Справа № 280/4848/21
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 280/4848/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року

у справі № 280/4848/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та в зарахуванні періодів роботи до загального трудового стажу і до пільгового стажу за Списком №2 позивачу;

зобов`язати відповідача здійснити призначення та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу, із зарахуванням до загального трудового стажу та до стажу роботи за Списком №2 періодів з 01.09.1983 по 20.05.1987, з 22.07.1987 по 03.07.1991, з 17.07.1991 по 24.01.1992, з 14.02.1992 по 08.06.1993, з 12.07.1993 по 04.04.1995, з 04.09.1995 по 04.11.1996, з 03.11.2003 по 20.02.2006, з 13.06.2006 по 25.01.2007, з 22.03.2007 по 09.04.2012, з 14.05.2012 по 17.09.2014, з 01.10.2014 по 29.05.2015, з 14.06.2017 по 22.01.2018, та із зарахуванням до загального трудового стажу періоду ведення підприємницької діяльності з 25.03.1999 по 25.02.2019, починаючи з 22.01.2021.

В обґрунтування позову позивач вказує про порушення конституційних прав на справедливий соціальний захист з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Зазначає, що має необхідний загальний страховий і пільговий стаж та надав достатню кількість документів, що у повній мірі визначають за ним право на отримання пільгової пенсії за Списком № 2. Утім, відповідач безпідставно не визнає таке право та за результатами розгляду його звернення приймає протиправне рішення про відмову у призначенні бажаної пенсії, мотивуючи це відсутністю достатньої кількості необхідного стажу та не можливістю зарахування до його (стажу) складу спірних періодів трудової діяльності внаслідок не надання додаткових документів.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови позивачеві в призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та в зарахуванні періодів роботи до загального трудового стажу і до пільгового стажу за Списком №2.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати позивачеві до загального страхового стажу період з 01.09.1983 по 19.01.1984, до пільгового стажу по Списку №2 період з 12.07.1993 по 04.04.1995, з 04.09.1995 по 04.11.1996, з 15.09.2004 по 20.02.2006, з 13.06.2006 по 25.01.2007, з 22.03.2007 по 09.04.2012, з 14.05.2012 по 21.06.2012, з 14.06.2017 по 13.07.2017.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду по даній справі. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд виходив із їх обґрунтованості, зокрема зазначив, що позивач має право на зарахування до загального трудового стажу періоду навчання з 01.09.1983 по 19.06.1984, до пільгового стажу позивача по Списку №2 періодів роботи з 12.07.1993 по 04.04.1995 та з 04.09.1995 по 04.11.1996 на заводі «Запоріжбіомед», з 14.05.2012 по 21.06.2012 на ПАТ «Янцівський гранітний кар`єр», з 14.06.2017 по 13.07.2017 на ТОВ «Мокрянський кам`яний кар`єр», до пільгового стажу за Списком № 1 періоду з 15.09.2004 по 20.02.2006.

Суд вказав, що наявність окремих недоліків у поданих документах не може бути правомірною підставою для відмови у наданні пенсійного забезпечення, у зв`язку з чим зобов`язав відповідача також зарахувати до пільгового стажу позивача періоду роботи ПрАТ «Запорізьке кар`єроуправління» у період з 22.03.2007 по 09.04.2012.

З посиланням на правовий висновок Верхового Суду, викладений у постанові від 22.10.2018 у справі №235/2357/17 суд зазначив, що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, у зв`язку з чим визнав протиправними дії відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 13.06.2006 по 25.01.2007 на АО «Шархінський кар`єр»

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зарахування до загального страхового стажу періоду підприємницької діяльності позивача з 25.03.1999 по 25.02.2019 суд вказав на відсутність доказів сплати страхових внесків у цей період та зазначив, що лише реєстрація фізичною особою підприємцем не є достатньою підставою для віднесення до страхового стажу періоду протягом якого особа перебувала на обліку у контролюючому органі.

При цьому, суд не знайшов підстав для зарахування періоду роботи позивача з 03.11.2003 по 14.09.2004 до його пільгового стажу, як такого, що не підтверджується довідкою підприємств, а також періодів роботи з 20.01.1984 по 26.04.1984, з 22.07.1987 по 03.07.1991 та з 14.02.1992 по 08.06.1993 у ВО «Запоріжнерудпром» Мокрянський кам`яний кар`єр зазначивши, що вимога про їх зарахування до пільгового стажу позивача є передчасною, оскільки він до відповідача з заявою про підтвердження цього стажу не звертався та останній відповідного рішення з цих питань не приймав. З цих же підстав відмови й у частині позовних вимог щодо зарахування до пільгового стажу службу у лавах Радянської Армії з 05.05.1984 року по 20.05.1987 року.

Ефективним ж способом відновлення порушених прав позивача суд визнав зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з урахуванням його висновків про передчасність позовних вимог позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції у частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, просить рішення суду першої інстанції у цій частині змінити та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції обрав неналежний спосіб відновлення порушеного права та дійшов до хибних висновків про відсутність підстав для зарахування спірних періодів роботи, часу провадження господарської діяльності, навчання та служби армії до загального страхового та пільгового стажу позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 у лютому 2021 року звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Листом відповідача від 11.03.2021 року позивача повідомлено про прийняте рішення від 03.03.2021 року про відмову у призначенні бажаної пенсії з мотивів відсутності необхідного як загального страхового стажу (28 років) так і пільгового стажу (12 років 06 місяців). При цьому, у листі зазначено, що страховий стаж позивача складає 27 років 6 місяців 6 днів, а пільговий стаж по Списку №2 складає 4 роки 11 днів.

Не погодившись із такою відмовою Пенсійного фонду позивач і звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стосовно періоду з 20.01.1984 по 26.04.1984, з 22.07.1987 по 03.07.1991 та з 14.02.1992 по 08.06.1993 колегія суддів зазначає про таке.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV (надалі - Закон № 1058-IV), який набрав чинності 1 січня 2004 року.

Згідно пункту 2.2 статті 114 Закону № 1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах за Списком № 2.

Згідно із записів у трудової книжки позивача, останній з 22.07.1987 по 03.07.1991 та з 14.02.1992 по 08.06.1993 працював у ВО «Запоріжнерудпром» Мокрянський кам`яний кар`єр та відповідні записи свідчать про те, що у цей період перебував на посаді помічника машиніста ескаватора гірничого.

Відповідачем не заперечується, що ця посада відносить до Списку № 2, проте останній зазначає, що такі періоди наразі неможливо зарахувати до його пільгового стажу, адже для вирішення цього питання позивач не надав необхідні документи.

Колегія суддів з цього приводу зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка

Таким чином, основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Однак, у разі, якщо в ній не зазначені відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Постановою правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 №18-1 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, який визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи: для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника (далі Порядок №18-1).

Цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, зокрема, для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Цим же Порядком визначено, що Із заявою про підтвердження стажу роботи (додаток 2) заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (далі - його представник)) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу.

Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються:

документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);

трудова книжка;

документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема:

довідка про заробітну плату;

копії документів про проведення атестації робочих місць;

копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.

Позивач зазначає, що звертаючись до відповідача із заявою про призначення спірної пенсії надав йому архівну довідку, видану Запорізькою міською радою від 16.02.2021 №04-23/121, а також наказ про результати атестації робочих місць від 03.01.1995 року № 5.

Однак, колегія суддів погоджуються з висновком суду першої інстанції, що ці документи у повній мірі не визначають пільговий характер виконуваної позивачем роботи, адже вони відомостей про дні простою підприємства, наявності відпустки без збереження заробітної плати, відомостей про повний робочий день, тощо, не містять.

Суд зазначає, що згідно пункту 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно, за відсутності усіх необхідних документів, комісія при управління Пенсійного фонду позбавлена можливості перевірити у повній мірі пільговий характер виконуваної роботи, у зв`язку з чим є вірний висновок суду першої інстанції щодо передчасності позовних вимог позивача у цій частині.

Так саме є вірним висновок суду першої інстанції щодо передчасності позовних вимог про зарахування до пільгового стажу періоду навчання 20.01.1984 року по 19.06.29184 року та служби у лавах Радянської Армії з 05.05.1984 року по 20.05.1987, оскільки такі повинні бути зараховані до пільгового стажу після вирішення питання про зарахування періодів роботи у ВО «Запоріжнерудпром» Мокрянський кам`яний кар`єр, як такого, що межує із призовом на військову службу та прийняття на роботу після навчання. Ці ж періоди зарахував відповідач до загального страхового стажу позивача.

Стосовно ж зарахування періоду підприємницької діяльності (з 25.03.1999 по 25.02.2019) до страхового стажу позивача колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до Порядку №637 час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і, на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 р. зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування до 01.07.2000 року зараховується в страховий стаж за умови надання документів про сплату страхових внесків.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Закон України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набув чинності з 1 січня 2004 року. Саме з цієї дати обчислюється не трудовий, а страховий стаж, який підтверджується даними персоніфікованого обліку. Для того, щоб до трудового стажу був зарахований період підприємницької діяльності з 1992 року, необхідно подати до Пенсійного фонду України за місцем реєстрації підприємця дві довідки (до 1 травня 1993 року і з 1 травня 1993 року по 31 грудня 1995 року), згідно встановленої форми (додаток № 1 до постанови КМУ від 12.08.93 №637), при умові, що підприємець за відповідний період сплачував страхові внески.

В довідці вказується тільки період сплати і не відображається розмір сплачених внесків. Якщо в архіві Пенсійного фонду відсутні дані про сплату підприємцем страхових внесків, цей період не може бути врахований при обчисленні пенсії.

Стаття 1 Закону №1058-IV визначає страховий стаж як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно абз.1 ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок

Відповідно до частин 2 та 3 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами статті 21 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На кожну застраховану особу відкривається персональна облікова картка, в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки та офіційно повідомили про це відповідний орган доходів і зборів і мають відмітку в паспорті)

Персональна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості: частина персональної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід) та розмір сплачених страхових внесків: ідентифікаційний номер страхувальника; рік, за який внесено відомості; розмір страхового внеску до Пенсійного фонду за відповідний місяць; сума сплачених страхових внесків до Пенсійного фонду за відповідний місяць; страховий стаж; ознака особливих умов праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні; сума заробітної плати (грошового забезпечення, доходу), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць; сума доходу (прибутку) осіб, які провадять підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок).

Згідно з п.1 ч.2 ст.22 Закону №1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Відповідно до ст.106 Закону №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство - страхувальник, в якому працює позивач, так як саме воно нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

З огляду на вказане до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме: до 01 травня 1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків; з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків; з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

При цьому, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме: до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Однак, жоден із перелічених документів позивачем як під час судового розгляду так і під час апеляційного перегляду справи не надав.

Як вбачається з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про сплату внесків, у ньому є лише дані про сплату єдиного внеску позивачем за період з 19.01.2005 року по 31.12.2012 року та цей період зараховано відповідачем до його страхового стажу.

Позивачем взагалі не надано жодного доказу, що у той чи інший період він займався підприємницькою діяльності, при цьому, що у визначений ним період він був найманим працівником та деякий із цех періодів був зарахований відповідачем до його загального страхового стажу та пільгового стажу, а деякий рішенням суду у цій справі.

При цьому, сам по собі статус підприємця та перебування позивача на відповідній системі оподаткування не означає фактичне провадження підприємницької діяльності особою та автоматичну сплату страхових внесків.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим відсутні передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування або зміни оскарженого судового акту.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі № 280/4848/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко