Справа № 380/6846/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Справа № 380/6846/21 пров. № А/857/14798/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними рішень та зобов`язання до вчинення дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року (суддя Лунь З.І., м.Львів), -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУПФ, ПФУ відповідно) в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 03.08.2020 №09 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 (далі Рішення) згідно з якого йому відмовлено в переведенні з 29.07.2020 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, згідно із статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-1V);

зобов`язати ГУПФ перевести позивача з 29.07.2020 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, згідно із статтею 114 Закону №1058-IV з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове рішення, про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі із посиланням на обставини справи та норми матеріального права вказує, що загальний страховий стаж роботи позивача становить 27 років 6 місяців. Станом на дату звернення стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивача становить 11 років 10 місяців, тому права на призначення такого виду пенсії він набуде у віці 56 років за наявності стажу роботи з 01.04.2021 по 31.03.2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків. Оскільки, документів, які б підтверджували сплату страхових внесків (зборів) до відповідного фонду Держави СНД за періоди роботи на території Російської Федерації позивачем не надані, а згідно довідки про заробітну плату страхові внески до фонду не сплачувались, тому підстав для зарахування періодів роботи на території іншої держави, як до страхового, так і до пільгового стажу немає.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача достатньо пільгового стажу для переведення його на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ та отримує пенсію по інвалідності 3 групи.

Позивач по досягненню 55-річного віку 29.07.2020 звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію на віком за Списком №2, до якої долучив оригінали наявних у нього довідок та офіційних документів, які підтверджують стаж роботи, в тому числі за Списком №2.

Однак відповіді на свою заяву позивач не отримав.

05.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із зверненням про неотримання відповіді на його заяву про переведення пенсії за Списком №2, в якій вказав про неотримання станом на 05.03.2021 відповіді на звернення від 29.07.2020 та просив надати йому відповідь на заяву від 29.07.2020.

Листом відповідач від 31.03.2021 повідомив позивача про те, що фахівцями ГУПФ прийнято Рішення про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком за Списком №2, так як не визнається стаж роботи позивача за періоди з 31.08.2009 по 24.09.2018 по причині відсутності документів щодо атестації робочих місць. Таке Рішення ГУПФ мотивувало тим, що доданими документами підтверджено позивача стаж роботи за Списком №2 11 років 10 місяців 12 днів за період роботи у Приватному акціонерному товаристві «Нафтопереробний комплекс - Галичина» (далі ПАТ) згідно з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, виданої цим підприємством, та вказано, що законних підстав для врахування до страхового стажу та пільгового за Списком №2 стажу періодів моєї роботи з 31.08.2009 по 24.09.2018 на території Російської Федерації немає. Щодо зарахування періоду роботи позивача на території Російської Федерації до загального та пільгового стажу відповідач, пославшись на Угоду про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі Угода), вказав, що такий період роботи може бути зарахований до позивача загального та пільгового стажу лише за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів Російської Федерації. Стаж набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди та заробітна плата за цей період враховується при призначенні пенсії (а.с.27-28).

Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 01.04.2024 пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом 1 і 3 - 13 цього пункту, страхового стажу: з 01.04.2020 по 31.03.2021 - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України та Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі - Угода 1993 року) встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Згідно статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою.

Відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Правовідносини щодо обчислення стажу роботи для призначення трудових пенсій регулюються статтями 56-63 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Статтею 56 Закону №1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII Кабінет Міністрів України (далі КМУ) затвердив «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637. Постанова №637 відповідно).

Відповідно до пункту 1 цього Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: - періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; - професія або посада; - характер виконуваної роботи; - розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; - первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 220 Порядку №637 визначено, що стаж роботи громадян України за її межами підтверджується документами, легалізованими відповідно до законодавства (крім роботи на території колишнього СРСР і держав, з якими колишнім СРСР було укладено угоди про соціальне забезпечення (до укладення відповідних двосторонніх угод).

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених КМУ, наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 затверджено «Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі - Порядок №383).

Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою №637.

Атестація робочих місць за умовами праці проводиться згідно з «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженим постановою КМУ від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442). Порядок №442 містить такі норми:

- відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (пункт 8);

- перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років (пункт 9);

- результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (пункт 10).

Як визначено статтею 83 Закону №1788-XII пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.

З матеріалів справи видно, що у квітні 2020 року позивач досяг 55-річного віку, його загальний страховий стаж роботи становить 27 років 6 місяців, що визнається відповідачем. Отже, позивач повинен довести зайнятість на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 не менше 12 років 6 місяців.

Спірним у цій справі є зарахування певних періодів роботи до пільгового стажу позивача.

Згідно оскаржуваного Рішення відповідач зарахував позивачу загальний стаж роботи 27 років 6 місяців, з них пільговий стаж на роботах за Списком №2 становить 11 років 10 місяців 32 днів, не враховує ні в загальний, ні в пільговий стаж за Списком №2 період роботи позивача з 31.08.2009 по 24.09.2018 на території Російської Федерації, мотивуючи відсутністю даних про сплату ним страхових внесків на території цієї держави.

Водночас, як підтверджено матеріалами справи, з 31.08.2009 по 24.09.2018 позивач працював по трудовому договору в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Недра» (далі ТОВ) Російської Федерації помічником бурильника капітального ремонту свердловин 5 розряду на дільниці капітального ремонту свердловин пахвовим методом роботи у загальному 25 місяців 29 днів (тобто 2 роки 1 місяць 29 днів) упродовж наступних періодів :

-з 31.08.2009 по 31.07.2010 ( трудовий стаж 11 місяців);

-з 01.02.2011 по 08.01.2012 (трудовий стаж 11 місяців 8 днів);

-з 01.05.2012 по 21.08.2012 (трудовий стаж 3 місяці 21 день).

Також протягом вказаного періоду з 31.08.2009 по 24.09.2018 працював по трудовому договору в ТОВ майстром по капітальному ремонту свердловини вахтовим методом на дільниці капітального ремонту свердловини у загальному 32 місяці 21 день (тобто 2 роки 8 місяців 21 день) упродовж наступних періодів:

-з 26.04.2013 по 19.10.2013 (трудовий стаж 5 місяців 2 дні);

-з 22.10.2013 по 17.07.2014 (трудовий стаж 8 місяців 25 днів);

-з 14.08.2014 по 15.04.2015 (трудовий стаж 8 місяців 1 день);

-з 16.04.2015 по 29.02.2016 (трудовий стаж 10 місяців 13 днів).

Отже, у період з 31.08.2009 по 29.02.2016 позивач працював на вказаних посадах у ТОВ протягом 4 років 10 місяців 20 днів.

Протягом вказаного позивач працював вахтовим методом в цеху капітального і підземного ремонту свердловини на посаді майстра в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Максима» (далі ТОВ-1) Російської Федерації протягом 18 місяців 10днів (тобто 1року 6місяців 1 днів) упродовж наступних періодів:

з 27.06.2016 по 23.06.2017 (трудовий стаж 11 місяців 26 днів);

-з 15.08.2017 по 02.03.2018 (трудовий стаж 6місяців 15 днів).

Крім того, працював вахтовим методом майстром капітального ремон ту свердловин в цеху канітальпото і підземного ремонту свердловип у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Лідер-Сервіс» (далі ТОВ-2) Російської Федерації протягом 6 місяців 4 днів упродовж наступних періодів:

-з 03.03.2018 по 03.08.2018 (трудовий стаж 5 місяців);

-з 20.08.2018 по 24.09.2018 (трудовий стаж 1 місяць 4 днів).

Наведені вище періоди роботи ОСОБА_1 з 31.08.2009 по 24.09.2018 на території Російської Федерації на вказаних підприємствах підтверджено записами у трудових книжках НОМЕР_1 від 03.07.1983 і НОМЕР_2 від 27.07.2016, які були надані відповідачу, що не заперечується відповідачем, так як відповідні записи, наявні в оскаржуваному рішенні.

Поряд з цим разом із заявою про переведення пенсії позивач подав відповідачу оригінали інших офіційних документів, які підтверджують перебування в офіційних трудових відносинах з цими підприємствам впродовж періоду з 31.08.2009 по 24.09.2018 на території Російської Федерації, сплату під час роботи у бюджет Пенсійного Фонду Російської Федерації внесків на пенсійне забезпечення (крім роботи у ТОВ-2), а також виконання протягом повного робочого дня впродовж періоду з 31.08.2009 по 29.02.2016 роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, за результатами атестації робочих місць.

Для здійснення переведення ОСОБА_1 на пільгову пенсію за Списком №2 ним було надано відповідачу оригінал довідки (російською мовою) з ТОВ від 30.06.2020 про заробітну плату на цьому підприємстві у період з серпня 2009 року по лютий 2016 року. У цій довідці зазначено, що з вказаних у довідці сум заробітної плати здійснювалися відрахування у Пенсійний Фонд Росії.

Згідно з наданою ГУПФ довідкою (російською мовою) ТОВ від 14.05.2018 №117 підтверджено, що у період з 31.08.2009 по 31.07.2010, з 01.02.2011 по 08.01.2012, з 01.05.2012 по 21.08.2012 позивач працював на цьому підприємстві помічником бурильника капітального ремонту свердловин 5 розряду на дільниці капітальпого ремонту свердловин повний робочий день у виробництві добування нафти, газу і газового конденсату вахтовим методом роботи. Професія помічник бурильника капітального ремонту свердловин 5 розряду на дільниці капітального ремонту свердловин передбачена Списком №2 виробництв, робіт професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, розділом 12 «Буріння, добування і переробка нафти, газу і газового конденсату, переробка вугілля та сланцю», підрозділом 2 «Добування нафти, гази і газового конденсату», позиції 2130200а-11292.

Також згідно з вказаною довідкою ТОВ від 14.05.2018 №117 підтверджено, що у період з 26.04.2013 по 19.10.2013, з 22.10.2013 по 17.07.2014, з 14.08.2014 по 15.04.2015, з 16.04.2015 по 29.02.2016 позивач працював на цьому підприємстві майстром по ремонту свердловин (капітальному, підземному) в цеху капітального ремонту- свердловин повний робочий день у виробництві добування нафти, газу і газового конденсату вахтовим методом. Професія майстра, зайнятого на роботах по добуванню нафта, газу та газового конденсату (на нафтогазопромислах), на роботах по підземному та капітальному ремонту свердловин, по підтриманню пластового тиску, вторинних методів добування нафти, газу і газового конденсату, по підвищенню нафтовіддачі пластів передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгово пенсійне забезпечення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, розділом 12 «Буріння, добування і переробка нафти, газу і газового конденсату, переробка вугілля та сланцю», підрозділом 2 «Добування нафти, гази і газового конденсату», позиції 21302006- 23187.

Згідно довідки наданої ТОВ-1 від 07.03.2018 №28 про отриману позивачем заробітну плату за період з червня 2016року по березень 2018року, нею підтверджено, що із заробітної плати здійснені відрахування як іноземному громадянину в Пенсійний фонд Російської Федерації в розмірі 22%.

Як зазначає сам відповідач у спірному Рішенні враховуючи норми Угоди, зарахування до страхового стажу з 01.01.2004 періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, у тому числі періодів роботи, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та зарахування заробітної плати за періоди роботи на території держав-учасниць вказаної Співдружності, необхідно здійснювати за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних. фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких проводилася трудова діяльність.

Оскільки у наданих відповідачу довідках, а саме: від ТОВ від 30.06.2020 підтверджено, що за період роботи на цьому підприємстві з 31.08.2009 по 29.02.2016 (у загальному протягом 4 років 10 місяців 20 днів) з отриманої позивачем заробітної плати здійснювалися відрахування у Пенсійний Фонд Російської Федерації, то вказаний стаж з врахуванням Угоди підлягав зарахуванню відповідачем у його загальний страховий стаж; ТОВ-1 від 07.03.2018 про отриману позивачем заробітну плату за період з червня 2016 року по березень 2018 року, вказано, що із заробітної плати здійснені відрахування як іноземному громадянину в Пенсійний фонд Російської Федерації в розмірі 22%, то його період роботи на цьому підприємстві (у загальному 1 рік 6 місяців 10 днів) з врахуванням Угоди також підлягав зарахуванню відповідачем у загальний страховий стаж позивача.

Таким чином, відповідач безпідставно не зарахував позивачу у загальний страховий стаж вказаний період роботи у ТОВ і ТОВ-1 на території Російської Федерації у загальному 6років 5 місяців.

Отже, на момент подачі позивачем заяви про переведення пенсії з інвалідності на пенсію за віком за Списком №2 його загальний страховий стаж становив 33роки 11 місяців, з них - 27 років 6 місяців (як вказав відповідач в оскаржуваному рішенні) та додатково 6 років 5 місяців (період роботи у ТОВ і ТОВ-1 на території Російської Федерації з серпня 2009 року по березень 2018 року).

Також до позовної заяви позивачем долучено копію страхового свідоцтва обов`язкового пенсійного страхування від 08.04.2013 №176-107-735 72, згідно з яким підтверджено, що він є платником внесків у Пенсійний Фонд у цій державі.

Оскільки у спірний період ОСОБА_1 працював на підприємствах, які знаходиться на території Російської Федерації, то питання щодо можливості зарахування зазначеного періоду роботи до пільгового стажу за відсутності Переліку посад і професій з пільговим пенсійним забезпеченням, слід розглядати відповідно до положень Угоди 1993 року.

Приймаючи оскаржуване рішення відповідач не врахував статті 9 Конституції України, у зв`язку із чим, не застосував до правовідносин призначення пенсії за віком на пільгових умовах статті 6 Угоди 1993 року та статті 6, 11 Угоди. Із змісту наведених норм вбачається, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами. Це означає, що у випадку виникнення спору у таких питаннях, суду слід перевірити умови, за яких такий стаж підлягає зарахуванню до пільгового відповідно до законодавства країни, де особа його набула.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що позивач документально підтвердив обставини його зайнятості на посадах зі шкідливими умовами праці за Списком №2 з 31.08.2009 по 24.09.2018 у ТОВ ,ТОВ-1 та ТОВ-2.

Оскільки сукупний стаж роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 перевищує встановлені пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV 12 років 6 місяців, суд дійшов висновку про протиправність Рішення та зобов`язання відповідача перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до статті 114 Закону №1058-ІV .

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 1 грудня 2021 року.