Справа № 751/9016/21
Суддя: Овсієнко Ю. К.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№751/9016/21
Провадження №2-а/751/147/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Овсієнко Ю.К.,

за участю секретаря Іскра К.П.,

з участю представника позивача Заболоцького М.В.,

відповідача ОСОБА_1,

перекладача Демченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний позов 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України до громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі України,

В С Т А Н О В И В :

Представник 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом до громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про затримання останньої з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою забезпечення видворення за межі території України строком на шість місяців, до 01 червня 2022 року та примусове видворення за межі території України.

Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що 27 листопада 2021 року на території Добрянської об`єднаної територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1 незаконно, поза встановлених пунктів пропуску через державний кордон, перетнула державний кордон України у складі групи осіб з трьох чоловік , з території України до Республіки Білорусь на напрямку н.п. Вербівка (Україна) н.п. Глибоцьке (Республіка Білорусь) в межах інформаційно-попереджувальної таблички №937, після чого була затримана представниками прикордонної служби суміжної сторони.

01 грудня 2021 року вищезазначена іноземна громадянка в рамках процедури реадмісії встановленим порядком була передана з території Республіки Білорусь до України.

Своїми діями громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

З пояснення відповідача стало відомо, що їй у вересні 2021 року, маючи складні життєві обставини, знайомий запропонував поїхати на територію України з метою подальшого переміщення на територію Республіки Білорусь, де пообіцяв працевлаштувати з нормальною заробітною платнею. В 2021 році вона придбала квиток на літак до України та прилетіла до Києва, де познайомилася з двома своїми співгромадянами та почала працювати в кафе. Після чого особа, яка запропонувала їхати до України повідомила їй, що час їхати до Республіки Білорусь. Сідаючи до автомобіля вона побачила своїх співгромадян, з якими познайомилася раніше. Їм повідомили, що вони їдуть до м. Чернігів та в подальшому до Республіки Білорусь. 27.11.2021 вони прибули до державною кордону та слідували у напрямку, який їм зазначили, після чого були затримані прикордонниками Республіки Білорусь.

В ході перевірки даної громадянки за допомогою БД «Ризик» встановлено, що відповідач офіційно прибула на територію України на законних підставах через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Бориспіль» 21.10.2021.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Зазначив, що відповідач здійснила незаконний перетин державного кордону з території України до Республіки Білорусь, не змогла пред`явити уповноваженим особам позивача наявні квитки для залишення території України, а також фінансове забезпечення для закупівлі таких квитків, що є підставою для прийняття рішення про її примусове видворення, а також є всі обґрунтовані підстави вважати, що остання ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України, а тому необхідно її затримати та помістити до ПТПІ, строком на 6 місяців, з метою забезпечення видворення за межі території України.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

27 листопада 2021 року на території Добрянської об`єднаної територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1 незаконно, поза встановлених пунктів пропуску через державний кордон, перетнула державний кордон України у складі групи осіб з трьох чоловік з території України до Республіки Білорусь на напрямку н.п. Вербівка (Україна) н.п. Глибоцьке (Республіка Білорусь) в межах інформаційно-попереджувальної таблички №937, після чого була затримана представниками прикордонної служби суміжної сторони.

01 грудня 2021 року громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1 в рамках процедури реадмісії встановленим порядком була передана з території Республіки Білорусь до України.

Рішенням начальника відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу від 01.12.2021 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни та зобов`язати його покинути територію України у термін до 11.12.2021 року.

На момент розгляду справи документи про продовження терміну перебування в Україні або документи, які дають право на законне проживання в Україні відповідач не оформила та не зверталась до компетентних органів України із заявою про визнання її біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач офіційно прибула на територію України на законних підставах через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Бориспіль» 21.10.2021. При цьому, відповідач була затримана за незаконний перетин державного кордону з України в Республіку Білопрусь.

Крім того, відсутні дані, що у країні походження відповідач піддавалась переслідуванням за расовими або етнічними ознаками, за політичні або релігійні переконання.

Пунктом 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 1 від 25.06.2009 року передбачено, що іноземець та особа без громадянства, можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, визначеному ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Згідно ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може, на підставі винесеної за його позовом постанови суду, примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк, без поважних причин, рішення про примусове повернення, або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Таким чином, суд вважає, що у позивача є достатньо підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України.

При цьому, ч.1 ст.289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, до місцевого загального суду за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, може бути подана позовна заява про затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частиною 11 ст.289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Підстав для застосування щодо відповідача положень Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи те, що у громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає законних підстав перебування на території України, відсутній документ, що дає право на виїзд з України, суд дійшов висновку, що існують ризики, що відповідач може ухилятися від примусового видворення за межі України та перешкоджатиме проведенню процедури видворення, крім того затримання відповідача з метою повернення до країни громадянської належності, не буде суперечити п.п. «f» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а відтак вимоги позивача в частині затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до ПТПІ є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.371 КАС України, рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 26, 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 288- 289 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України до громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі України - задовольнити.

Затримати громадянку Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: м. Каттакурган, Самаркандська область, Республіка Узбекистан, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою забезпечення примусового видворення з території України строком на шість місяців, до 01 червня 2022 року включно.

Примусово видворити громадянку Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Допустити рішення до негайного виконання в частині примусового видворення.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до ч.18 ст.289 КАС України, на час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суддя Ю.К. Овсієнко