Справа № 159/5712/21
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/5712/21
Провадження № 2-а/159/124/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 рокум.Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі:

головуючого - судді Логвинюк І. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження (письмового) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України Національної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач 30.09.21 р. звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом, просить визнати дії службової особи (без зазначення, якої саме) відповідача протиправними; скасувати постанову серії ДП 18 № 456449 про накладення адмінстягнення у справі про адмінправопорушення (далі - оскаржувана постанова). Зазначає, що 20.09.21 р. поліцейським роти з обслуговування м. Ковеля УПП у Волинській області Ядзеняком Р.В. щодо нього було винесено оскаржувану постанову, якою його було визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ч. 6 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: що він о 14 год. 30 хв. 20.09.21 р. у м. Ковелі Волинської області, по вул. Незалежності, 83 здійснив зупинку т/з на місці дорожнього знака 5.38 з доданою до нього табличкою - 7.17 (інвалід), де дозволено зупинку лише т/з, якими керують водії з інвалідністю, при цьому немає документів, що підтверджують інвалідність водія або пасажирів, чим порушив вимоги п. 5 розд. 33 ПДР України, та не пред`явив для перевірки документів відповідно до пп. 2.1, 2.4 посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію т/з, поліса ОСЦПВ, чим порушив пп. 2.1, «а», «б», «г» ПДР України, чим вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 6 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, що об`єднаються за ч. 2 ст. 36 КУпАП. На нього покладено обов`язок по сплаті штрафу в розмірі 1 700 грн. Оскаржувану постанову вважає протиправною. Зазначає, що о 15 год. 20.09.21 р. він керував своїм автомобілем марки «Мазда - 6», р. н. з. НОМЕР_1 ; приїхав до супермаркета «АТБ», що по вул. Незалежності, 83 у м. Ковелі Волинської області. На той час там біля приміщення стояли різні автомобілі, серед яких - і бус. Він припаркувався на вільне місце; помітив дорожній знак, що вказує, що на тому місці мають право паркуватись лише водії з інвалідністю та почав виїжджати з паркомісця. Доки він пропускав проїжджаючі автівки, дорогу йому перекрив ОСОБА_2 , який раптово підбіг до машини, стукаючи по автівці з криками: «Покинь проїжджу частину». Він, з`їхавши з дороги, припаркувався з іншої сторони магазину; підійшов до поліцейських, які спілкувались з іншими водієм, який став на те ж місце. Вони йому нічого не пред`явили. Він у подальшому зустрівся із чоловіком, до якого їхав та вони сиділи разом у автівці. Поліцейські весь час були поруч, проходили повз, стояли неподалік, дивлячись у його бік, однак, не підходили. Тому він не знав, що на нього винесено постанову. Поліцейські не представлялись, не запитували документів, не повідомляли про будь - який розгляд справи. Копію оскаржуваної постанови на місці її винесення ОСОБА_2 йому не надав. Копію оскаржуваної постанови він отримав по пошті 25.09.21 р.. Покликаючись на ст. ст. 9 - 11 КУпАП, зазначає, що він відразу виїхав з паркомісця. Покликаючись на п. 1.10 ПДР України, зазначає, що зупинки він не здійснював, а лише заїхав та виїхав з паркувального місця. При винесенні оскаржуваної постанови відповідач не ознайомив його зі ст. 268 КУпАП, не дав можливості скористатись правовою допомогою, надати свої пояснення. Покликаючись на розд. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України від 07.11.15 р. № 1 395, зареєстрована у МЮ України 10.11.15 р. з № 1 408/27 853, ст. 283 КУпАП, судову практику, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 04.10.21 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд у спрощеному позовному (письмовому) провадженні.

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав 19.11.21 р..

02.12.21 р. відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечив у повному обсязі. Зазначив, що оскаржувана постанова є законною. На даний час доказів по справі у нього немає. Однак позивач не довів своїх доводів у суді. Тому просить у задоволенні позову відмовити.

Однак так як відповідач не надав суду доказів надіслання копії відзиву на позовну заяву з доданими до нього документами позивачеві, відзив відповідача при розгляді справи суд до уваги не приймає.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Ч. 1 ст. 126 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, за що передбачено штраф у розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ч. 6 ст. 122 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність за зупинку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), за що передбачено штраф у розмірі від 60 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, о 15 год. 01 хв. 20.09.21 р. така була винесена поліцейським - інспектором роти з обслуговування м. Ковеля УПП у Волинській області ДПП Ядзеняком Р. В. у м. Ковелі Волинської області, по вул. Незалежності, 83 щодо позивача за порушення вимог п. 2.1 «а», «б», «Ґ» ПДР України о 14 год. 30 хв. 20.09.21 р. під час керування у м. Ковелі Волинської області, по вул. Незалежності, 83 т/з - автомобілем марки «Maзда - 6», р. н. НОМЕР_1 . Позивачеві інкриміновано те, що він, керуючи цим т/з, здійснив зупинку на місці, що позначене д. з. 5.38 з додатковою таблицею (7.17) (інвалід), на якому дозволяється зупинка лише т/з, якими керують водії з інвалідністю і, при цьому, не мав документів, що підтверджують інвалідність водія чи пасажирів, чим порушив вимоги п. 5 розд. 33 ПДР України; не пред`явив для перевірки документів згідно з п. п. 2.1, 2.4 ПДР України, чим вчинив адмінправопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 122 КУпАП. На позивача накладено адмінстягнення у виді штрафу в сумі 510 грн відповідно до ст. 36 КУпАП. До постанови додано відео з боді - камери ДН № 4244, відео з магазину АТБ.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у цьому випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, дійсно, поліцейським, який діяв від імені відповідача як юридичної особи, було винесено щодо позивача оскаржувану постанову.

Як зазначено у ст. 283 КУпАП «Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення», розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити, серед іншого, опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про, серед іншого,:

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

До оскаржуваної постанови додавались як додатки відеозаписи, однак, у розпорядження суду вони не надавались.

Відповідно ж до змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором (поліцейським) дотримано не було.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачеві інкриміновано порушення вимог дорожнього знаку 5.38 з табличкою до нього 7.17, (п. 8.4 «ґ») ПДР України «Порушення вимог інформаційно - вказівних знаків.

Особливості правового регулювання зупинки і стоянки транспортних засобів визначено положеннями п. 15 ПДР України.

Так відповідно до п. 15.1 ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Пунктом 8.1 ПДР України визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п. 8.2 ПДР України дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Тимчасові дорожні знаки розміщуються на переносних пристроях, дорожньому обладнанні або закріплюються на щиті з фоном жовтого кольору і мають перевагу перед постійними дорожніми знаками.

Відповідно до п. 8.4 «ґ» ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи, зокрема на інформаційно - вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Дорожній знак ПДР 5.38 "Місце для стоянки" є інформаційно - вказівним знаком та застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

В свою чергу табличка до дорожніх знаків 7.17 "Інваліди" означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід" відповідно до вимог цих Правил.

Згідно із п.10.9.21 ДСТУ 4100:2014 «Дорожні знаки» табличка 7.17 «Інваліди» застосовується із знаком 5.38 і вказує, що стоянковий майданчик (або спеціально відведена його частина) призначається для стоянки транспортних засобів (мотоколясок і автомобілів), на яких встановлено розпізнавальний знак "Інвалід" і якими керують інваліди.

У судовому засіданні знайшли своє ствердження доводи позивача у тій їх частині, що поліцейським при винесенні оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, так як у оскаржуваній постанові не наведено:

- опису обставин, установлених під час розгляду справи, а саме: що місце, що позначене д. з. 5.38 з додатковою таблицею (7.17) (інвалід), передбачене для стоянки також водіїв, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), що свідчить про те, що та обставина, чи перевозив позивач осіб з інвалідністю перед винесенням оскаржуваної постанови не встановлювалась.

У оскаржуваній постанові також не зазначено, який саме пункт ПДР України при цьому порушив позивач.

Так позивачеві інкриміновано порушення п. 5 ст. 33 ПДР України, замість порушення п. 8.4 «ґ» ПДР України (порушення вимог інформаційно - вказівних знаків, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила).

За змістом п. 1.10 ПДР України, зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Пунктом 24 Постанови Пл. Верховного Суду від 23.12.05 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Із тексту оскаржуваної постанови слідує, що до неї додано лише відеозаписи.

Разом з тим позивач заперечує як сам факт зупинки, тобто, припинення руху керованого ним транспортного засобу, так і дотримання поліцейським процесуальним норм при винесенні оскаржуваної постанови.

Встановити обставини, що оспорюються позивачем, можна було б засобом дослідження додатків до оскаржуваної постанови - відеозаписів. Однак такі відповідачем суду не надані.

Попри поважність причини ненадання таких доказів відповідачем, суд вважає, що за таких обставин всі сумніви щодо доведеності винуватості позивача у вчиненні інкримінованого йому адмінправопорушення мають тлумачитись на користь позивача.

За таких обставин постанова не може бути визнана законною.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Будь - яких доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та винуватості позивача у вчиненні наведеного у оскаржуваній постанові адмінправопорушення, відповідачем - юридичною особою до суду не надано.

Жодних фактичних даних, на основі яких інспектором поліції встановлено наявність адміністративного правопорушення, винуватість позивача у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідачем не надано.

За змістом ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Позивач крім вимоги про скасування оскаржуваної постанови заклав вимогу про визнання неправомірними дій службової особи відповідача (без зазначення. якої саме).

Однак з врахуванням змісту ст. 286 КАС України така вимога позивача до задоволення не підлягає.

Тому суд вбачає підстави для часткового задоволення позову: скасування оскаржуваної постанови, та, задля повноти захисту прав особи - закриття провадження у справі щодо позивача за недоведеністю наявності у його діях складу вказаного вище адмінправопорушення.

В решті позову - слід відмовити.

З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у справі у 1/2 їх частці, так як позов судом задоволено частково.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 9, 77, 286, 257 - 263 КАС України, ст. ст. 7, 9, 36, 222, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 272, 278, ч. 6 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ДП 18 № 456449 від 20.09.21 р., винесену поліцейським - інспектором роти з обслуговування м. Ковеля Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Ядзеняком Романом Васильовичем про притягнення до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 122 із застосуванням ст. 36 КУпАП ОСОБА_1 і накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного штрафу в сумі 1 700 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 122 із застосуванням ст. 36 КУпАП - закрити.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Волинській Департаменту патрульної поліції Національної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань - на користь ОСОБА_1 227 (двісті двадцять сім) грн судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного судупротягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , за його ж даними - має РНКОПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України Національної поліції, юридична адреса: 43005, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15;

представник відповідача - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Гапонюк Ігор Миколайович, адреса місця служби - 43005, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Головуючий:І. М. Логвинюк