3 Основного Закону України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у частині 1 статті 74 зазначеного Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Статтею 4 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-111 від 07.06.2001 року визначено, що служба в органах місцевого самоврядування здійснюється, зокрема, на таких основних принципах: верховенства права, демократизму і законності; пріоритету прав та свобод людини і громадянина; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-111 від 07.06.2001 р. основні обов`язки посадових осіб місцевого самоврядування, зокрема є: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 235 КзпП України, орган при винесені рішення про поновлення на попередній роботі приймає рішення про виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Висновки суду.

Отже, враховуючи вищенаведені норми закону, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування спірного розпорядження.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що спірним Розпорядженням №24-к від 13.01.2021 року не встановлено право позивача на отримання заробітної плати, не визначено її розмір, тобто, відсутні норми про відновлення істотної умови трудового договору, розміру заробітної плати з зазначенням розміру посадового окладу, надбавок, премії, виплат за ранг, відповідний трудовий стаж та інше.

З аналізу вище встановлених обставин вбачається, що відповідач розпорядженням №109-к від 16.05.2019 року, яке було прийнято на виконання судового рішення, при поновленні позивача на посаді визначив розмір посадового окладу, ранг, проте у подальшому спірним розпорядженням вказану істотну умову трудового договору як розмір заробітної плати з зазначенням розміру посадового окладу, скасував.

Апелянтом вказана обставина не спростована, відповідних та належним доказів щодо зазначених обставин суду не надано.

Надаючи оцінку всім доводам сторін, судова колегія приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову, яким повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Повний текст постанови виготовлено 03.12.2021.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кам`янець-Подільського міського голови Посітка Михайла Володимировича на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 р. - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського міського голови Посітка Михайла Володимировича про визнання протиправним та скасування розпорядження - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.О. Беспалов

І.О. Лічевецький