Справа № 826/16546/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року м. Київ № 826/16546/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування для обчислення розміру пенсії позивачу помісячного заробітку за період роботи у ТОВ «Якутдаймонд» в м. Москва, Російська Федерація, з 01 жовтня 2000 року по 31 грудня 2001 року;

- зобов`язати відповідача зарахувати в страховий стаж для обчислення пенсії позивачу помісячний заробіток, а саме, 3500 російських рублів щомісячно, за період роботи у ТОВ «Якутдаймонд» в м Москва, Російська Федерація, з 01 жовтня 2000 року по 31 грудня 2001 року та перерахувати позивачу з врахуванням помісячної заробітної плати за період роботи з 01 жовтня 2000 року по 31 грудня 2001 року в ТОВ «Якутдаймонд» в м. Москва, Російська Федерація, починаючи з дати призначення пенсії, тобто з 16 серпня 2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу період роботи позивача у ТОВ «Якутдаймонд» в Російській Федерації та, відповідно, протиправно не врахував помісячну заробітну плату для обчислення розміру пенсії, що призвело до зменшення розміру пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/16546/18 за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження).

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення, в якій ОСОБА_1 просить суд визнати поважними причини пропуску процесуального строку та поновити пропущений процесуальний строк на оскарження дій відповідача. Заява мотивована тривалою перепискою з відповідачем та збиранням доказової бази, на підтвердження чого матеріали справи містять копії запитів до ГУ ПФУ в м. Києві.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом з тим, поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Позивач обґрунтовує поважність причин пропуску строку звернення до суду тим, що він протягом тривалого часу намагався отримати необхідну інформацію для врахування відповідачем для обчислення розміру пенсії позивачу помісячного заробітку за період роботи у ТОВ «Якутдаймонд» в м. Москва, Російська Федерація, з 01 жовтня 2000 року по 31 грудня 2001 року шляхом направлення відповідних звернень до Пенсійного фонду РФ, звернень до відповідача від 21 лютого 2017 року, 16 травня 2017 року, 30 серпня 2017 року, 05 вересня 2017 року, 07 березня 2018 року, 03 травня 2018 року, 04 травня 2018 року, 13 серпня 2018 року, 19 серпня 2018 року, зокрема і щодо направлення відповідачем відповідних звернень до Пенсійного фонду РФ, до Головного архівного управління м. Москви, що також не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи.

У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку висновку, що причини пропуску звернення до адміністративного суду є поважними, а тому визнав за необхідне задовольнити заяву позивача та поновити йому строк звернення до адміністративного суду із цим позовом.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, де зазначає про свою незгоду із заявленими позовними вимогами, оскільки пенсія позивачу обчислена відповідно до вимог законодавства; для обчислення пенсії заробітна плата за період роботи в Російській Федерації з 01 жовтня 2000 року по 31 грудня 2003 року врахована в нульовому значенні, оскільки довідка про заробітну плату за вказаний період відсутня.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з 16 серпня 2018 року отримує пенсію за віком, обчислену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 01 червня 2018 року №10513/К-111 на звернення позивача повідомлено, що питання проведення перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 01 жовтня 2000 року по 31 грудня 2003 року буде вирішуватись після надання довідки про заробітну плату та підтвердження її змісту первинними документами; розмір пенсії позивача обчислено з урахуванням стажу 38 років 1 місяць 13 днів (коефіцієнт - 0,38083) та заробітної плати 5353,28 грн, визначеної за всі періоди страхового стажу з 01 січня 2000 року по 19 червня 2017 року; заробітна плата за період роботи в Російській Федерації з 01 жовтня 2000 року по 31 грудня 2003 року врахована в нульовому значенні, оскільки відсутня довідка про заробітну плату у зазначений період; проінформовано, що із періоду заробітку, з якого обчислено розмір пенсії позивача, виключено заробіток за 39 місяців підряд у період з 01 жовтня 2000 року по 31 грудня 2003 року, як період з найменшим заробітком; повідомлено, що з метою надання позивачу допомоги в отриманні довідки відповідачем направлено запит до Пенсійного фонду Російської Федерації, від якого надійшла інформація щодо ліквідації ТОВ «Якутдаймонд», даними про передачу до архіву документів ПФ РФ не володіє.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 07 червня 2018 року №15279/02/К-234/1 за наслідком розгляду звернень позивача повідомлено про можливість нарахування позивачу пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 2000 по 2004 роки лише при умові надання довідки про заробітну плату встановленого Угодою зразка.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність. недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами першою - третьою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Метою Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

Отже дія цієї угоди розповсюджується на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди. Таким чином, норми Закону № 1058-IV без обмежень розповсюджуються на громадян України, що набули трудовий стаж на території держав-учасниць вказаної Угоди.

Згідно з частинами другою, третьою статті 6 цієї Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.

З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Згідно абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Аналіз вищенаведених норм вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача вбачається, що ОСОБА_1 у період з 01 жовтня 2000 року по 31 грудня 2003 року працював на посаді гранувальника алмазів у ТОВ «Якутдаймонд» відповідно до трудової угоди №223 від 10 січня 2000 року.

Суд зазначає, що у відповідності до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року (далі по тексту - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до підпункту 3 порядку 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі по тексту - Порядок №22-1) особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Як встановлено судом, підставою для неврахування для обчислення пенсії заробітної плати за період роботи у ТОВ «Якутдаймонд» з 01 жовтня 2000 року по 31 грудня 2003 року є відсутність довідки про заробітну плату за вказаний період.

Суд зазначає, що в межах спірних відносин записом у трудовій книжці підтверджено період роботи позивача з 01 жовтня 2000 року по 31 грудня 2003 року у ТОВ «Якутдаймонд».

При цьому, з наявного в матеріалах справи розрахунку стажу (а.с.22) вбачається, що страховий стаж за період з 01 жовтня 2000 року по 31 грудня 2003 року зараховано у повному обсязі (3 роки 3 місяці 0 днів).

Як зазначалось вище, за положеннями статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.

Відповідно до статті 11 зазначеної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до пункту 3 пункту 2.1 вказаного Порядку №22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Вказаним додатком затверджена форма довідки про заробітну плату для обчислення пенсії. В ній, зокрема, вказується орган, що видав довідку, особа, якій довідка видана, суми заробітної плати та період, за який вона нарахована, а також підстава видачі довідки (назви первинних документів).

Проте, матеріали справи не містять жодних довідок, які б містили всі ключові реквізити, які визначені додатком 1 Порядку №22-1.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що в межах спірних відносин відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, а отже позовні вимоги визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування для обчислення розміру пенсії позивачу помісячного заробітку за період роботи з ТОВ «Якутдаймонд» в м. Москва, Російська Федерація, з 01 жовтня 2000 року по 31 грудня 2001 року не підтверджені документально та нормативно та є такими, що не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги зобов`язати відповідача зарахувати в страховий стаж для обчислення пенсії позивачу помісячний заробіток, а саме, 3500 російських рублів щомісячно, за період роботи з ТОВ «Якутдаймонд» в м Москва, Російська Федерація, з 01 жовтня 2000 року по 31 грудня 2001 року та перерахувати позивачу з врахуванням помісячної заробітної плати за період роботи з 01 жовтня 2000 року по 31 грудня 2001 року в ТОВ «Якутдаймонд» в м. Москва, Російська Федерація, починаючи з дати призначення пенсії, тобто з 16 серпня 2017 року також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними.

Згідно з частиною першою статті 9, статтею 72, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вище викладеного та керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту складення повного тексту.

Суддя Н.А. Добрівська