Справа № 380/15061/21
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року

справа №380/15061/21

провадження № П/380/15260/21

зал судових засідань № 12

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Михалюк М.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Малярчин З.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Старосамбірського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області (місцезнаходження: 82000, Львівська область, м. Старий Самбір, вул. Лева Галицького, 88, ) (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Старосамбірського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області щодо відмови у виплаті одноразової допомоги ОСОБА_1 , як члену сім`ї ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку, який стався 30.11.2020 на робочому місці у філії «Старосамбірського райавтодору»;

- зобов`язати Старосамбірське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу як члену сім`ї ОСОБА_2 , в сумі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що внаслідок нещасного випадку, який стався 30.11.2020 на робочому місці у філії «Старосамбірський райавтодор» ДП «Львівський облавтодор» АТ ДАК «Автомобільні дороги України», 01.12.2020 втратила свого батька ОСОБА_2 . Згідно з актом спеціального розслідування від 26.01.2021 форми Н-1/П комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. Зазначає, що неодноразово зверталася до відповідача із заявами про виплату їй одноразової страхової виплати у зв`язку зі смертю батька ОСОБА_2 , так як на момент смерті батька вони проживали однією сім`єю та вели спільний побут. Додатково зазначила, що являється єдиною дитиною своїх батьків. Проте, отримала відмову із посиланням на необхідність підтвердження сімейних відносин з батьком відповідно до Сімейного кодексу України. Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, звернулася з позовом до суду.

Ухвалою судді від 13.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою від 04.10.2021 суд задовольнив клопотання представника відповідача про заміну сторони, замінив відповідача - Старосамбірське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області на належного - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області.

Відповідач 01.11.21 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є повнолітньою, а тому відповідно до норм Сімейного кодексу України не вважається членом сім`ї померлого ОСОБА_2 , як його донька. Вказує, що стосовно факту спільного проживання позивача та ОСОБА_2 існують розбіжності, а саме в адресі проживання. Зазначає, що з огляду на норми чинного законодавства у відповідача відсутні підставі для призначення одноразової допомоги позивачу через відсутність документів, що підтверджують належність позивача до складу сім`ї померлого. Крім того зазначає, що додані до позовної заяви довідки від 15.12.2020 та від 14.04.2021 не можуть братися до уваги, оскільки на сьогоднішній день жодним нормативно-правовим актом не визначено форму та зміст довідки про склад сім`ї. Вказує, що сам факт проживання позивача з її батьком за одною адресою не є беззаперечним доказом проживання їх однією сім`єю. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач 08.11.2021 подала до суду відповідь на відзив та долучила докази, які на її думку підтверджують факт проживання однією сім`єю з батьком - ОСОБА_2 .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив. Просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просила суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та є донькою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві, що не заперечується відповідачем.

Факт нещасного випадку на виробництві підтверджується актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 30.11.2020 о 14 год. 20 хв. у філії «Старосамбірський райавтодор» ДП «Львівський облавтодор» АТ ДАК «Автомобільні дороги України» (Форма Н-1/П), затвердженим 26.01.2021 начальником Головного управління Держпраці у Львівській області.

Відповідно до висновку комісії (розділ 7) нещасний випадок, який стався у філії «Старосамбірський райавтодор» ДП «Львівський облавтодор» з механіком Турківського дорожньо-ремонтного пункту ОСОБА_2 визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Наказом Головного управління Держпраці у Львівській області від 11.05.2021 № 68-НВ внесено зміни в Акт від 26.01.2021 за формою Н-1/П, а саме графу про місце проживання та реєстрації ОСОБА_2 викладено в такій редакції: АДРЕСА_3 .

Позивач 22.03.2021 звернулася до відповідача з заявою про призначення їй страхової виплати у зв`язку зі смертю батька внаслідок нещасного випадку на виробництві, відповідно до п.6 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». До заяви долучила копії: паспорта, свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , свідоцтва про народження ОСОБА_4 , свідоцтва про одруження ОСОБА_1 , акту спеціального розслідування від 26.01.2021, довідки про склад сім`ї від 15.12.2021.

Листом №27.01-11/138 від 25.03.2021 Старосамбірського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області повернуту позивачу подані документи, оскільки нею не надано документів, які б підтверджували сімейні відносини з батьком відповідно до вимог Сімейного кодексу України.

Позивач листами від 15.04.2021, від 19.04.2021 та від 19.05.2021 надала відповідачу додаткові пояснення та документи на підтвердження належності її до членів сім`ї ОСОБА_2 , в тому числі копії довідки Турківської міської ради №678 від 14.04.2021 про проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 на момент його смерті, карти квартиронаймача Турківської міської ради та наказу Головного управління Держпраці у Львівській області від 11.05.2021 № 68-НВ.

Листом від 04.06.2021 №27.01-11/282 відповідач повідомив позивача, що відповідно до ст.6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (18 років). Оскільки ОСОБА_1 є повнолітньою, вона втратила правовий статус дитини. Тому, для отримання одноразової допомоги їй необхідно подати документи, які підтверджують сімейні відносини з батьком ОСОБА_2 . Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У разі відсутності документів, що підтверджують належність до складу сім`ї померлого, статус члена сім`ї встановлюється в судовому порядку (а.с.27).

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача такою, яка порушує її законні права та інтереси, звернулась до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №1105-ХІV), у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 36 Закону №1105-ХІV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до частини 7 статті 36 Закону №1105-ХІV страхові виплати складаються із, зокрема, страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Частиною 6 статті 42 Закону №1105-ХІV встановлено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону №1105-ХІV для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; 2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Згідно з частиною 2 статті 43 Закону №1105-ХІV Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк з моменту звернення заявника: 1) копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; 2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду; 3) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - виконавчого органу ради про батьків або іншого члена сім`ї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер чи онуків померлого, які не досягли восьмирічного віку; 4) довідки навчального закладу про те, що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання; 5) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 44 Закону №1105-ХІV Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Статтею 45 Закону №1105-ХІV передбачені випадки, у яких Фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг, Фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце: 1) навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку; 2) подання роботодавцем, іншими органами, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілим Фонду свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок; 3) вчинення застрахованим умисного кримінального правопорушення, що призвів до настання страхового випадку. Фонд відмовляє у виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

З метою вдосконалення порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат і здійснення управліннями (відділеннями) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у разі настання нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання, керуючись статтями 7, 36, 37, 39, 41-48 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», правління Фонду соціального страхування України постановило затвердити Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат.

Наведений Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат затверджений Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11 (далі - Порядок №11).

Пунктом 1.2. Порядку №11 встановлено, що у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, або в межах повноважень відділення виконавчої дирекції Фонду в районах і містах обласного значення (далі - управління (відділення) Фонду) зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті особам, які мають на це право, виплачуючи, зокрема, одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого.

Зі змісту пунктів 1.3, 1.4 Порядку № 11 випливає, що Управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Відповідно до пункту 5.1. Розділу V Порядку №11 для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються:

заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою;

копії паспорта;

копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого);

довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

Аналіз вказаних норм законодавства в контексті спірних правовідносин, дає підстави суду дійти висновку, що для підтвердження факту проживання однією сім`єю з потерпілим заявнику необхідно подати довідку житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідку виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду. Тобто, довідка про склад сім`ї померлого, видана житлово-експлуатаційною організацією чи виконавчим органом ради є самостійними та достатніми доказами проживання з померлим однією сім`єю, як і рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю. Тому, за наявності довідки виконавчого органу ради про склад сім`ї померлого, рішення суду не є обов`язковим.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за тією ж адресою що й ОСОБА_2 на момент смерті. Позивач надала відповідачу заяву про призначення одноразової допомоги та відповідний пакет документів, передбачений частиною шостою статті 42 Закону №1105-XIV та Порядком №11, проте будь-яких рішень про страхову виплату, у формі постанови, на підставі заяв ОСОБА_1 від 22.03.2021, від 19.05.2021 та доданих до них документів відповідачем не приймалось, в порушення статті 44 Закону №1105-ХІV та пункту 1.4 Порядку №11. Натомість відповідач листами від 25.03.2021 №27-11/138 та від 04.06.2021 № 27.01.-11/282 без належних на це підстав повернув ОСОБА_1 подані нею документи.

Суд звертає увагу, що факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується довідкою від 15.12.2020 № 3036, виданою Виконавчим комітетом Турківської міської ради Львівської області.

Крім того, як слідує із довідки Виконавчого комітету Турківської міської ради Львівської області від 14.04.2021 № 678, ОСОБА_1 до дня смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім`єю, вели спільне підсобне господарство, були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з актом про фактичне місце проживання особи на території Турківської міської ради, засвідченого депутатом міської ради Славич А.В. та підписаним сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується, що ОСОБА_1 фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Позивач долучила до матеріалів справи докази оплати комунальних послуг за адресою АДРЕСА_2 та понесених витрат за проведення ремонту цієї квартири.

Таким чином, факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_2 підтверджується належними та допустимими доказами, а тому позивач вважається членом сім`ї померлого ОСОБА_2 відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Старосамбірського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу як члену сім`ї ОСОБА_2 , в сумі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що повноваження Управління виконавчої дирекції щодо призначення соціальної виплати, передбаченої частиною шостою статті 42 Закону № 1105-XIV чи відмова у її призначенні є його дискреційними повноваженнями, отже лише він має право приймати відповідне рішення.

Суд не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача поза межами перевірки за критеріями відповідності прийняття ним рішень (вчинення дій), передбаченими частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, підміняти його і перебирати на себе повноваження, надані Законом. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог прав осіб, що звертаються до суб`єктів владних повноважень, без порушень принципу розподілу влади.

Крім того відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (частина перша статті 5 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, в порядку адміністративного судочинства захисту підлягають права, свободи та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У свою чергу, оскільки справа про страхову виплату, передбачену частиною шостою статті 42 Закону № 1105-XIV на підставі заяв позивача від 22.03.2021 та від 19.05.2021 та доданих до них документів відповідачем не розглядалася і, в свою чергу, відповідного рішення за результатами такого розгляду, у формі постанови, ним не приймалося, позовна вимога щодо зобов`язання Старосамбірського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу як члену сім`ї ОСОБА_2 , в сумі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату є передчасною та направлена на захист ще не порушеного права, що суперечить статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, так як судовому захисту підлягає лише порушене право. Тому, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки рішення про відмову у виплаті одноразової допомоги позивачу з обґрунтуванням її відмови у формі постанови відповідач не приймав, суд, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку відповідача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової допомоги як члену сім`ї ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві та зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової допомоги як члену сім`ї ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві, та прийняти рішення з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить висновку про наявність підстав про задоволення позову частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. сплачений згідно з квитанцією №0.0..1 від 03.09.2021.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової допомоги як члену сім`ї ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області (місцезнаходження: 79041, Львівська область, м. Львів, вул. Героїв УПА, 73, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення та виплату одноразової допомоги як члену сім`ї ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві, та прийняти рішення з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене та підписане 02.12.2021

Суддя Р.І. Кузан