Справа № 420/20621/21
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 19.02.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 19.02.2021 року.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить суд: визнати протиправною і скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області № Ф 35018-31 від 19 лютого 2021 року про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) в сумі 37788,74 гривні.

29.11.2021 року до суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову. У вказаній заяві представник позивача просить суд: зупинити дію постанови головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса ) Скрябіної Анжеліки Ярославівни від 07.10.2021 року про розшук майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 66019497 в частині оголошення у розшук майна боржника двох транспортних засобів: автомобіля «NISSAN ЕСО» вантажний, 1999 року випуску, оранжевий, номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля «FIАТ DUKATO» вантажний, 2013 року випуску, білий, номерний знак НОМЕР_2 до набрання законної сили судового рішення у справі за № 420/20621/21.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову представник позивача вказує, що 08.07.2021 року головним державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Скрябіною А.Я. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 66019497, яким відкрито виконавче провадження з виконання вимоги № Ф-35018-51 У, виданої 19.02.2021 року про стягнення 37788, 74 гривень. В той самий день державним виконавцем Скрябіною А.Я. винесена постанова про арешт майна боржника ОСОБА_1 , якою накладено арешт на все належне ОСОБА_1 майно. В подальшому постановою від 10.09.2021 року накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 07.10.2021 року державним виконавцем Скрябіною А.Я. винесена постанова про розшук майна боржника, відповідно до якої оголошено в розшук майно боржника ОСОБА_1 , а саме: автомобілі марки TOYOTA LAND CRUSER « 150», легковий, 2018 року випуску, білий, номерний знак НОМЕР_3 , «SCHMITZ S 01», напівпричіп, 2001 року випуску, сірий, номерний знак НОМЕР_4 , «NISSAN ECO» вантажний, 1999 року випуску, оранжевий номерний знак НОМЕР_5 , «FIAT DUKATO» вантажний, 2013 року випуску, білий, номерний знак НОМЕР_2 . В зв`язку з оголошенням в розшук вказаних автомобілів припинено використання автомобілів, в зв`язку з чим фактично припинено виконання робіт з доставки будівельних матеріалів покупцям та отримання матеріалів від постачальників вказаних матеріалів. Позивач вважає, що його право на користування власністю - автомобілями порушене і для відновлення вказаних прав в разі постановки автомобілів на арешт площадку, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а накладення арешту на все майно та на грошові кошти в повному обсязі забезпечує виконання вимоги податкових органів в сумі 37788 гривень в разі визнання її законною. В разі відібрання вказаних автомобілів та реалізації їх виконавчою службою до винесення судом рішення по суті позбавить можливості ОСОБА_1 забезпечити повернення вказаних автомобілів власнику в майбутньому в процесі виконання рішення суду. Позивач вважає, що забезпечити виконання рішення суду в майбутньому можливо лише шляхом забезпечення позову. Відповідно невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених прав.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Так, забезпечення позову - це вжиття судом визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.2 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України та ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, для встановлення існування хоча б однієї з названих обставин з метою недопущення зловживань суд зобов`язаний виходити з конкретних доказів.

Однак, заявник не навів обставин та не надав до суду належних та допустимих доказів, які підтверджували хоча б одну з підстав забезпечення позову, чим не дотримався вимог ч.1 ст.77 КАС України згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Крім того, у вказаній заяві не було надано належного обґрунтування щодо забезпечення позову в зазначений спосіб, а в наданих матеріалах відсутні очевидні ознаки протиправності спірного рішення відповідача.

Суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. У разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки в електронній формі.

Таким чином, заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову є невмотивованою, оскільки не містить належного обґрунтування та правових підстав для необхідності вжиття заходів забезпечення позову в зазначений спосіб.

Згідно з ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Згідно з ч.5 ст.154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.8 ст.154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Керуючись ст.ст.150, 151, 154, 243, 248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 19.02.2021 року.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко