Справа № 640/14554/21
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року м. Київ № 640/14554/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судових засідань Левкович А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Завод молочної кислоти» (04080, м. Київ,

вул. Кирилівська, 53, )

до Головного управління ДПС у місті Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка,

33/19, )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

за участю сторін:

представника позивача - Левицького О.П., Стеценко О.В.,

представника відповідача - Бугаєнко С.С.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство «Завод молочної кислоти» (надалі по тексту також - позивач) із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у місті Києві (надалі по тексту також - відповідач), в якому просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві №2 від 27 квітня 2021 року.

Мотивуючи заявлені позовні вимоги представник позивача стверджував, що незазначення в актах виконаних робіт дати означає виключно невиконання вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо зазначення реквізитів первинних документів та в жодному разі не означає, що роботи, визначені цими актами, не були виконані ТОВ «ПРОМ БУД СЕРВІС» () та не були прийняті платником податку фактично.

На думку позивача, відповідач, зазначаючи, що відповідні акти виконаних робіт не можуть вважатися первинним документом, порушив принцип «превалювання сутності над формою».

Додатково представник позивача просив врахувати, що податкове законодавство України не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від порядку здійснення контрагентами господарської діяльності, наявності у них трудових ресурсів в штаті та технічних ресурсів на праві власності, дотримання ними податкової дисципліни.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

У відзиві на адміністративний позов представник податкового органу зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, оскільки акти виконаних робіт на суму 981 060,70 грн. в т.ч. ПДВ - 163 510,12 грн., акт на суму - 386 965,30 грн., в т.ч. ПДВ - 46 494,00 грн. складені без зазначення дати, місяця та року, а тому такі акти виконаних робіт не можуть вважатися первинним документом, на підставі якого виписується податкова накладна та включається до податкового кредиту ПрАТ «Завод молочної кислоти».

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

У період з 18 лютого 2021 року по 03 березня 2021 року Головним управлінням ДПС у місті Києві на підставі направлень від 18 лютого 2021 року №3149/26-15-07-02-03, №3148/26-15-07-02-03, відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, на підставі наказу Головного управління ДПС у місті Києві від 16 лютого 2021 року №1463 проведена документальна позапланова виїзна перевірка Приватного акціонерного товариства «Завод молочної кислоти» (код 003821119) з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. за грудень 2020 року, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, за результатами якої складено відповідний акт перевірки від 18 березня 2021 року №21914/26-15-07-02-03-17/00382119.

В ході перевірки встановлено, що у поданій позивачем податковій декларації у рядку 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду) відображено 4 030 692 грн.

Основним чинником виникнення від`ємного значення з ПДВ є (99,3% від загальної суми податкового кредиту) є придбання будівельно-монтажних, оздоблювальних, послуг фарбування, улаштування вентиляції та інших будівельних послуг, придбаних у ТОВ «Пром Буд Сервіс» ().

Згідно додатку 2 до декларації з ПДВ за грудень 2020 року «Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)» (вх. від 18 січня 2021 року №) та додатку 2 до декларації з ПДВ за жовтень 2020 року «Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)» (вх. від 18 січня 2021 року №), наданого ПАТ «Завод молочної кислоти» до податкового органу, задеклароване від`ємне значення з ПДВ сформовано у наступних періодах: березень 2016 року на суму 336 767,00 грн.; квітень 2016 року на суму 350 042,00 грн.; травень 2016 року на суму 183 302,00 грн.; червень 2016 року на суму 356 152,00 грн.; липень 2016 року на суму 528 328,00 грн.; серпень 2016 року на суму 170 189,00 грн.; вересень 2016 року на суму 368 163,00 грн., жовтень 2016 року на суму 387 563,00 грн.; листопад 2016 року на суму 484 563,00 грн.; грудень 2016 року на суму 348 286,00 грн.; січень 2017 року на суму 155 653,00 грн.; лютий 2017 року на суму 113 373,00 грн.; березень 2017 року на суму 191 541,00 грн., квітень 2017 року на суму 14 008,00 грн.; травень 2017 року на суму 5 769,00 грн.; липень 2018 року на суму 26 892,00 грн.; лютий 2019 року на суму 6 556,00 грн.; серпень 2019 року на суму 3 545,00 грн.

В ході перевірки встановлено, що між ПрАТ «Завод молочної кислоти» та ТОВ «Пром Буд Сервіс» укладено ряд договорів підряду про виконання робіт на об`єкті «Реконструкція адміністративної будівлі» за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 53.

Позивачем до перевірки надано копії актів виконаних робіт, зокрема, до договору підряду від 21 березня 2016 року №2103/16 на суму 981 060,70 грн. та до договору підряду від 23 березня 2016 року №2303/16 на суму 386 965,30 грн. без зазначення дати, місяця та року акту виконаних робіт.

За результатами перевірки контролюючий орган прийшов до висновку про порушення позивачем: пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, абзацу 3 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, пункту 2 статті 9, пункту 3 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ПрАТ «Завод молочної кислоти» завищено показники, задекларовані в рядку 17 (колонка Б) «Усього податкового кредиту» податкової декларації з ПДВ за грудень 2020 року на загальну суму 1 203 402,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки податковим органом 27 квітня 2021 року прийнято податкове повідомлення-рішення №2, яким позивачу зменшено розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1 203 402,00 грн.

Незгода позивача із вказаним податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент винесення спірного податкового повідомлення-рішення) визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, розмір податкового зобов`язання продавця товарів (послуг) по господарським операціям, проведеним з кожним контрагентом - покупцем у окремому звітному періоді, має дорівнювати розміру податкового кредиту такого покупця, задекларованого за такий звітний період, що передбачає відображення покупцем отриманої податкової накладної у реєстрі отриманих податкових накладних цього звітного періоду.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (із змінами та доповненнями) зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства.

Виходячи з вимог пункту 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пунктом 1.2 статті 1, пунктом 2.1 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05 червня 1995 року за № 168/704, якими визначено, що господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування; записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення; первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Наведене свідчить, що відсутність дати складання документа є істотним недоліком документа.

Згідно з пунктом 2.4 статті 2 вказаного вище Положення первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV (із змінами та доповненнями).

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Дана правова позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду України, які викладені у його постановах від 27.06.2017 у справі № 808/1062/14, від 14.03.2017 у справі № 826/757/13-а, Верховного Суду, зокрема у постанові від 06.02.2018 № К/9901/5042/17.

Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків

Таким чином, єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту та сум, на які збільшено від`ємне значення фінансового результату до оподаткування, мають бути належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи в розумінні наведених норм законодавства.

При вирішенні адміністративної справи № 809/1337/17 (постанова від 04 вересня 2018 року) Верховним Судом було сформовану обов`язкову для врахування судами правову позицію, згідно з якою презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку. За змістом наведених норм, право платника податків на збільшення в податковому обліку сум податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником-платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 статті 201 ПК України) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг). Оцінюючи докази, надані сторонами, суди повинні мати на увазі, що сам факт наявності у позивача податкових накладних та інших облікових документів, виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах, а також те, що для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що 23 березня 2016 року між ПАТ «Завод молочної кислоти» (замовник) та ТОВ «Пром Буд Сервіс» (підрядник) укладено договір підряду, умовами якого визначено, що підрядник в порядку та на умовах даного договору з використанням обладнання, матеріалів та власних інструментів, зобов`язується на свій ризик виконати та передати замовнику комплекс робіт згідно договірної ціни (додаток №1) та технічного завдання (додаток №2) до дійсного договору, що включає в себе наступні види робіт: закупка та монтаж підвісної стелі «ARMSTRONG» для першого та другого поверхів, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані підрядником роботи.

Роботи виконуються на об`єкті «Реконструкція адміністративної будівлі ПАТ «Завод молочної кислоти» м. Київ, вул. Фрунзе, 53» (пункт 1.2 договору).

Пунктами 2.1-2.2 договору визначено, що підрядник зобов`язується приступити до виконання робіт та завершити виконання робіт у строки, передбачені пунктами 2.1.1 та 2.1.2 даного договору. Підрядник зобов`язується приступити до виконання робіт, передбачених даним договором, протягом одного робочого дня з моменту перерахування авансового платежу, визначеного пунктом 5.2.1 договору. Підрядник зобов`язується виконати роботи у строк 35 календарних днів. Роботи вважаються виконаними після підписання сторонами акту виконаних робіт.

Сума договору на момент його укладення складає 386 965,34 грн., в т.ч. ПДВ 20 % - 64 494,22 грн. Авансовий платіж на виконання робіт дорівнює 70 % від суми договору і складає 270 875,74 грн., включаючи ПДВ 20 % - 45 145,96 грн. (пункт 5.1 договору).

Так, в матеріалах справи міститься копія прибуткової накладної №ЗМ-0000084 від 30 вересня 2016 року на загальну суму 386 965,34 грн., в якій відсутній підпис постачальника.

Також, в матеріалах справи наявна копія акту виконаних робіт на загальну суму 386 965,34 грн., який не містить дати, місяця та року його складання та підписання, тобто одного із обов`язкових реквізитів первинного документа.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів здійснення позивачем авансового внеску та дати його перерахування, що унеможливлює вирахування початку виконання робіт та, відповідно, дату їх можливого закінчення з урахуванням визначеної договором тривалості у 35 календарних днів.

З матеріалів справи також вбачається, що 21 березня 2016 року між ПАТ «Завод молочної кислоти» (замовник) та ТОВ «Пром Буд Сервіс» (підрядник) укладено договір підряду №2103/16, умовами якого визначено, що підрядник в порядку та на умовах даного договору з використанням обладнання, матеріалів та власних інструментів, зобов`язується на свій ризик виконати та передати замовнику комплекс робіт згідно договірної ціни (додаток №1) та технічного завдання (додаток №2) до дійсного договору, що включає в себе наступні види робіт: по улаштуванню зовнішньої гідроізоляції, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані підрядником роботи.

Роботи виконуються на об`єкті «Реконструкція адміністративної будівлі ПАТ «Завод молочної кислоти» м. Київ, вул. Фрунзе, 53» (пункт 1.2 договору).

Пунктами 2.1-2.2 договору визначено, що підрядник зобов`язується приступити до виконання робіт та завершити виконання робіт у строки, передбачені пунктами 2.1.1 та 2.1.2 даного договору. Підрядник зобов`язується приступити до виконання робіт, передбачених даним договором, протягом одного робочого дня з моменту перерахування авансового платежу, визначеного пунктом 5.2.1 договору. Підрядник зобов`язується виконати роботи у строк 25 календарних днів. Роботи вважаються виконаними після підписання сторонами акту виконаних робіт.

Суд звертає увагу, що в договорі містяться розбіжності стосовно строку виконання договору, оскільки вказано 25 календарних днів, а прописом зазначено 17 календарних днів.

Сума договору на момент його укладення складає 247 780,63 грн., в т.ч. ПДВ 20 % - 41 296,77 грн. Авансовий платіж на виконання робіт дорівнює 70 % від суми договору і складає 173 446,44 грн., включаючи ПДВ 20 % - 28 907,74 грн. (пункт 5.1 договору).

05 квітня 2016 року між вищевказаними сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №2103/16 від 21 березня 2016 року, пунктом 1 якої, у зв`язку з появою додаткових робіт за завданням замовника визначено суму договору в розмірі 981 060,70 грн., в т.ч. ПДВ - 163 510,12 грн.

Так, в матеріалах справи міститься копія прибуткової накладної №ЗМ-0000082 від 30 вересня 2016 року на загальну суму 981 060,70 грн., в якій відсутній підпис постачальника.

Також, в матеріалах справи наявна копія акту виконаних робіт на загальну суму 981 060,70 грн., який не містить дати, місяця та року його складання та підписання, тобто одного із обов`язкових реквізитів первинного документа.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів здійснення позивачем авансового внеску та дати його перерахування, що унеможливлює вирахування початку виконання робіт та, відповідно, дату їх можливого закінчення з урахуванням визначеної договором тривалості у 25 календарних днів.

Відповідно до матеріалів справи, листами від 23 березня 2016 року №2303 та №2103 директор ТОВ «Пром Буд Сервіс» повідомляв, що останнє в ході виконання робіт згідно договорів підряду №2103/16 та №2303/16 на об`єкті «Реконструкція адміністративної будівлі ПАТ «Завод молочної кислоти» м. Київ, вул. Фрунзе, 53» буде додатково залучати субпідрядні організації. При цьому, про терміни виконання робіт та осіб, які будуть виконувати роботи буде повідомлено додатково.

При цьому, доказів додаткового повідомлення про залучені субпідрядні організації та терміни виконання ними робіт матеріали справи не містять. В матеріалах справи наявні листи ТОВ «Пром Буд Сервіс» про надання дозволу на прохід на територію об`єкту «Реконструкція адміністративної будівлі ПАТ «Завод молочної кислоти» м. Київ, вул. Фрунзе, 53» працівників у період з жовтня 2016 року по січень 2017 року.

Крім того, пунктами 3.1.10 договорів підряду від 21 березня 2016 року №2103/16 та від 23 березня 2016 року №2303/16 визначено, що підрядник зобов`язується залучати до виконання робіт за погодженням з замовником субпідрядників у необхідній кількості з відповідною кваліфікацією, забезпечити дотримання трудового законодавства, дотримання правил і норм техніки безпеки, виробничої санітарії, пожежної безпеки, а також проводити відповідний інструктаж залучених субпідрядників. Підрядник самостійно здійснює розрахунки з залученими субпідрядниками, залишаючись відповідальним перед замовником в повному обсязі за виконання робіт, передбачених договором.

До перевірки не надано та матеріали справи не містять листів погодження із замовником щодо залучення до виконання визначених договорами обсягів робіт субпідрядними спеціалізованими будівельними та іншими організаціями.

При цьому, згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Пром Буд Сервіс» послуги по реконструкції головної будівлі за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 53 згідно укладених договорів підряду виконував із залученням субпідрядних організацій - ТОВ «Будівельна компанія «Альянс сучасного будівництва» (код 39890342) та ТОВ «Альянс сучасного будівництва» (код 38616039).

При аналізі показників фінансової та податкової звітності, згідно даних ІС «Податковий блок» по ТОВ «Будівельна компанія» Альянс сучасного будівництва» встановлено, що у Товариства відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій; відсутній кваліфікований персонал; незначний штат працюючих осіб, при тому, що статутна діяльність потребує участі більшої кількості людей, у т.ч. за спеціальною освітою; відсутністю платника податків за місцезнаходженням і не повідомленням контролюючого органу про його зміну.

Крім того, згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних даним товариством встановлено реалізацію будівельно-монтажних послуг іншим підприємствам-покупцям, що з кількістю 5 працюючих осіб не вбачається можливим, виходячи з обсягу робіт та необхідності кваліфікації у персоналу. В той же час, кількість осіб, які виконували роботи (надавали послуги) за договорами цивільно-правового характеру станом на 31 березня 2016 року - 0 осіб.

Також, при аналізі показників фінансової та податкової звітності, згідно даних ІС «Податковий блок», даних Єдиного реєстру податкових накладних по ТОВ «Альянс сучасного будівництва» встановлено, що звіт розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку, суб`єктом господарювання, чисельність працюючих за 2016 рік не подавався, згідно фінансового звіту малого підприємства за 2015 рік - загальна чисельність працівників становила 2 особи.

Остання звітність з податку на додану вартість подавалася за березень 2016 року, а послуги по реконструкції будівлі за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 53 придбавалися після березня 2016 року.

Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних даним товариством встановлено реалізацію будівельно-монтажних послуг іншим підприємствам-покупцям, що з кількістю 2 працюючих особи не вбачається можливим, виходячи з обсягу робіт та необхідності кваліфікації у персоналу. В той же час, кількість осіб, які виконували роботи (надавали послуги) за договорами цивільно-правового характеру станом на 31 березня 2016 року - 0 осіб.

Відповідно до інформації Єдиного реєстру податкових накладних встановлено оформлення первинних документів без деталізації послуг, адже в податкових накладних вказано «реконструкція адміністративної будівлі ПАТ «Завод молочної кислоти», м. Київ, вул. Фрунзе, 53», тобто вказано назву об`єкта, а не вид та обсяги виконуваних робіт. Мають місце обставини зазначення у податкових накладних реквізитів, які не дозволяють однозначно та належним чином ідентифікувати здійснену операцію, її зміст, період та обсяг.

У той же час, пп. 14.1.36 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорам.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 07 серпня 2018 року у справі №826/14619/13-а, від 14 серпня 2018 року у справі № 816/2045/17.

Також суд звертає увагу на те, що долучені до матеріалів справи акти здачі-приймання робіт не містять таких обов`язкових реквізитів як дата, місяць та рік їх складення/підписання. Отже, в порушення вимог ч. 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку зазначені документи не містять чітких відомостей про дійсний зміст та обсяг господарської операції.

Крім того, до матеріалів справи не було долучено доказів залучення контрагентом позивача третіх осіб з метою виконання своїх зобов`язань за договорами від 21 березня 2016 року №2103/16 та від 23 березня 2016 року №2303/16, що в сукупності з відсутністю достовірних доказів виконання таких зобов`язань ТОВ «Пром Буд Сервіс» особисто, а також залученими за відсутності погодження позивача субпідрядними організаціями, про що зазначено вище, свідчить про неможливість встановлення дійсного змісту та обсягу господарських операцій і факту використання їх результатів у господарській діяльності позивача.

На підставі наведеного вище, суд констатує відсутність належного документального підтвердження, а, як наслідок, і реального характеру виконання зазначених господарських зобов`язань між позивачем та його контрагентом.

Водночас, з урахуванням наведених положень законодавства, вбачається, що за відсутності факту придбання товарів/послуг або в разі якщо придбані товари/послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат підприємства, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав, а також не спростував доводів суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи все зазначене вище, обґрунтованими є викладені відповідачем в акті перевірки позивача висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

А як наслідок, правомірним та таким, що не підлягає скасуванню, є оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача, що ґрунтуються на зазначених висновках акту перевірки.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки оскаржуване рішення прийнято відповідачем у відповідності до критеріїв, визначених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для здійснення розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Завод молочної кислоти» відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук