Справа № 296/6247/21
Суддя: Маслак В. П.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/6247/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді Маслак В.П.,

при секретарі судового засідання Рабчинській Я.В.,

за участі представника позивача Фещенка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону роти 3 Управління патрульної поліції в Житомирській області сержанта поліції Ткачук М.С., Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Націоналної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021р. ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4433689 від 03.07.2021р. Згідно винесеної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. Як зазначено в постанові, водій керував транспортним засобом у темну пору доби з неосвітленим заднім номерним знаком та не пред`явив поліс обов`зкового страхування, а також не мав права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1 Правил дорожнього руху (надалі по тексту ПДР) України. При цьому позивач зазначає, що рухаючись 03.07.2021р. на автодорозі М-21 він був запинений працівниками патрульної поліції. Після зупинки до нього підійшов інспектор Ткачук М.С. та повідомив про порушення позивачем ПДР України, оскільки він керував транспортним засобом у темну пору доби з неосвітленим заднім номерним знаком. Позивач зазначає, що відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження вказаних обстави, його зупинили безпідставно. При накладенні адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн., відповідач помилково не застосував приписи ст. 36 КУпАП щодо накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення. Крім того, позивач вказує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилання на те, яким конкретно технічним засобом вчинено відеозапис автомобільним відеореєстратором і камерою ам00096, що суперечить ч.3 ст.283 КУпАП. Наявні в постанові скорочення як то «ТЗ» та «ПОСЦПВВНТЗ» не передбачені жодним нормативним актом. Позивач також просить врахувати, що йому не було роз`яснено прав, передбачених ст.268 КУпАП, постанова не містить підпису у відповідній графі. Вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4433689 від 03.07.2021р. протиправною та такою, що прийнята не у спосіб та не у порядку, визначеному КУпАП, просить її скасувати.

Інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП сержант поліції Ткачук М.С. у відзиві заперечив проти позову (а.с.55-58). Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення щодо керування транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений, підтверджується відеофіксацією з нагрудного реєстратора працівників поліції, де на запитання інспектора позивач відповів, що підвіску номерного знаку відремонтує. В подальшому на вимогу працівника поліції пред`явити поліс страхування позивач відповів, що він відсутній. Під час спілкування було встановлено, що пред`явлене до перевірки посвідчення водія серії НОМЕР_1 є недійсним, оскільки видане 06.06.2019р. строком на 2 роки, тобто до 06.06.2021р., в той час, коли подія мала місце 03.07.2021р. Посилаючись на приписи ст.36 КУпАП, інспектор роти зазначає, що стягнення накладено за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Відповідач зазначає, що позивачем не надано жодного докази, який би підтверджував, що правопорушення він не вчиняв або його вина у цьому відсутня. Посилаючись на те, що при винесенні постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією, законами України, просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник позивача в засідання суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене і своєчасне вирішення судом спорів в сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН №4433689 від 03.07.2021р., складеної інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП сержантом поліції Ткачуком М.С., 03.07.2021р. близько 01:04 в смт.Гуйва, дорога М-21, 186 км., водій, керуючи транспортним засобом «Hyundai Santa Fe», номерний знак НОМЕР_2 , у темну пору доби рухався з неосвітленим заднім номерним знаком, не мав при собі та не пред`явив поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, а також не мав права керування таким типом транспортного засобу, чим порушив п.2.1.а ПДР України т а скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В зв`язку з чим позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Вирішуючи питання на предмет задоволення позову, суд враховує наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено п.2.9 в) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до п.30.2 ПДР України на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. На трамваях і тролейбусах наносяться реєстраційні номери, що надаються відповідними уповноваженими на те органами. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Згідно п.п. а), ґ) п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до статті 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем до матеріалів справи долучено DVD-диск.

З відеофайлу 01:06:50 вбачається, що позивач на запитання інспектора щодо порушення п.2.9 ПДР України зазначив про готовність відремонтувати підсвітку номерного знаку озвучивши «Відремонтую».

В подальшому на вимогу поліцейського пред`явити поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів позивач вказав, що він відсутній та вказав «Не встиг зробити, бо був зайнятий. Автомобілем останній час не займається».

В подальшому в ході спілкування інспектором встановлено, що пред`явлене позивачем для перевірки посвідчення водія серії НОМЕР_1 є недійсним, оскільки видане 06.06.2019р. та строком на два роки, тобто до 06.06.2021р. , тоді як подія мала місце 03.07.2021р.

Зміст відеофайлу свідчить про те, що позивач не заперечував обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, слід зробити висновок про порушення позивачем Правил дорожнього руху України, оскільки відеофайли на DVD-диску містять доказову інформацію щодо спірних правовідносин.

Враховуючи, що на момент складення оскарженої постанови керування транспортним засобом в темну пору доби здійснювалось з неосвітленим заднім номерним знаком, водій не пред`явив поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, не мав права керування транспортним засобом, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Доказів на підтвердження пред`явлених вимог та доведеності неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 та його представник суду не надали, в ході розгляду справи таких обставин судом також встановлено не було.

Зважаючи на наведене, відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4433689 від 03.07.2021р. є законною.

Посилання позивача на не те, що йому не було роз`яснено прав, передбачених ст.268 КУпАП, спростовується відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до змісту статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Пунктами 2, 5, 6 частини 1 статті 32 Закону України "Про національну поліцію" визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до п.1 ч. 1 статті 35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Приписами пункту 2.4 Правил дорожнього руху України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до Правил дорожнього руху України зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Зважаючи на встановлені обставини справи та викладені положення норм права, суд зазначає про наявність підстав зупинки працівниками поліції транспортного засобу позивача, а тому доводи ОСОБА_1 з цього приводу не заслуговують на увагу.

Як визначено приписами ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Тобто, стягнення накладається за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

В даній справі інспектором було виявлено факт вчинення позивачем порушення вимог ч.6 ст.121 КУпАП та ч.ч.1,2 ст.126 КУпАП.

Зважаючи на те, що санкція ст.126 ч.2 КУпАП передбачає вищий розмір адміністративного стягнення «Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, не має права керування транспортним засобом тягнуть за собою накоплення штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян» інспектор як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями дійшов правомірного висновку про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Також суд вважає, що допущені в оскарженій постанові скорочення як то «ТЗ» та «ПОСЦПВВНТЗ» не є підставою для її скасування.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2,5,6,72-77,241,246,255, 286, 295,297 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. П. Маслак