Справа № 420/15589/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у розділенні суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи ОСОБА_1 на кількість місяців виконання такої роботи для визначення заробітної плати (доходу), що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, за заявою від 06.07.2021 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити розрахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення з урахуванням заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, визначеного шляхом розділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи ОСОБА_1 , на кількість місяців виконання такої роботи згідно довідки Державної обласної установи «Державний архів Мурманської області» наявними в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06 липня 2021 року він звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про перерахунок пенсії, у якій зазначив, що з 1981 по 1992 р.р. працював на судах рибної промисловості далекого плавання. Заробітну плату отримував як працівник старательських артелів, не щомісячно, а за підсумками роботи. Після закінчення рейсів та здачі виловленої продукції, робився розрахунок заробітної плати, яку отримував одним рахунком за весь період рейсу. Промислові рейси тривали по п`ять-шість місяців і відповідно заробітну плату позивач отримував один раз на півроку, за період всього рейсу та підсумками виконаної роботи.

Згідно розрахунку заробітна плата за періоди промислових рейсів (5-6 місяців) не була поділена пропорційно по місяцям, як того вимагає п.2 ст.41 Закону України №2343-IV від 13.01.2005 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Постанови Кабінету Міністрів України №306 від 20.04.2005 року, якою затверджено «Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.07.2021 року за результатом розгляду ї заяви зазначено, що розрахунок пенсії відповідає чинному законодавству та набутому страховому стажу і заробітній платі.

Позивач, не погоджуючись з зазначеним звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 02.09.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у відповідності до положень ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

До суду від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі з тих підстав, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно 06.07.2021 року звернувся із заявою в довільній формі до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про перерахунок пенсії за віком згідно пенсійного законодавства, а саме відповідно до норм п. 2 ст. 41 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами) та постанови КМУ від 20.04.2005 року №306.

Згідно розрахунку стажу за наданими до заяви документами загальний стаж роботи позивача складає 46 рік 05 місяців (стаж враховано по 31.03.2021), заробітній платі 6911,69 грн, обчисленій за період з 01.09.1981 по 31.08.1986 згідно довідки про заробітну плату, з 01.07.2000 по 31.03.2021 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір становить 3402,79 грн, де: 3208,20 грн - розмір пенсії за віком; 194,59 грн - доплата за 11 років понаднормативного стажу.

Відповідач вважає, що ним правомірно не застосовано положення постанови КМУ №306 від 20.04.2005 року для обчислення пенсії у зв`язку з відсутністю належних повноважень в підтвердженні виконання позивачем роботи за яку виплачується заробітна плата, строк виконання якої перевищує календарний місяць та виплати спірного заробітку.

Такі повноваження законодавцем покладено на страхувальника, тобто на підприємство, де працював Позивач.

За матеріалами пенсійної справи стаж та заробіток ОСОБА_1 враховано повністю.

Комплексний аналіз Порядку №306 дає підстави дійти висновку, що для його застосування необхідною умовою є:

документальне підтвердження отримання заробітної плати (тобто її фактична виплата) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць;

факт виконання такої роботи (тобто підтвердження що позивачем виконувалася особлива робота, яка обліковувалася в іншому порядку, аніж виконання звичайної роботи;

зазначення підстави для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи, тобто повинен бути в наявності законодавчий або інший нормативно-правовий акт чи положення про оплату праці, яким на момент виплати особі заробітної плати (доходу) було передбачено проведення остаточного розрахунку за результатами певного періоду (кварталу, півріччя, року) або після закінчення роботи;

цивільно-правовий договір.

Водночас, у випадках, коли робітники отримували помісячну заробітну плату і здійснено їм доплати, премії за реалізацію продукції, за перевиконання планів і за результатами роботи за рік, то дія Порядку №306 на них не поширюється.

На підставі того, що за наданими документами у Позивача відсутні необхідні документи, які б підтверджували, що останній виконував роботу строк виконання якої перевищував календарний місяць та відсутність повноважень у Головного управління щодо внесення змін в довідки про заробітну плату, відповідач вважає, що немає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Ухвалою суду від 06.10.2021 року справу призначено до розгляду в порядку загального провадження.

Ухвалою суду від 19.10.2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, зарито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, та у зв`язку з відсутністю потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, керуючись приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 03.11.2021 року, продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивачу 30.05.2021 призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

Заробітна плата розрахована за довідкою про заробітну плату від 15.05.2008 року №Д-2210, виданою Державним архівом Мурманської області.

06 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про перерахунок пенсії, у якій зазначив, що з 1981 по 1992 р.р. працював на судах рибної промисловості далекого плавання. Заробітну плату отримував як працівник старательських артелів, не щомісячно, а за підсумками роботи. Після закінчення рейсів та здачі виловленої продукції, робився розрахунок заробітної плати, яку отримував одним рахунком за весь період рейсу. Промислові рейси тривали по п`ять-шість місяців і відповідно заробітну плату позивач отримував один раз на півроку, за період всього рейсу та підсумками виконаної роботи.

Згідно архівної довідки №Д-2210 від 15.05.2008 року Державної обласної установи «Державний архів Мурманської області» зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював в Управлінні промислової розвідки та науково-дослідного флоту «Північпромрозвідка», Науково-промислового об`єднання морських рибних випробувань, океанографії та промислової розвідки «Північрибпошук», на Державному підприємстві «Управління промислової розвідки та науково-дослідного флоту «Північпромриброзвідки» заробітна плата за усі періоди промислових рейсів складала по дням, місяцям та рокам.

Як вбачається з розрахунку, заробітна плата за періоди промислових рейсів (5-6 місяців) не поділена пропорційно по місяцям.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.07.2021 року за результатом розгляду заяви позивача повідомлено, що «позивачу 30.05.2021 призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при страховому стажі 46 років 5 місяців (стаж враховано по 31.03.2021). заробітній платі 6911,69 грн, обчисленій за період з 01.09.1981 по 31.08.1986 згідно довідки про заробітну плату, з 01.07.2000 по 31.03.2021 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір становить 3402,79 грн, де: 3208,20 грн - розмір пенсії за віком: 194.59 грн - доплата за 11 років понаднормативного стажу

Згідно з п. 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Також згідно Порядку за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси. Вносити зміни в довідки про заробітну плату Пенсійний фонд України не має права. Тому суми заробітної плати занесені в розрахунок пенсії згідно наданої довідки.

Розрахунок заробітної плати проведено за нормами зазначеної статті. При цьому суми заробітку за період з 01.11.2012 по 31.12.2016 виключені (оптимізовані) з періоду, за яким враховується заробітна плата для обчислення пенсії.

Розрахунок пенсії відповідає чинному законодавству та набутому страховому стажу і заробітній платі.».

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч. 1 ст. 40, абз. 2 п. 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 р. № 306.

Чинність вищезазначеного порядку поширюється на осіб, які до 1 липня 1998 р. одержували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, зокрема тих, що працювали в сільському господарстві,були зайняті на сезонних роботах, працювали у старательських артілях, виконували роботи (надавали послуги) за цивільно-правовими договорами та сплачували внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до положень п. 1, 3-6, 8 «Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2005 року № 306, дія цього Порядку поширюється на таких осіб, що до 1 липня 1998 року отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, зокрема, тих, що працювали в сільському господарстві, були зайняті на сезонних роботах, працювали у старательських артілях, виконували роботи (надавали послуги) за цивільно-правовими договорами та сплачували внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Для обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати (доходу), що виплачена за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, особа звертається із заявою до відповідного управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі в місті в якому зберігається пенсійна справа особи - у разі подання заяви особою, якій вже призначено пенсію; за місцем подання заяви про призначення пенсії - у разі звернення особи за призначенням пенсії.

До заяви додаються документи, що підтверджують виплату особі заробітної плати (доходу) за результатами роботи.

У разі коли у пенсійній справі особи зберігається довідка про заробітну плату (дохід) чи інші документи, що підтверджують факт отримання заробітної плати (доходу) за результатами роботи, така довідка чи документи можуть використовуватися для перерахунку пенсії за рішенням управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі в місті.

Підставою для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи, що зазначаються у довідці, може бути: законодавчий або інший нормативно-правовий акт чи положення про оплату праці, яким на момент виплати особі заробітної плати (доходу) було передбачено проведення остаточного розрахунку за результатами певного періоду (кварталу, півріччя, року) або після закінчення роботи; цивільно-правовий договір.

Заробітна плата (дохід), що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, визначається шляхом ділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців виконання такої роботи.

13.03.1992 року між державами-учасниками Співдружності Незалежних Держав підписано Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 11 вказаної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держави-учасника Співдружності Незалежних Держав і держав, які входили до складу СССР, або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держави-учасника Співдружності без легалізації.

Як встановлено судом, заробітна плата позивача за періоди промислових рейсів не була поділена пропорційно по місяцям, як того вимагає п.2 ст.41 Закону України №2343-IV від 13.01.2005 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Постанови Кабінету Міністрів України №306 від 20.04.2005 року

При цьому, суд зазначає, що відповідачем не було вжито достатніх дій для перевірки правильності даних, наведених у відповідних довідках.

В свою чергу позивачем з свого боку, як особою, яка звертається з заявою про призначення пенсії, було дотримано усі вимоги чинного на момент подачі заяви законодавства.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у встановленому порядку не доведено недостовірність відомостей зазначених в трудовій книжці позивача.

При цьому суд звертає увагу, що позивач також не може нести відповідальність за дії посадових осіб, з вини яких на цей час невідомо місцезнаходження первинних документів на підтвердження інформації зазначеної у відповідних довідках.

З огляду на вищенаведене, суд зазначає, що позивач не може бути позбавлений права на обчислення пенсії згідно з архівними довідками №Д-2210 від 15.05.2008 року Державної обласної установи «Державний архів Мурманської області». Факту подання позивачем документів, які містять недостовірні відомості не встановлено, а періоди роботи позивача в Адміністрації Єлізовського міського поселення враховані відповідачем під час встановлення необхідного стажу для призначення пенсії за віком.

Отже, суд вважає, що відмова у розділенні суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи ОСОБА_1 на кількість місяців виконання такої роботи для визначення заробітної плати (доходу), що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії є протиправною.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch V. The United Kingdom " № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS V. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У пункті 40 справи "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З урахуванням зазначеного суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити розрахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення з урахуванням заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, визначеного шляхом розділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи ОСОБА_1 , на кількість місяців виконання такої роботи згідно довідок Державної обласної установи «Державний архів Мурманської області».

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача є належним та достатнім в даному випадку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 908 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у розділенні суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи ОСОБА_1 на кількість місяців виконання такої роботи для визначення заробітної плати (доходу), що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, за заявою від 06.07.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити розрахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення з урахуванням заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, визначеного шляхом розділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи ОСОБА_1 , на кількість місяців виконання такої роботи згідно довідок Державної обласної установи «Державний архів Мурманської області» №Д-2210 від 15.05.2008 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук