Справа № 380/3754/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року Справа № 380/3754/21 пров. № А/857/18011/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідач Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Мікули О.І.

при секретарі судового засідання - Рибачука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року (суддя Карп`як О.О., м.Львів, повний текст складено 29 липня 2021 року), -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі Прикордонний загін, в/ч НОМЕР_1 відповідно) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) (далі Кінологічний центр, ДПСУ відповідно) в якому просив:

визнати протиправними дії Прикордонного загону щодо нарахування та виплати позивачу допомоги на оздоровлення, у вересні 2016 року, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889 (далі - Постанова №889);

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у вересні 2016 року, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою №889;

визнати протиправними дії Кінологічного центру щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, у вересні 2017 року та підйомної допомоги у березні 2017 року, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою № 889;

зобов`язати Кінологічний навчальний нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення у вересні 2017 року та підйомну допомоги у березні 2017 року, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою №889, в розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум;

визнати протиправними дії Прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період 2010 - 2014 роки в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру;

зобов`язати Прикордонний загін нарахувати і виплатити позивачу з урахуванням виплачених сум надбавку за кваліфікацію: з грудня 2010 року по листопад 2011 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до постанови КМУ «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» від 07.11.2007 №1294 (далі Постанова №1294): 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; з липня 2012 року по листопад 2012 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до Постанови №1294: 1- й клас - 8 відсотків посадового окладу; з грудня 2012 року по вересень 2014 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до Постанови №1294: класна кваліфікація «Майстер» - 11 відсотків посадового окладу;

визнати протиправними дії Прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_1 винагороди за бойове чергування за період січень 2013 року - жовтень 2014 року та березень-липень 2016 року у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30 відсоткового розміру від посадового окладу;

зобов`язати Прикордонний загін нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум винагороду за бойове чергування за період січень 2013 року - жовтень 2014 року та березень-липень 2016 року згідно додатку № 25 до Постанови №1294 із розрахунку 30% посадового окладу на місяць;

визнати протиправними дії та бездіяльність Прикордонного загону щодо не нарахування та не виплати позивачу із часу набуття права 25.12.2012 та на день виключення із списків особового складу частини, винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 25.12.2012, у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням;

визнати протиправними дії Кінологічного центру щодо виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 25-ти річної календарної військової служби в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру;

зобов`язати Кінологічний центр нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 25-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 25.12.2017, у розмірі 2 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум;

визнати протиправною бездіяльність Кінологічного центру щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 на день звільнення компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) та постановою КМУ «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах» від 01.08.2012 №702 (далі Постанова №702) за 2013 - 2017 роки;

зобов`язати Кінологічний навчальний центр нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII та Постановою №702 за 2013 - 2017 роки;

зобов`язати Прикордонний загін нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми надбавки за кваліфікацію та винагороди за бойове чергування за весь час затримки такої виплати по день їх фактичної виплати.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Прикордонного загону (щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, у вересні 2016 року, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою №889. Зобов`язано Прикордонний загін нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачену допомогу на оздоровлення у вересні 2016 року, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою №889. Визнано протиправними дії Кінологічного центру щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, у вересні 2017 року та підйомної допомоги у березні 2017 року, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою №889; зобов`язано Кінологічний центр нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення у вересні 2017 року та підйомну допомоги у березні 2017 року, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою №889, в розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправними дії Прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період 2010 - 2014 роки в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру; зобов`язати Прикордонний загін нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум надбавку за кваліфікацію: з грудня 2010 року по листопад 2011 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до Постанови №1294: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; з липня 2012 року по листопад 2012 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до Постанови №1294: 1- й клас - 8 відсотків посадового окладу; з грудня 2012 року по вересень 2014 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до Постанови № 1294: класна кваліфікація «Майстер» - 11 відсотків посадового окладу; визнано протиправними дії Прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_1 винагороди за бойове чергування за період січень 2013 року - жовтень 2014 року та березень-липень 2016 року у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30 відсоткового розміру від посадового окладу. зобов`язано Прикордонний загін нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум винагороду за бойове чергування за період січень 2013 року - жовтень 2014 року та березень-липень 2016 року згідно додатку № 25 до Постанови № 1294 із розрахунку 30% посадового окладу на місяць. Визнано протиправними дії та бездіяльність Прикордонного загону щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 із часу набуття права 25.12.2012 та на день виключення із списків особового складу частини, винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби. Зобов`язано Прикордонний загін нарахувати і виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 25.12.2012, у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням. Визнано протиправними дії Кінологічного центру щодо виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 25-ти річної календарної військової служби в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру. Зобов`язано Кінологічний центр нарахувати та виплатити на користь позивача винагороду за тривалість безперервної 25-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 25.12.2017, у розмірі 2 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум. Зобов`язано Прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми надбавки за кваліфікацію за весь час затримки такої виплати по день їх фактичної виплати. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила в/ч НОМЕР_1 , яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що за час проходження служби позивачу було в належних розмірах виплачено спірні виплати. Зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до структури і складу місячного грошового забезпечення, у зв`язку з чим така допомога не була включена при розрахунку та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні та допомоги на оздоровлення. Крім того, у період 2012-2017 роки наказами Адміністрації ДПСУ було визначено виплачувати додаткові види грошового забезпечення, зокрема надбавку за кваліфікацію, визначену додатком 25 до Постанови №1294 у розмірі 50 % установленого відповідно до зазначеного пункту розміру. Також вказує, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розгляд справи просить проводити у його відсутності та відсутності його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем як і під час проходження військової служби, так і під час звільнення з військової служби у меншому ніж законодавчо встановленому розмірі виплачена вихідна допомога при звільненні, матеріальна допомога на оздоровлення у 2016-2017 роках та інші додаткові види грошового забезпечення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що наказом начальника Кінологічного центру від 02.07.2019 №137-ос старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі Закон №2232-XII)та наказом начальника цієї ж установи від 01.08.2019 № 161-ос виключено із списків особового складу, усіх видів забезпечення Кінологічного центру.

Із наданих на адвокатські запити документів з питань грошового забезпечення ОСОБА_1 , вбачається, що позивач як під час проходження військової служби так і звільнення із неї Прикордонним загоном та Кінологічним центром, у меншому ніж законодавчо визначеному розмірі виплачена матеріальна допомога на оздоровлення у 2016-2017 роках та інші додаткові види грошового забезпечення.

Згідно архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 , за 2016 - 2018 роки останньому щомісячно із лютого 2016 року до лютого 2018 року включно виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода встановлена для військовослужбовців ДПСУ із січня 2016 року згідно Постанови № 889 із урахуванням змін до пункту 1 внесених Постановою №704, який доповнено підпунктом 5 такого змісту: « 5) військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.»

Згідно архівної відомості особистої картки грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016 - 2017 роки, останньому Прикордонним загоном у вересні 2016 року виплачено грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 5256,13 грн, а Кінологічним центром у вересні 2017 року виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 5685,5 грн та березні 2017 року підйомну допомогу у розмірі 5609,5 грн.

При цьому, упродовж вказаних років, у тому числі і у вересні 2016, березні 2017 та вересні 2017 років ОСОБА_1 , щомісячно виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода, розмір якої у вересні 2016 року становив 3142,3 грн, у березні 2017 становив 3106,74 грн (841,43 грн +2265,31 грн), у вересні 2017 року 3411,3 грн.

Стаття 1 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), передбачає соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Як передбачено пунктом 1 статті 10-1 даного Закону №2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 9 цього ж Закону№2011-XII до складу грошового забезпечення входять:посадовий оклад, оклад за військовим званням;щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацами 1, 2 частини четвертої вказаної статті встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно пункту 1 частини третьої статті 9-1 Закону №2011-XII при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

Крім того, нормами частини першої статті 9-1 Закону №2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Як видно з особистих карток позивача за 2016, 2017 роки до складу грошового забезпечення, з якого йому було здійснено обчислення допомоги на оздоровлення, а також підйомну допомогу, не включено щомісячну додаткову грошову винагороду.

Постановою №889 установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Судом встановлено та це не заперечується відповідачами, що така щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалася позивачу, під час проходження ним військової служби.

Розмір допомоги визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою на день видання наказу про надання цієї допомоги.

Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17. Приймаючи постанову від 6 лютого 2019 року у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.

До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Проте, оскільки додаткова грошова винагорода на підставі Постанови № 889, нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.

За наведеного правового регулювання та обставин справи відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано підйомну допомогу щомісячну додаткову грошову винагороду, що передбачена Постановою № 889.

Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом зокрема, у постановах від 26 лютого 2021 року справа № 620/3346/19, 31 березня 2021 року справа № 620/2878/20.

З врахуванням наведених доводів та обґрунтувань вимоги позивача про визнання протиправними дій Прикордонного загону щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, у вересні 2016 року, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою №889; визнання протиправними дій Кінологічного центру щодо нарахування та виплати позивачу допомоги на оздоровлення, у вересні 2017 року та підйомної допомоги у березні 2017 року, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою №889, є обґрунтованими.

Щодо неправомірної виплати додаткових видів грошового забезпечення у меншому розмірі, суд зазначає наступне.

Відповідно до інформації зазначеної в особистих картках грошового забезпечення ОСОБА_1 , за 2010 - 2016 роки у виплачено в меншому ніж належало розмірі надбавку за кваліфікацію.

Згідно пункту 7 Постанови № 1294 до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

Так, 20.05.2008 на виконання пункту 2 вказаної Постанови, наказом Адміністрації ДПСУ №425 затверджено «Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (зареєстровано в МЮУ 18.06.2018за №537/15228, Інструкція №425)підпунктом 3.13.1 якої встановлено, що особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу.

Постановою №1294 затверджено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25-28 до цієї постанови.

Одночасно, в пункті 7 Постанови №1294 вказано, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням виплачених сум надбавку за кваліфікацію: з грудня 2010 року по листопад 2011 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до Постанови № 1294: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; з липня 2012 року по листопад 2012 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до Постанови № 1294: 1- й клас - 8 відсотків посадового окладу; з грудня 2012 року по вересень 2014 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до Постанови: класна кваліфікація «Майстер» - 11 відсотків посадового окладу.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Прикордонного загону щодо виплати позивачу винагороди за бойове чергування за період з січня 2013 року по жовтень 2014 року та березня - липень 2016 року у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30% розмірі посадового окладу, то необхідно зазначити таке.

Відповідно до додатку № 25 Постанови № 1294 військовослужбовці у з`єднаннях, частинах і підрозділах, на прикордонних заставах, у складі екіпажів літаків, вертольотів, кораблів і катерів Держприкордонслужби за час бойового чергування (бойової служби) отримують винагороду за бойове чергування (бойову службу), відсотків посадового окладу від 10 до 30.

Підпунктами 3.17.1 - 3.17.7 п. 3.17 Інструкції № 425 упорядковано виплату винагороди за бойове чергування, зокрема визначено, що військовослужбовцям прикордонних застав (відділень відділів прикордонної служби), які входять за розрахунком до складу прикордонних нарядів, що несуть бойову службу з безпосередньої охорони державного кордону на державному кордоні, виплачується винагорода за бойове чергування за час бойового чергування (бойової служби), - 4 відсотки посадового окладу за кожне несення служби, але не більше 30 відсотків на місяць.

Аналогічно, у період 2013-2016 років ОСОБА_2 , виплачувалася у розмірі 5% від мінімально встановлено розміру винагорода за бойове чергування.

Згідно інформації наявної у архівних відомостях особистих карток грошового забезпечення за період з січня 2013 року - жовтень 2014 року та березень - липень 2016 року роки така виплачувалася у розмірі 5% посадового окладу, у той час як позивачу , відповідно відомостей щомісячно залучався за розрахунком до складу прикордонних нарядів, що несуть бойову службу з безпосередньої охорони державного кордону на державному кордоні понад 8 раз на місяць, що мало б наслідком виплату вказаної винагороди із розрахунку 4% за бойове чергування у максимальному розмірі, тобто 30% посадового окладу на місяць.

З огляду на викладене, суд вважає протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу винагороди за бойове чергування за період з січня 2013 року - жовтень 2014 року та березень - липень 2016 року у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30% розмірі посадового окладу.

Відповідно до пункту 7 Постанови №1294 до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в. межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

Додатком 25 до Постанови № 1294 для військовослужбовців встановлено винагорода за тривалість безперервної військової служби, посадовий оклад і оклад за військовим званням (військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби: 1,0 за 15 років; 1,5 за 20 років; 2 за 25 років; 2,5 за 30 років; 3 за 35 і кожні наступні п`ять років.

Відповідно до витягу із послужного списку позивача останній призваний на військову службу із 25.12.1992 та таку проходив безперервно до дати виключення із списків особового складу згідно наказу начальника Кінологічного центру від 01.08.2019 № 161-ос станом на 25.12.2012 безперервна календарна вислуга років військової служби ОСОБА_2 , становила 20 років, станом на 25.12.2017 безперервна календарна вислуга років військової служби становила 25 років.

Архівна відомість особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2012- 2013 роки не містить інформацію про виплату останньому одноразового додаткового виду грошового забезпечення - винагороду за тривалість 20 річної безперервної військової служби у розмірі 1,5 посадових окладів і окладів за військовим званням.

Із огляду на зазначене, позивачу із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби (25.12.2012) та на час виключення із списків особового складу Прикордонного загону останнім протиправно не виплачено вказану винагороду у сумі 1297,50 грн. Окрім того у 2017 році за 25 річний строк безперервної календарної вислуги військової служби, Кінологічним центром позивачу виплата проведена в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру, замість визначених законодавством 2 посадових окладів та окладів за військовим званням.

З врахуванням наведених доводів та обґрунтувань вимоги позивача про визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 , із часу набуття права 25.12.2012 та на день виключення із списків особового складу частини, винагороди за тривалість безперервної 20 - річної календарної військової служби; визнання протиправними дії Кінологічного центру щодо виплати йому із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 25-ти річної календарної військової служби в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру, є обґрунтованими.

Стаття 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у вказаному Законі №2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Враховуючи наведені положення, виходячи з того, що надбавка за кваліфікацію та винагорода за бойове чергування є складовими грошового забезпечення, то у разі їх несвоєчасної виплати провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17, 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми надбавки за кваліфікацію та винагороди за бойове чергування за весь час затримки такої виплати по день їх фактичної виплати.

Щодо доводів скаржника про пропуск позивачем строку звернення до суду, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Вказана норма є загальною у розв`язанні спорів стосовно зазначених правовідносин у разі, якщо іншими законами встановлено інший строк звернення до суду в спорах щодо таких правовідносин.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Питання строків звернення до суду у зв`язку із нездійсненням перерахунку та виплати військовослужбовцям грошового забезпечення (надбавка за кваліфікацію, винагорода за тривалість безперервної календарної військової служби, допомога на оздоровлення, підйомна допомога, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

У той же час такі питання врегульовані положеннями Кодексу законів про працю України (далі КЗпП), які повинні бути застосовані до спірних відносин.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП приписи якої кореспондуються із ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», зі змінами та доповненнями від 1 січня 2017 року, за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

За змістом частини другої статті 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Аналізуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

Таким чином, позивач має право звертатися до суду з позовними вимогами про стягнення грошового забезпечення (надбавка за кваліфікацію, винагорода за тривалість безперервної календарної військової служби, допомога на оздоровлення, одноразова грошова допомога при звільненні) без обмеження будь-яким строком.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 12 червня 2020 року по справі № 818/1106/16.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 1 грудня 2021 року.