Справа № 932/4082/21(2-а/932/197/21)
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 932/4082/21(2-а/932/197/21)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2021 року (суддя 1-ї інстанції Кіпчарський О.М.) в адміністративній справі №932/4082/21(2-а/932/197/21) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Невеселого Володимира Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

24.05.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Інспектора Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Невеселого В.В. про скасування постанови серії ЕАН №4198569 від 12.05.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позову вказує, що оскаржувана постанова є неправомірною, зазначає, що автомобіль був зупинений на території садівничого кооперативу, а тому інспектор поліції не вправі складати документи стосовно дорожнього руху на території цього кооперативу.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не враховано всіх доводів відповідача щодо встановленого порушення позивачем.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕАН № 4198569 від 12.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, винесеної інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Невеселим В.В., на гр. ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3ст. 122 КУпАП, зокрема за те, що вона 12.05.2021 року о 23 год. 27 хв. по вул. Байкальська, 2 Р у м. Дніпро, Дніпропетровської області, керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ Форза», реєстраційний номер НОМЕР_1 , суттєво перешкодила зупинкою свого транспортного засобу виїзду з прилеглої території інших учасників дорожнього руху, чим порушила вимоги п. 15.9 Правил дорожнього руху.

Позивач не погодившись з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, звернулась до суду із зазначеним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку, що відповідачами не надано доказів вчинення позивачем будь-яких порушень, внаслідок яких у інспектора виникло б право притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, та зазначає наступне.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так п.15 ПДР України регулює питання зупинки і стоянки транспортних засобів. Пункт 15.9 ДПР України визначає заборону зупинки та містить підпункти від «а» до «и».

Згідно оскарженої постанови, відповідачем не визначено яку конкретну норму п. 15.9 ПДР України порушено позивачем.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 283 КУпАП закріплено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем вимог ПДР відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП не надав доказів, які б підтверджували факт події адміністративного правопорушення.

Будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення скаржником адміністративного правопорушення, крім оскаржуваної постанови, справа не містить.

Зважаючи, що доказів фіксації вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, що наведені у постанові відповідачем до суду першої та апеляційної інстанції не надано, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо необхідності скасування постанови.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС України, не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2021 року в адміністративній справі №932/4082/21(2-а/932/197/21) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак