Справа № 344/14138/21
Суддя: Бородовський С. О.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/273/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі судді Бородовського С.О., за участі секретаря судового засідання Герлан Н.В.,

позивача ОСОБА_1 , його адвоката Фединяка Р.В.,

представника відповідача Тирського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Держмитслужби про скасування постанови у справі про порушення митних правил

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що відповідачем складено протокол та постанову про порушення позивачем митних правил за обставин подання імпортному митному органу України документу, в якому вартість автомобіля зазначено в сумі 5000 Євро, а в документах, наданих експортному митному органу в країні вивезення Республіці Польща, зазначено 6500 Євро, що на думку позивача є однією і тією ж вартістю. Тому позивач просив суд постанову відповідача скасувати, а провадження закрити.

В судовому засіданні позивач надав перед судом пояснення про те, що ним було надано пояснення Галицькій митниці; він перший раз привозив автомобіль; розраховувася «налічними»; позивачу дали два пакети документів для польської та української митниці і сказали, що різниця в сумі вартості автомобілів створена для повернення ПДВ продавцю; працівники української митниці незаконно збільшили вартість задекларованого автомобіля з п?яти до семи тисяч; позивачу було донараховано 29600 додаткових платежів, які ним сплачені; надання пояснення відповідачу не уникав; надав пояснення Галицькій митниці, а через три місяці викликали в Івано-Франківську митницю; «…злих умислів не мав…»; сам знайшов автомобіль; літав до продавця літаком, оскільки має родичів за кордоном та вони його зустрічали та допомагали; автомобіль привозив сам; розрахувався за автомобіль особисто; документи виготовили за дві години на основі даних, які подав продавцю особисто; на польській митниці дав комплект документів із вищою вартістю автомобіля для повернення ПДВ; на час продажу автомобіля позивач погодився на пропозицію, яку йому запропонували зазначити для повернення ПДВ продавцю, а для подання митним органам України нижчої вартості автомобіля, тому вартість автомобіля в документах вказана різна.

Позивач надав перед судом пояснення про те, що він не пам?ятає чи підписував договір, а в наступному надав перед судом протилежне пояснення, що він особисто підписав договір купівлі-продажу автомобіля.

В судовому засіданні позивач надав перед судом пояснення про те, що незважаючи на подання митним органам різних країн декларацій із зазначенням в них різних розмірів вартості автомобіля в сумі 5000 Євро та 6500 Євро, на його думку, ним зазначено однаковий розмір вартості автомобіля, а турбує його сплата ним на користь України 57000 гривень.

В судовому засіданні представник позивача надав перед судом пояснення про те, що докази відповідача не містять апостиля; другий раз позивач ще не притягнутий, але притягнення оскаржено; позивач особисто подав документи на польській та українській митниці; починала справу Галицька митниця, а Івано-Франківська митниця не існує.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив позов та надав перед судом пояснення про те, що позивачем визнано порушення ним митних правил та здійснено доплату за заниження вартості автомобіля; справу про порушення митних правил заведено в межах шестимісячного строку з часу виявлення правопорушення, а тому строк накладення стягнення не порушено; позивачем не враховано, що митні служби обмінюються інформацією на основі міжнародного договору; міжнародні договори України передбачають подання документів про митне оформлення без необхідності їх перекладу та проставляння апостилю; позивач особисто подав документи для митного оформлення, в яких було занижено вартість автомобіля з метою заниження вартості митних платежів, а також ним особисто подано митному органу Республіки Польща експортну декларацію із зазначенням дійсної вартості автомобіля в сумі 6500 Євро для повернення ПДВ за придбання автомобіля; митним органам Бельгії та Польщі позивачем подано документи про вартість автомобіля в сумі 6500 Євро; позивача неодноразово викликали до митного органу для надання пояснення, але він уникав прибуття; лист позивача надано підприємством зв?язку вже після розгляду справи про порушення позивачем митних правил; фактура та експортна декларація містить інформацію про дійсну вартість автомобіля в сумі 6500 Євро; правопорушення позивача виявлено 18/02/2021, а стягнення накладено 16/08/2021, тому строк накладення стягнення не пропущено; в ст. 498 Митного кодексу України передбачено обов?язок для позивача діяти добросовісно, який ним порушено; всі доводи позивача спростовано, а тому відповідачем доведено правові підстави для накладення на позивача стягнення.

Фактичні обставини спору сторонами не заперечуються щодо подання різного змісту декларації різним митним органам. Натомість протягом судового розгляду сторони висловлювали різну юридичну оцінку цих обставин.

Так, в письмовому відзиві на позов відповідачем вказано, що у графах №22 та 42 митної декларації №UA206010/2019/401117 від 15.01.2019 вказана вартість товару - 5000 євро. З заявленої вартості і розраховано митні платежі в розмірі 57175,63 гривень ОСОБА_1 за митне оформлення товару.

Галицькою митницею, листом Державної митної служби України №20/20-02-01/74/255 18.02.2021, отримана відповідь митних органів Королівства Бельгія на запит щодо перевірки відомостей за автентичними документами на час експортного митного оформлення товару.

Листом митного органу Королівства Бельгія від 19.11.2020 на запит стосовно перевірки автентичності документів вказано, що здійснено митне оформлення автомобіля марки «CITROEN», модель «С 4» 2014 року, номер кузова НОМЕР_1 , а також позивачу продано автомобіль продавцем за 6500 Євро.

Таким чином позивач надав неправдиву інформацію митним органам України про дійсну вартість автомобіля.

Крім цього позивач та його представник надали перед судом неправдиві пояснення щодо обставини придбання автомобіля за 6500 Євро у продавця та подання експортної митної декларації із зазначенням вартості автомобіля в сумі 6500 Євро.

Судом встановлено наступні обставини.

16/08/2021 начальником Івано-Франківської митниці ухвалено постанову про накладення стягнення у виді штрафу в сумі 29612,49 гривень на позивача за порушення ст. 485 Митного кодексу України.

06/08/2021 інспектором Івано-Франківської митниці складено протокол №008/20600/21 щодо позивача за подання декларації з метою проведення митного оформлення автомобіля Citroen C4 за тих обставин, що позивачем придбано автомобіль за 6500 Євро, а ним подано декларацію про придбання автомобіля за 5000 Євро.

Позивач подав митному органу України форму МД-2 UA206010/2019/401117, в якій зазначено вартість спірного автомобіля в сумі 5000 Євро.

Також позивач подав митному органу України договір купівлі продажу спірного автомобіля, в якій зазначено вартість автомобіля в сумі 5000 Євро.

16/07/2021 відповідач направив позивачу повідомлення про виклик для надання пояснення щодо обставин оформлення спірного автомобіля.

Відповідно до документу підприємства зв?язку №55 відповідачем відправлено повідомлення про виклик позивача.

Відповідно до звіту №086 повідомлення про виклик позивача вручено позивачу.

06/08/2021 відповідачем направлено позивачу копію протоколу про порушення митних правил та повідомлено про час і місце розгляду справи про порушення митних правил.

Відповідно до документу підприємства зв?язку №55 відповідачем відправлено повідомлення про виклик позивача.

Відповідно до письмового пояснення митного брокера ОСОБА_2 митне оформлення спірного автомобіля здійснено на основі документів, які надав особисто позивач.

18/02/2021 Державна митна служба повідомила Галицьку митницю Держмитслужби про надходження інформації від митних органів Бельгії щодо митного оформлення автомобіля позивача.

Відповідно до пояснення представника відповідача митним органом Королівства Бельгії надано інформацію про те, що в експортній декларації та договорі купівлі-продажу вартість автомобіля зазначена 6500 Євро.

Відповідно до перекладу документів про митне оформлення вартість спірного автомобіля за змістом експортної декларації та договору його купівлі позивачем зазначена в сумі 6500 Євро.

Отже відповідачем спростовано пояснення позивача про те, що його не викликали до митного органу та не повідомляли про виклик до митного органу і про розгляд його справи.

Також пояснення позивача про те, що ним було надіслано пояснення відповідачу і клопотання про відкладення розгляду справи за межі строку, що визначений законом для накладення відповідного стягнення, вказують на те, що позивачу було однозначно відомо про те, що його викликають до митного органу.

Свідома відмова позивача від прибуття до митного органу не визначена законом в якості підстави для звільнення позивача від негативних наслідків вчинення ним адміністративного правопорушення.

Отже позивачем використано завідомо підроблений документ, який він подав митному органу України з метою заниження митної вартості товару. Зазначені дії відповідають диспозитивній частині ст. 358 КК України.

Таким чином позивачу національним законодавством не гарантовано право на уникнення юридичної відповідальності на основі адміністративного позову за вчинення дій, що відповідають диспозитивній частині будь-якої зі статей особливої частини КК України.

Надання позивачем та його представником неправдивих пояснень в судовому засіданні також не визначено законом в якості правової підстави для уникнення негативних наслідків вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 494 Митного кодексу України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до ст. 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Отже заявлення позивачем неправдивих відомостей в митній декларації визначено законом в якості правової підстави його відповідальності за такі дії.

Об?єктом посягання за діями позивача є суспільні відносини щодо добробуту громадян України.

За змістом ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до ч. 2 ст. 485 Митного кодексу України посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ч. 5 ст. 264 Митного кодексу України з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Отже відповідачу належить право здійснення контролю за наданими відомостями на час декларування товару.

Стягнення за порушення правим декларування товару може бути накладено протягом шести місяців з моменту його виявлення.

Таким чином відповідачем накладено стягнення на позивача у строк, що передбачений в ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України.

Відповідно до ч. 10 ст. 494 Митного кодексу України протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.

Відповідно до ст. 3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 1961 року, учасниками якої є Україна та Бельгія, єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Однак дотримання згаданої в попередній частині формальної процедури не може вимагатися, якщо закони, правила або практика, що діють в державі, в якій документ представлений, або угода між двома чи декількома договірними державами відміняють чи спрощують дану формальну процедуру або звільняють сам документ від легалізації.

Отже не підлягає легалізації за змістом конвенції документ, який складено особисто позивачем, а не державним органом документ про купівлю автомобіля за 6500 Євро. Так само не підлягає легалізації за змістом конвенції документ, в тому числі адміністративний, який складено особисто продавцем товару.

Таким чином відповідачем спростовано усі доводи позивача та однозначно доведено перед судом надання позивачем неправдивих пояснень і документів на час митного оформлення товарів та на час розгляду позову.

Поняття «зловживання» представлене в статті 17 та статті 35§ 3 (a) (зловживання правом на індивідуальне звернення). Вона посилається на своє звичайне значення відповідно до загальної теорії права, а саме - шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надане/створене (Miroпubovs і інші проти Латвії, §§ 62 та 65; S.A.S. проти Франції [ВП], § 66).

Положення ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямовані на забезпечення демократій засобами боротьби з діями та діяльністю, які знищують або неналежним чином обмежують основні права та свободи незалежно від того, чи дії або діяльність здійснюються «державою», «групою» або «особою».

Отже позивачу не гарантовано право на зловживання правами задля уникнення негативних наслідків юридичної відповідальності за вчинене позивачем правопорушення.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

в позові ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Держмитслужби про скасування постанови №008/20600/20 від 16/08/2021 та закриття провадження, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 10 днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя Бородовський С.О.