Справа № 620/3189/21
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3189/21 Головуючий у І інстанції Лобан Д.В.
Суддя-доповідач Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу про притягнення до матеріальної відповідальності, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправним за скасувати пункт 13 наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (з особистої діяльності) від 19.02.2021 № 44 Про результати службового розслідування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказав, що матеріали службового розслідування не містять жодних належних та допустимих доказів його вини та фактів неналежного виконанням службових обов`язків щодо своєчасного ведення обліку і звітності пально-мастильних матеріалів, в результаті чого державі було завдано збитки, що виключає можливість притягнення його до матеріальної відповідальності.

Також зазначено, що службовим розслідуванням не встановлені факти його протиправної поведінки у період з 2017 по 2021 рок, про що свідчить службова картка і характеристика надана командуванням частини. Тому пункт 13 наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (з особистої діяльності) від 19.02.2021 № 44 «Про результати службового розслідування» Позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано пункт 13 наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (з особистої діяльності) від 19.02.2021 № 44 «Про результати службового розслідування».

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована також тим, що службовим розслідуванням було встановлено всі необхідні елементи для притягнення Позивача до матеріальної відповідальності, а саме заподіяння шкоди військовій частині НОМЕР_1 шляхом незаконного списання пально-мастильних матеріалів на суму 34271 грн 57 коп. Вказує про наявність протиправної поведінки у Позивача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди, наявністю вини Позивача у заподіянні шкоди.

Відзиву Позивача на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 12.12.2016 № 283-РС (по особовому складу) солдата ОСОБА_1 призначено водієм відділення охорони взводу охорони роти охорони НОМЕР_2 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ВОС-837037А.

Згідно наказу Командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15.12.2016 № 270 солдат ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків за посадою водія 2 відділення охорони 2 взводу охорони 2 роти охорони, ВОС 837037А.

Наказом Командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарчої діяльності) «Про призначення службового розслідування» від 29.12.2020 № 345 зобов`язано Начальника служби ракетно-артилерійського озброєння лейтенанта ОСОБА_2 в термін до 25.01.2021 провести службове розслідування по факту порушення вимог чинного законодавства щодо організації обліку, використання, списання активів служби паливно-мастильних матеріалів (ПММ).

За результатами службового розслідування складено акт від 19.02.2021, пунктом 3.14. якого встановлено, що у зв`язку з відсутністю маршруту руху та неможливістю відслідкували переміщення автомобільної техніки, згідно коригуючих коефіцієнтів до Норм витрат пального № 1 (заміські дороги, населені пункти, тощо), не можливо стверджувати понаднормове списання пального, так як не враховувалися не тільки норми зменшення, а й надбавки до норм витрат пального в особливих умовах.

При цьому, наявний факт порушення водіями норм витрат пального, масел, мастил і спеціальних рідин при експлуатації, ремонті та консервації військової техніки й озброєння Збройних Сил України, які затверджені наказом Міністерства оборони України від 06.01.1999 № 1, а саме, пункт 60.5. «Додаткові надбавки до норм витрат пального при використанні автомобільної техніки в особливих умовах та норм зменшення».

Враховуючи, що автомобілі виконували завдання в районі виконання ООС, не можливо стверджувати, що експлуатація транспорту використовувалась на заміських дорогах з удосконаленим покриттям, протягом періоду квітень-листопад 2017 року, що зменшує норми витрат пального на 15%.

В наслідок чисельних порушень та помилок у порядку оформлення дорожньої документації, значних виправлень у дорожніх листах, відсутності обґрунтування маршруту руху водіями в результаті не застосування коригуючих коефіцієнтів, які зменшують основні норми витрати пального при експлуатації автомобілів зведеної роти охорони, а також враховуючи не встановлення інвентаризацією, яка була проведена під час аудиту лишків пального у підрозділах частини, аудитом було встановлено понаднормове (незаконне) списання пального в кількості АБ-5487 л., ДП-878 л.

Під час проведення службового розслідування були перевірені дорожні листи та виявлені чисельні виправлення в наявності пального перед виїздом та наявності під час постановки на стоянку, а також виправлення показників спідометрів та значний пробіг автомобілів вантажної групи, зокрема ЗІЛ-131 в/н НОМЕР_3 дорожні листи № 1968/7/5, № 1999/7/5, № 2829/7/5, № 2857/7/5, № 2880/7/5, № 3554/7/5, № 4126/7/5, № 4152/7/5, № 4177/7/5, № 5200/7/5, 5230/7/5 - 2285 л АБ (автомобільного бензину), водій солдат ОСОБА_1 .

За результатами вказаного службового розслідування пунктом 12, 13 наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування» від 19.02.2021 № 44, за порушення вимог статей 1, 3, абзацу 2 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, абзаців 2, 5 статті 11, статті 16, абзацу 5 статті 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 3.40 Інструкції про використання автомобільної техніки у Міністерстві оборони та Збройних Силах України від 12.12.2016 № 678, додатку 82 до Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 440 від 17.08.2017, водію 2 роти охорони солдата ОСОБА_1 , керуючись статтею 54, на підставі пункту «б» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України оголошено дисциплінарне стягнення «догана»; відповідно до пункту 1 частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб» за шкоду завдану державі притягнуто водія 2 роти охорони солдата ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності відповідно до довідки-розрахунку начальника служби пального та мастильних матеріалів від 18.02.2021 № 544 на суму 34271,54 грн.

Вважаючи п. 13 наказу Відповідача, яким Позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності, протиправним, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що матеріали розслідування не містять належних та допустимих доказів про те, що саме з вини Позивача державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо незаконного списання бензину в розмірі 2285 л на суму 34271,57 грн.

За таких обставин, Відповідачем не доведено заподіяння саме Позивачем шкоди через його протиправну поведінку внаслідок неналежного виконання своїх функціональних обов`язків, не встановлено вину Позивача та причинний зв`язок між його протиправною поведінкою і настанням шкоди.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що пункт 13 наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (з особистої діяльності) від 19.02.2021 № 44 «Про результати службового розслідування» в частині притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Згідно зі статтею 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статей 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначено Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року № 160-IX (далі - Закон № 160-IX).

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону № 160-IX пряма дійсна шкода - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Частинами 1, 2 статті 3 Закону № 160-IX встановлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірни рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення.

Статтею 8 Закону № 160-IX визначено, що посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Наказ доводиться до винної особи під підпис.

У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.

Таким чином, для притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння саме ним дій чи бездіяльності, та з якою метою завдано шкоду або збитки. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку військовослужбовця та його ставлення до виконання службових обов`язків.

Під час службового розслідування було встановлено (пункт 2.8. акту), що документи, які б підтверджували законність використання вантажних автомобілів транспортної групи (накладні, наряди, розпорядження щодо отримання та передачі матеріальних засобів, інше) відсутні, до перевірки не надані.

Проте, будь-яких доказів того, що саме Позивач відповідав за зберігання зазначених документів Відповідачем, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції надано не було.

Таким чином, матеріали розслідування не містять належних та допустимих доказів про те, що саме з вини Позивача державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо незаконного списання бензину в розмірі 2285 л на суму 34271,57 грн.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріалами справи не підтверджуються обставини, встановлені Відповідачем під час проведення службового розслідування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність притягнення Позивача до повної матеріальної відповідальності на суму 34271,57 грн, з чим погоджується колегія суддів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Військової частини НОМЕР_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко