Справа № 320/15294/21
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

01 грудня 2021 року Київ № 320/15294/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду, пред`явивши вимоги до Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області про визнання протиправними дій службових осіб Калинівської селищної ради, які не провели належну роботу у відповідності до земельного законодавства України, що регулює земельні відносини в громаді, і в першу чергу Земельного кодексу України, не оцінювали порушення Закону України "Про бджільництво" в частині несприяння по збереженню генотипів бджіл та регулюванню відносин щодо розведення бджіл позивачем, не вживали заходів по використанню та охороні бджіл, що в результаті призвело до прийняття протиправного рішення сьомої сесії VIII скликання від 05.08.2021, яким було відмовлено позивачу у безоплатному наданні у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства та бджільництва та ухвалити рішення, яким задовольнити вимоги позовної заяви; скасувати рішення сьомої сесії VIII скликання від 05.08.2021 про відмову у наданні позивачу у власність земельної ділянки, так як у відповідача не було права приймати таке рішення; зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки із земель запасу державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства по бджільництву, зважаючи на те, що своїм зверненням позивач намагався усунути перешкоди у реалізації його конституційного права; визнати протиправною бездіяльність відповідача при ухваленні протиправного рішення сьомої сесії VIII скликання від 05.08.2021, після спливу місячного строку, так як це свідчить про протиправність рішення; зобов`язати відповідача припинити умисно створену загрозу життю і здоров`ю позивача з боку суміжних землекористувачів поряд з орендованою земельною ділянкою по АДРЕСА_1 на території Варовичської сільської ради, які умисно створили загрозу життю і здоров`ю позивача та розповсюджували неправдиву інформацію серед односельчан -громадян, про напади пчіл позивача на людей, а за своїм змістом порочили честь і гідність заявника та носили образливий характер для позивача, так як в період конфлікту інтересів в громаді знаходилась кочівна пасіка позивача; зобов`язати відповідача у відповідності до ст.1 Закону України №266/94 "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., завдану внаслідок бездіяльності органів державної влади і місцевого самоврядування та, у відповідності до ч.1 ст.276 ЦПК України вчинити необхідні дії для негайного поновлення порушених конституційних прав; у відповідності до ч.2-3 ст. 125 Кримінального кодексу України вирішити питання про вид та міру покарання правопорушників суміжних земельних ділянок поряд з орендованою земельною ділянкою позивача, а також визнати їх винними у наклепі і образі позивача, при цьому врахувати вимоги ст. 39 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України " Про практику призначення судами кримінального покарання", а також суд має право за вимогами ч.2-3 ст.125 КК України порушити кримінальну справу проти порушників, які розповсюджували наклеп і без позову позивача, або може накласти на них штраф у порядку і розмірі, передбачених ст.417 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву в межах ст. 171 КАСУ, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі в частині заявлених вимог, а саме:

- зобов`язати відповідача припинити умисно створену загрозу життю і здоров`ю позивача з боку суміжних землекористувачів поряд з орендованою земельною ділянкою по АДРЕСА_1 на території Варовичської сільської ради, які умисно створили загрозу життю і здоров`ю позивача та розповсюджували неправдиву інформацію серед односельчан -громадян, про напади пчіл позивача на людей, а за своїм змістом порочили честь і гідність заявника та носили образливий характер для позивача, так як в період конфлікту інтересів в громаді знаходилась кочівна пасіка позивача;

- зобов`язати відповідача у відповідності до ст.1 Закону України №266/94 "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., завдану внаслідок бездіяльності органів державної влади і місцевого самоврядування та, у відповідності до ч.1 ст.276 ЦПК України вчинити необхідні дії для негайного поновлення порушених конституційних прав;

- у відповідності до ч.2-3 ст. 125 Кримінального кодексу України вирішити питання про вид та міру покарання правопорушників суміжних земельних ділянок поряд з орендованою земельною ділянкою позивача, а також визнати їх винними у наклепі і образі позивача, при цьому врахувати вимоги ст. 39 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання", а також суд має право за вимогами ч.2-3 ст.125 КК України порушити кримінальну справу проти порушників, які розповсюджували наклеп і без позову позивача, або може накласти на них штраф у порядку і розмірі, передбачених ст.417 ЦПК України, з огляду на таке:

відповідно до ст. 19 КАСУ, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

За визначенням термінів та понять, що міститься в пп.1-2 ч.1 ст.4 КАСУ, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Як вбачається із прохальної частини позовних вимог, вимоги п.5-7 мають розглядатися в порядку кримінального та цивільного судочинства, тому юрисдикція адміністративного суду на ці вимоги не поширюється.

Також, суд зазначає, що згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку щодо відсутності публічно-правового спору між позивачем та відповідачем в частині зазначеного вище предмета спору, та наявності правових підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки вищезазначений спір має приватноправовий характер і не належить до юрисдикції адміністративних судів. При цьому, суд звертає увагу позивача, що рішення про відмову у відкритті провадження по справі не обмежує у реалізації його права в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 248, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Калинівської селищної ради в частині вимог пунктів 5- 7 прохальної частини позовної заяви. .

2. Копію ухвали разом з матеріалами заяви надіслати заявнику.

.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Брагіна О.Є.