Справа № 640/22161/21
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року м. Київ № 640/22161/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., за участі секретаря судового засідання Морозової Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері»
доГоловного управління ДПС у Тернопільській області
про визнання протиправним та скасування податкових рішень-повідомлень,
Пр-к позивача, Волкова Л.М. ;

Пр-к відповідача, Мудрий О.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Галіція Дистилері» звернулось до суду з даним позовом, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення- рішення від 06 квітня 2021 року № 1 та № 1, прийняті Головним управлінням ДПС у Тернопільській області.

Ухвалою від 31.08.2021 відкрито спрощене провадження без виклику сторін та проведення судового засідання.

Ухвалою від 08.09.2021 вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 11.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засідання.

Під час розгляду справи в судовому засідання представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у пистмовому відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2021 року відповідачем на підставі акта фактичної перевірки №819/19-00-09-01/31274359 від 03.03.2021, винесено наступні оскаржувані ППР, а саме:

- № 1, яким позивачу за порушення ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», на підставі абз.27 ч.2 ст.17 вказаного Закону, визначено суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 588 307,68 грн;

- № 1, яким позивачу за порушення п.226.9 Податкового кодексу України, ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (надалі - Закон №481), абз.7 п.5 Положення №1251 від 27.12.2010, на підставі абз.20 ч.2 ст.17 вказаного Закону, визначено суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 26 317 672,00 грн.

Як вбачається з акта перевірки та письмового відзиву відповідача, застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій ґрунтується на наступних обставинах:

1) за результатами проведеної перевірки встановлено факт виробництва (розливу) та зберігання напою алкогольного десертного «П`яна вишня №2» вміст спирту 16 % об., який розлитий в поліпропіленову тару (відро 10 л. біле з білою кришкою), в кількості 398 відер (за ціною 739,08 грн відповідно до інформаційної довідки щодо середньої ціни реалізації алкогольних напоїв в 2021 році, наданої ПрАТ «Галіція Дистилері», загальною вартістю з ПДВ 294 153, 84 грн). Перевіркою встановлено розлив алкогольних напоїв у тару не передбачену ст. 11 Закону №481;

2) відповідно до інформаційних ресурсів ДПС України, ПрАТ «Галіція Дистилері» змінено податкову адресу та з 03.01.2021 року знаходиться на обліку у Головному управління ДПС у м. Києві (Шевченківський р-н м. Києва). В ході проведення перевірки встановлено, що ПрАТ «Галіція Дистилері» у лютому та 01, 02 березня 2021 року здійснювало виробництво, розлив та маркування алкогольних напоїв марками акцизного податку, на яких зазначено індекс регіону України 19 (Тернопільська область). Оскільки ПрAT «Галіція Дистилері» з 03.01.2021 року знаходиться на обліку в ГУ ДПС у м. Києві, індекс регіону, зазначений на марках акцизного податку, повинен відповідати місцезнаходженню суб`єкта господарювання та місцю реєстрації платником акцизного податку - 26 (м. Київ).

Не погоджуючись із тим, що встановлені під час перевірки обставини провадження позивачем власної господарської діяльності є підставою для застосування штрафних санкцій, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Сторонами не заперечується, що напій алкогольний десертний «П`яна вишня №2» є виноробною продукцією і не відноситься до сидру або пері.

Частиною 2 ст.11 Закону №481 серед іншого, визначено, що розлив виноробної продукції (крім сидру і перрі (без додання спирту), зброджених напоїв, одержаних виключно в результаті природнього (натурального) бродіння фруктових, ягідних та фруктово-ягідних соків, з вмістом спирту не більше 8,5 відсотка об`ємних одиниць (без додання спирту) здійснюється у виготовлену із матеріалів, дозволених до контакту з алкогольними напоями, скляну тару, а також у сувенірні пляшки та художньо оформлений посуд із скла, глазурованої кераміки або дерева, упаковку типу «Tetra-Pak» і «Bag in box». Розлив виноробної продукції (крім сидру і перрі (без додання спирту), зброджених напоїв, одержаних виключно в результаті природнього (натурального) бродіння фруктових, ягідних та фруктово-ягідних соків, з вмістом спирту не більше 8,5 відсотка об`ємних одиниць (без додання спирту) здійснюється виключно у тару (посуд) місткістю 0,05 л, 0,1 л, 0,2 л, 0,25 л, 0,275 л, 0,35 л, 0,375 л, 0,4 л, 0,45 л, 0,5 л, 0,61 л, 0,68 л, 0,7 л, 0,75 л, 0,8 л, 1,0 л і більше.

Відповідно до зазначеної норми в попередній редакції (станом на 08.08.2020), розлив виноробної продукції (крім сидру і перрі (без додання спирту), зброджених напоїв, одержаних виключно в результаті природнього (натурального) бродіння фруктових, ягідних та фруктово-ягідних соків, з вмістом спирту не більше 8,5 відсотка об`ємних одиниць (без додання спирту) здійснюється виключно у передбачену діючими стандартами скляну тару, а також у сувенірні пляшки та художньо оформлений посуд із скла, глазурованої кераміки або дерева, упаковку типу «Tetra-Pak» і «Bag in box».

Аналіз наведеної норми в попередній та чинній редакції, дає змогу дійти висновку, що законодавцем передбачено можливість розливу виноробної продукції у тару, як скляну, так і виготовлену із матеріалів, дозволених до контакту з алкогольними напоями.

Як вказано в наданому до перевірки висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 19.03.2018 №602-123-20-1/11314, про що зазначено в Акті перевірки, поліпропіленові відра, в які ПрАТ «Галіція Дистилері» здійснює розлив напою алкогольного десертного «П`яна вишня №2», виготовлені у відповідності із ТУ У 22.2-1:2018 «Тара з поліпропілену для фасування харчових продуктів. Технічні умови», сфера застосування поліпропіленових відер - фасування харчових продуктів.

Відповідно до листа ПП «Лібо-Пласт» №35 від 11.10.2021, яке постачає зазначену тару позивачу, відра поліпропіленові білі ємністю 10 л. з білими кришками, які виробляє Приватне підприємство «Лібо-Пласт» відповідно до Технічних умов ТУ У 22.2-1:2018 «Тара з поліпропілену для фасування харчових продуктів. Технічні умови» та висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 19.03.2018 №602-123-20-1/11314, можна використовувати в якості спожиткового пакування для фасування будь-яких видів харчових продуктів, в тому числі, алкогольних напоїв.

За таких обставин суд приходить до висновку про помилковість доводів контролюючого органу щодо здійснення позивачем розливу алкогольних напоїв у тару не передбачену ст. 11 Закону №481.

Стосовно належності акцизних марок, які були наклеєні на алкогольну продукцію позивача після зміни останнім адреси реєстрації, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Відповідно до п.226.9 Податкового кодексу України, вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції.

Абзацом 7 п.5 Положення №1251 «Про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах», передбачено, що на кожну марку наносяться такі реквізити: індекс регіону України (згідно з додатком), що відповідає місцезнаходженню виробника продукції, позначений двома цифрами (для маркування вітчизняної продукції), тощо.

Суть спору в цій частині зводиться до того, що з 03.01.2021 року позивач знаходиться на обліку у Головному управління ДПС у м. Києві (Шевченківський р-н м. Києва), індекс регіону 26. В ході проведення перевірки встановлено, що ПрАТ «Галіція Дистилері» у лютому та 01, 02 березня 2021 року здійснювало виробництво, розлив та маркування алкогольних напоїв марками акцизного податку, на яких зазначено індекс регіону України 19 (Тернопільська область).

Згідно з абз.4 п.3 Положення № 1251, підприємства-виробники та імпортери алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання, подають засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» щомісяця до 8 числа продавцю марок акцизного податку (далі - продавець марок) для задоволення через два місяці потреби в марках таку інформацію: попередню заявку-розрахунок про потребу в марках за їх видами, реквізити платіжного документа/платіжних документів (номер, дата платіжного доручення та сума перерахованих коштів) на перерахування плати за виготовлення марок та звіт про використання марок, придбаних у попередньому місяці. Поняття «продавець марок акцизного податку» вживається у значенні, наведеному в Податковому кодексі України.

Згідно п.14.1.198 Податкового кодексу України, продавець марок акцизного податку - контролюючі органи.

На виконання вказаних норм, ПрАТ «Галіція Дистилері» щомісяця до 8 числа для задоволення через два місяці власної потреби в акцизних марках подавало продавцю марок попередні заявки-розрахунки.

В попередніх заявках-розрахунках, поданих до зміни місцезнаходження ПрАТ «Галіція Дистилері», підприємство зазначало своє місцезнаходження - 48400, Тернопільська обл., м.Бучач, вул. Бариська, 8 А, як, зокрема, і в попередній заявці-розрахунку про потребу в марках акцизного податку на січень 2021 року, поданій 06 листопада 2020 року. В попередніх заявках-розрахунках, поданих після зміни місцезнаходження, підприємство зазначало своє нове місцезнаходження - 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 16, як, зокрема, в попередній заявці-розрахунку про потребу в марках акцизного податку на березень 2021 року, поданій 05 січня 2021 року.

Згідно з абз.абз.1 - 4 п.10 Положення № 1251, продаж марок здійснюється на підставі поданих платником акцизного податку за місцем реєстрації в електронній формі заявок - розрахунків кількості марок.

На виконання вказаної норми ПрАТ «Галіція Дистилері» для отримання акцизних марок подавало контролюючому органу відповідні заявки-розрахунки кількості марок, із зазначенням свого місцезнаходження, а саме: до 17.12.2020 - 48400, Тернопільська обл., м. Бучач, вул. Бариська, 8 А; після 17.12.2020 - 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 16, як, зокрема, в заявці-розрахунку на придбання марок акцизного податку для маркування алкогольних напоїв № 2 від 25 січня 2021 року. Отже, під час замовлення і отримання марок акцизного податку Позивачем не було допущено порушень законодавства. Марки акцизного податку, якими Позивач маркував алкогольні напої у січні - лютому 2021 року та 01, 02 березня 2021 року і які описані Відповідачем в акті перевірки, є марками акцизного податку встановленого зразка, отриманими Позивачем у встановленому законодавством порядку відповідно до адреси місцезнаходження, актуальної на дати складання заявок.

Таким чином, реквізит марки акцизного податку «індекс регіону України, що відповідає місцезнаходженню виробника продукції, позначений двома цифрами (для маркування вітчизняної продукції)» наноситься на марки акцизного податку в залежності від місцезнаходження виробника, вказаного в поданій двома місяцями раніше заявці-розрахунку про потребу в марках за їх видами для задоволення через два місяці потреби в маркуванні алкогольної продукції.

При цьому, а ні Податковим кодексом України, а ні Положенням № 1251 не встановлена заборона для виробників підакцизної продукції, зокрема, алкогольних напоїв, після зміни їх місцезнаходження використовувати марки акцизного податку з нанесеним індексом регіону України, що відповідає місцезнаходженню виробника на момент подання заявки на отримання акцизних марок

Крім того, Положенням № 1251 не встановлена така підстава для повернення марок акцизного податку, як зміна місцезнаходження покупця марок і невідповідність індексу регіону України, нанесеного на марки акцизного податку в раніше придбаних марках, новому місцезнаходженню покупця марок.

Натомість Положення № 1251 встановлює інші підстави для повернення марок акцизного податку, а саме: пошкодження марок акцизного податку, невідповідність зазначених на марках акцизного податку сум акцизного податку, сплачених за одиницю маркованої продукції, ліквідація покупця марок, закінчення строку дії відповідної ліцензії у покупця марок.

Абзацом 6 п. 27 Положення № 1251 врегульовано, що у разі виявлення продавцем марок невідповідності їх вимогам законодавства чи явних ознак підроблення такі марки повертаються підприємству-виробнику для проведення експертизи, про що покупцеві марок видається довідка. Після одержання висновку експертизи складається акт, на підставі якого зазначені марки підлягають знищенню підприємством-виробником, а у разі визнання марок фальшивими чи підробленими - надсилаються до відповідних правоохоронних органів.

Отже, з вказаної норми випливає, що якщо Відповідач, як продавець марок, вважав, що після зміни місцезнаходження ПрАТ «Галіція Дистилері» на м. Київ зазначення на марках акцизного податку, замовлених ПрАТ «Галіція Дистилері», індексу регіону « 19» не відповідає вимогам законодавства, то у січні 2021 року Відповідач повинен був повернути такі марки підприємству-виробнику.

Однак, як підтверджується заявкою-розрахунком на придбання марок акцизного податку для маркування алкогольних напоїв № 2 від 25.01.2021, Відповідач видав Позивачу марки акцизного податку з індексом регіону « 19», що також підтверджує, що марки акцизного податку з індексом «19» і після зміни місцезнаходження ПрАТ «Галіція Дистилері» на м. Київ відповідали вимогам законодавства.

Під час розгляду справи представник відповідача не зміг пояснити суду, якою, на думку контролюючого органу, мала бути правомірна поведінка Позивача після 01 січня 2021 року, адже єдино можливим варіантом згідно позиції відповідача є повне припинення виробництва алкогольних напоїв до отримання марок акцизного податку з індексом регіону « 26», що могло відбутись лише в березні 2021 року на підставі попередньої заявки-розрахунку про потребу в марках, поданої до 08 січня 2021 року.

Проте, суд приймає до уваги доводи представника позивача, що припинення виробництва, і відповідно, реалізації алкогольних напоїв на строк, принаймні, 2 місяці призвело б до неможливості виплачувати заробітну плату працівникам і сплачувати податки.

Крім того, законодавчо є неврегульованим питання, як слід вчинити Позивачу після 01 січня 2021 року з марками акцизного податку з індексом регіону « 19», адже Положенням №1251 не передбачено підстав для повернення таких марок продавцю, а також порядку відшкодування їх вартості.

У контексті наведеного суд зазначає, що презумпція правомірності рішень платника податків застосовується, коли норми податкового права прямо чи внаслідок їх тлумачення, а також у своїй сукупності не є однозначними та допускають множинне трактування повноважень на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідне положення міститься у постанові КАС ВС від 10 лютого 2021 року у справі № 380/671/20.

ВС зазначив, що у положеннях ПК серед основних засад податкового законодавства передбачено принцип презумпції правомірності рішень платника податків, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Отже, мова йде не лише про загальнообов`язкове усунення юридичних колізій, яке є одночасно і правом (повноваженням), і процесуальним обов`язком суду при звичайному (безвідносно до виду правовідносин) правозастосуванні. Мова про порядок вирішення ситуацій, у яких стикаються (конфліктують) інтереси платника податків і контролюючого органу, а норми податкового права, що регулюють такі правовідносини, прямо чи внаслідок їх тлумачення, а також у своїй сукупності, не є однозначними та допускають множинне трактування їхніх прав та обов`язків, внаслідок якого можливе вирішення справи як на користь платника, так і проти нього.

Презумпція сформульована як принцип у статті 4 ПК (пункт 4.1.4). Саме таким чином встановлено найвищий ступінь її імперативності. Крім того, презумпція також закріплена як спеціальна норма у пункті 56.21 статті 56 ПК саме для цього виду правовідносин, що означає безумовне її врахування при вирішенні спорів, що регулюються означеною статтею.

Сама юридична конструкція норми пункту 56.21 статті 56 ПК дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, обравши найвигідніший для себе з яких платник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду. Більше того, наведеною нормою охоплюються не лише очікування платника, запровадженням у податковому законодавстві цієї презумпції як принципу (основної засади) накладається відповідний таким очікуванням обов`язок вибору визначеного нею варіанту поведінки і контролюючим органом, і судом. При цьому тягар доведення хибності (відсутності правових підстав) обраного платником варіанту поведінки покладається законом на контролюючий орган.

З урахуванням вищевказаного, оскільки з однієї сторони п.226.9 Податкового кодексу України розцінений відповідачем на користь того, що продукція позивача після зміни місцезнаходження вважається не маркованою, а марки акцизного збору, отримані у визначеному порядку до зміни місцезнаходження втрачають юридичну значимість, однак з іншої сторони Податковим кодексом України і Положенням №1251 не передбачено підстав для повернення таких марок продавцю, а також порядку відшкодування їх вартості, не кажучи про зупинення позивачем господарської діяльності для отримання нових акцизних марок через 2 місяці після подання заявки за новим місцезнаходженням, суд приходить до висновку про те, що позивачем не було допущено порушення п.226.9 Податкового кодексу України,

При цьому, як вже зазначалось, за змістом абз.7 п.5 Положення №1251, передбачено, що на кожну марку наносяться такі реквізити: індекс регіону України (згідно з додатком), що відповідає місцезнаходженню виробника продукції, позначений двома цифрами (для маркування вітчизняної продукції), тощо.

Норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини не конкретизують, чи індекс регіону має відповідати місцезнаходженню виробника на момент подання заявки на отримання акцизних марок чи на момент наклеювання таких марок на підакцизний товар, у разі зміни місцезнаходження суб`єкта господарювання на цей момент, внаслідок чого суд з урахуванням наведеної вище правової позиції Верховного Суду вважає за правильне прийняти рішення на користь позивача.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає наступне.

Оскаржуваним ППР №1 до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі абз.20 ч.2 ст.17 Закону №481.

Відповідно до буквального тлумачення наведеної норми, до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Всі перелічені в акті перевірки алкогольні напої мали марки акцизного податку встановленого зразка, що відповідачем не заперечено і не спростовано, внаслідок чого застосування до позивача штрафу з цих підстав не можна вважати правомірним.

За таких обставин, оскаржувані податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам ч.2 ст.2 КАС України, внаслідок чого є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Посилання позивача на процедурні порушення проведення контрольного заходу судом відхиляються, адже у своїй постанові від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 (провадження № 11-109апп21) Велика Палата ВС вказала, що підставами для скасування рішень, прийнятих за підсумками перевірки, є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Матеріали справи не містять доказів того, що суб`єктивна незгода позивача із наявністю підстав для проведення контрольного заходу будь-яким чином впливає на правильність висновків контрольного заходу, адже позивач мав можливість не допустити посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки і оскаржити відповідний наказ. З аналогічних підстав судом відхиляються доводи позивача про те, що оскаржувані ППР винесені не ГУ ДПС у м. Києві, а ГУ ДПС у Тернопільській області.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 06.04.2021 № 1, 1.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Галіція Дистилері» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 22 700,00 грн (двадцять дві тисячі сімсот грн 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області.

ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ» (код 31274359, адреса: 04053, місто Київ, вул.Кудрявська, будинок 16).

ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДПС У ТЕРНОПІЛЬСЬКІЙ ОБЛАСТІ (код ВП 44143637, адреса: 46003, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повне рішення складено 01.12.2021.

Суддя П.О. Григорович