Справа № 140/5372/21
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/5372/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.04.2021 позивач через портал Пенсійного фонду України звернулася із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Листом від 12.05.2021 № 3988-3938/О02/8-0300/21 повідомлено, що ГУ ПФУ у Волинській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку із невиконанням однієї з умов призначення пенсії, передбаченої статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), а саме недосягненням пенсійного віку, та відсутністю документів, що дають право на призначення пільгової пенсії згідно із статтею 114 вказаного Закону.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії незаконними та зазначає, зокрема, що відмова у призначенні пенсії на пільгових умовах через відсутність документів, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, неподання уточнюючої довідки, як і сама вимога надати уточнюючу довідку, є протиправними, а у позивача наявний достатній для призначення пенсії загальний трудовий стаж понад 25 років, в т. ч. понад 10 років на роботах із шкідливими умовами праці.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Волинській області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV та зобов`язати відповідача здійснити призначення та виплату з 28.04.2021 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 26).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с. 30-35) відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що позивачем не було подано відповідної заяви та не надано довідок про підтвердження стажу для призначення пільгової пенсії. У зв`язку із невиконанням однієї з умов призначення пенсії, передбаченої статтею 26 Закону № 1058-IV, а саме недосягненням віку 60 років, та відсутністю документів, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно із пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, ГУ ПФУ у Волинській області правомірно прийнято рішення № 58 від 06.05.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 28.04.2021 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком (а. с. 42), вказана заява разом з документами були подані через веб-портал, що підтверджується відповідною роздруківкою (а. с. 15-16).

ГУ ПФУ у Волинській області прийняло рішення від 06.05.2021 № 58 про відмову у призначенні пенсії, з якого вбачається, що страховий стаж позивача становить 33 роки 9 місяців 17 днів, пільговий стаж відсутній, до нього не зараховано період роботи з 28.10.1989 по 16.04.2020, оскільки відсутня довідка про підтвердження наявного трудового стажу за Списком № 2 згідно з додатком 5 Постанови № 637 від 12.08.1993 та відсутні дані про проведення атестації робочого місця (а. с. 41).

Листом від 12.05.2021 № 3988-3938/О-02/8-0300/21 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача, що у зв`язку із невиконанням однієї з умов призначення пенсії, передбаченої статтею 26 Закону № 1058-IV, а саме недосягненням віку 60 років та відсутністю документів, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно із пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, прийнято рішення № 58 від 06.05.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком (а. с. 12-14).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року.

Згідно із пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

За приписами пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Пунктом 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» установлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461 (Офіційний вісник України, 2016 р., № 60, ст. 2044), а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

При вирішенні даного спору суд, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, які полягають у тому, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. За таких обставин з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10 й 17.03.2015 у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Крім того, згідно із частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із не зарахуванням до пільгового стажу періоду роботи з 28.10.1989 по 16.04.2020, оскільки відсутня довідка про підтвердження наявного трудового стажу за Списком № 2 та відсутні дані про проведення атестації робочого місця.

Судом встановлено, що згідно із записами у трудовій книжці позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) з 28.10.1989 по 16.04.2020 працювала у санаторії «Згорани» (в подальшому - Обласний дитячий протитуберкульозний санаторій «Згорани», який з 06.06.2019 реорганізовано на Комунальне підприємство «Волинський обласний санаторій «Згорани» Волинської обласної ради) на посадах санітарки прибиральниці (палатної), молодшої медичної сестри (палатної), молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці палатної) (а. с. 43-49). Крім того, зазначений трудовий стаж підтверджується довідкою від 31.03.2021 № 01-13/84, виданою Волинським обласним санаторієм «Лісова пісня», який згідно з рішенням Волинської обласної ради від 12.03.2020 № 29/28 є правонаступником всіх прав та обов`язків Комунального підприємства «Волинський обласний санаторій «Згорани» Волинської обласної ради (а. с. 59-60).

При вирішенні спору суд виходить з того, що відповідач не заперечує ту обставину, що позивач виконувала роботи за професіями, які передбачені відповідними Списками, чинними на період роботи. При цьому, у матеріалах справи відсутні дані про проведення атестації робочого місця позивача.

Разом з тим, враховуючи висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, суд у даній справі дійшов висновку про те, що відсутність даних про проведення атестації робочого місця не може бути самостійною та достатньою підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду роботи з 28.10.1989 по 16.04.2020 та не може бути підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, позаяк наявність такого стажу підтверджена поданими позивачем документами.

Відтак, суд погоджується із доводами позивача про те, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (28.04.2021) позивач досягла необхідного віку (51 рік і 6 місяців), у неї наявний достатній страховий та пільговий стаж (не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах за Списком № 2), до заяви про призначення пенсії позивач додала усі необхідні документи, тому у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що у заяві про призначення пенсії позивач не вказала вид пенсії, який вона просить призначити, та вказана заява була розглянута за статтею 26 Закону № 1058-IV, оскільки з листа ГУ ПФУ у Волинській області від 12.05.2021 № 3988-3938/О-02/8-0300/21 чітко вбачається, що вказана заява була розглянута на предмет наявності у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно із пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV. Крім того, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що позивач не просить зарахувати будь-який період роботи до пільгового стажу, оскільки предметом спору є рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та позивач самостійно обирає спосіб захисту порушених прав.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із чим, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, з наведених вище мотивів та підстав взаємопов`язані позовні вимоги належить задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 06.05.2021 № 58 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання відповідача здійснити призначення та виплату позивачу пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, з 28.04.2021.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Як передбачено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку із задоволенням позову повністю, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 908,00 грн., сплачений квитанцією від 24.05.2021 № 9233-5542-0356-3133 (а. с. 5), та який був зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України, що підтверджується випискою від 13.09.2019 (а. с. 25).

За правилами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається із наявних у справі письмових доказів (договору про надання правничої допомоги від 19.04.2021 з додатком, акту прийому-передачі виконаних робіт, квитанції від 24.05.2021 № 007) (а. с. 17-20), позивач сплатила адвокату Климович Т.Д., яка здійснює професійну діяльність відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 27.06.2012 № 671 (а. с. 21), кошти в сумі 2300,00 грн. за підготовку та складання позовної заяви.

У відзиві на позовну заяву (а. с. 34-35) відповідач заперечив щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вказуючи також про їх неспівмірність із складністю справи, обсягу юридичної та технічної роботи, наявністю документів.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України (зокрема, складність справи, яку розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження; час, який об`єктивно необхідно було витратити на підготовку позовної заяви, зважаючи на сталу судову практику; обсяг наданих адвокатом послуг), враховуючи заперечення відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500,00 грн.

З урахуванням наведеного, стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають судові витрати в загальному розмірі 2408,00 грн., з них: судовий збір - 908,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 1500,00 грн.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 06 травня 2021 року № 58 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826) здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, з 28 квітня 2021 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 2408 гривень 00 копійок (дві тисячі чотириста вісім гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх