Справа № 260/3094/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 260/3094/21 пров. № А/857/19157/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській обл. на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.09.2021р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській обл. про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії за вислугою років із врахуванням нового відсоткового значення розміру грошового забезпечення (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 22.09.2021р., м.Ужгород; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

21.07.2021р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Закарпатській обл. щодо зменшення основного розміру призначеної пенсії з 85 % до 70 % при проведенні підвищення основного розміру раніше нарахованої пенсії, з 01.01.2016р.; зобов`язати пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу в розмирі 85 % грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016р., із урахуванням проведених виплат; судові витрати покласти на відповідача (а.с.1-7).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) (а.с.25-26).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.09.2021р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії ГУ ПФ України в Закарпатській обл. щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 85 до 70 відсотків сум грошового забезпечення; зобов`язано пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 85 відсотків сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум з 01.01.2016р.; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.44-49).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Закарпатській обл., який покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити у повному обсязі (а.с.52-53).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що пунктом 1 постанови КМ України № 103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» було встановлено перерахунок з 01.01.2016р. пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою, з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів /КМ/ України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» № 988 від 11.11.2015р. Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

На час виникнення спірних правовідносин нормативно-правовим актом, який, із огляду на положення ч.4 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є обов`язковим до застосування органами ПФ України при здійсненні перерахунку та виплати пенсій відповідній категорії осіб, була постанова КМ України № 103 від 21.02.2018р. За таких умов помилковим є висновок суду щодо необхідності застосування у цій ситуації норми, яка визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Перерахунок пенсії позивача проведено в розмірі 70 відсотків грошового забезпечення, визначеного відповідно до вказаної постанови КМ України і чинної ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зазначає, що позивачем пропущений строк звернення до суду, що не було враховано судом під час вирішення наведеного спору.

Позивачем ОСОБА_1 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми діючого законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.68-70).

Апеляційний розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що положення ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (із врахуванням змін, внесених згідно п.8 розділу ІІ Закону України № 3668-17 від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що набрав чинності з 01.10.2011р., та п.23 розділу ІІ Закону України № 1166-VII від 27.03.2014р. «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», що вступив у дію з 01.05.2014р.) не можуть поширюватися на спірні правовідносини, які виникли з приводу перерахунку пенсії, оскільки останні врегульовані ст.63 названого Закону, яка є спеціальною нормою в даному випадку і підлягає до застосування при проведенні перерахунку пенсії позивача.

Оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, через що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, яка визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, що діяла на момент призначення пенсії.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Як встановленому судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ /МВС/ України та з 01.01.2008р. йому призначена та виплачується пенсія за вислугу років (30 років вислуги), відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.9-19).

16.06.2021р. ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії (вх.№ 2962/Ш-0700-21) (а.с.21).

Листом № 3123-2962/Ш-02/8-0700/21 від 05.07.2021р. ГУ ПФ України в Закарпатській обл. повідомило ОСОБА_1 про те, що перерахунок його пенсії був здійснений з 01.01.2016р. у відповідності до норм чинного законодавства з урахуванням того, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення (а.с.22 і на звороті).

При цьому, відповідно до матеріалів пенсійної справи розмір пенсії позивача при її призначенні визначений у розмірі 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення (а.с.12-19).

21.02.2018р. КМ України прийнято постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Відповідно до зазначеної постанови Управлінням МВС України в Закарпатській обл. видано довідку № 703000525 від 21.03.2018р. про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії, відповідно до якої посадовий оклад визначений у розмірі 3600 грн., оклад за військовим званням 2200 грн., надбавка за вислугу років (50 процентів) 2900 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень 540 грн., премія 128 грн. 44 коп. (а.с.20).

На підставі згаданої довідки відповідачем ГУ ПФ України в Закарпатській обл. ОСОБА_1 проведено з 01.01.2016р. відповідний перерахунок пенсії, при цьому пенсійним органом було застосовано новий максимальний розмір грошового забезпечення - 70 процентів, визначений ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (в редакції станом на момент здійснення перерахунку), з урахуванням постанови КМ України № 103 від 21.02.2018р. (а.с.14).

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Зокрема, відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 цього Закону (у редакції, чинній на момент призначення пенсії) пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно з ч.2 ст.13 вказаного Закону загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

Законом України № 51-IV від 04.07.2002р. «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» внесені зміни до положень ст.13 цього Закону, зокрема, у частині першій у пункті «в» виключено слово і цифру «і 4», у частині другій цифри « 85», «95» і « 90» замінено відповідно цифрами « 90», « 100» і « 95», а слова і цифри «до категорій 2 і 3» замінено словами і цифрою «до категорії 2».

Частиною 4 ст.63 наведеного Закону (у редакції, чинній на момент проведення перерахунку пенсії) визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до змін, внесених згідно п.8 розділу ІІ Закону України № 3668-17 від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що набрав чинності з 01.10.2011р., та згідно п.23 розділу ІІ Закону України № 1166-VII від 27.03.2014р. «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», що вступив у дію з 01.05.2014р., в частині 2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» цифри « 90» замінено цифрами « 80» та цифри « 80» - цифрами « 70» відповідно.

Таким чином, обмеження максимального розміру пенсії на рівні 70 відсотків застосовуються до пенсій, які призначаються з 01.05.2014р.

Постановою КМ України № 103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» визначено умови та порядок проведення перерахунку вказаній категорії осіб.

Відповідно до п.3 цієї постанови встановлено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Згідно постанови КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2 постанови). Також цією постановою установлені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схема тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.

Отже, із урахуванням наведеного, спірним питанням у розглядуваному випадку є правомірність обмеження пенсії позивача під час її перерахунку граничним розміром пенсії - 70 (сімдесят) процентів від суми грошового забезпечення.

Оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом, процедурами їх проведення, внесені зміни до ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення, не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, у зв`язку з чим при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а у разі збільшення такого відсотка норма, чинна на момент відповідного збільшення розміру.

За своїм змістом положення ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (із врахуванням змін, внесених згідно п.8 розділу ІІ Закону України № 3668-17 від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що набрав чинності з 01.10.2011р., та згідно п.23 розділу ІІ Закону України № 1166-VII від 27.03.2014р. «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», що вступив у дію з 01.05.2014р.) не можуть поширюватися на спірні правовідносини, які виникли з приводу перерахунку, оскільки останні врегульовані ст.63 названого Закону, яка є спеціальною нормою в даному випадку і підлягає до застосування при проведенні перерахунку пенсії позивача.

Враховуючи, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках (процентах), яка діяла на момент призначення пенсії (чи підвищення розміру відсотків грошового забезпечення), суд першої інстанції дійшов вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, визнавши протиправними дії відповідача ГУ ПФ України в Закарпатській обл. щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача з 85 до 70 процентів сум грошового забезпечення, та зобов`язавши відповідача нарахувати та виплатити останньому пенсію з 01.01.2016р., виходячи із розміру 85 процентів, із врахуванням редакції ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», чинної станом на дату призначення пенсії.

При цьому, колегія суддів зазначає, що на час призначення пенсії позивачу 01.01.2008р. нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» була передбачена максимальна межа розміру пенсії за вислугу років, а саме 90 процентів (у зв`язку із прийняттям Законів України № 51-IV від 04.07.2002р. «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», № 3591-IV від 04.04.2006р. «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців»).

Визначені правила обчислення розміру пенсії позивача із врахуванням його вислуги років гарантували отримання позивачем пенсії лише в максимальному (граничному) розмірі.

Водночас, ключовим моментом у цій ситуації є неможливість застосування показника граничного розміру пенсії, який визначений у діючій редакції ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до перерахунку пенсії з 01.01.2016р., оскільки він стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених.

Оскільки порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка змін не зазнавала, а також нормами постанов КМ України № 704 від 30.08.2017р. та № 103 від 21.02.2018р., тому застосування ст.13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, при цьому процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для перерахунку пенсії позивача за вислугу років у визначеному, на час призначення пенсії, розмірі.

Щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до чч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані ст.123 КАС України, відповідно до ч.3 якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, на переконання колегії суддів, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Як слідує з висновків Великої Палати Верховного Суду висловлених у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а, у спорах, що виникають з органами ПФ України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФ України відповіді на надіслане звернення.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до відповідача 16.06.2021р. із заявою про перерахунок пенсії.

Листом № 3123-2962/Ш-02/8-0700/21 від 05.07.2021р. відповідач ГУ ПФ України в Закарпатській обл. повідомило позивача про відсутність підстав для перерахунку його пенсії.

Будь-яких доказів повідомлення позивача про здійснений перерахунок, ознайомлення його із розрахунком пенсійних виплат через проведений перерахунок пенсії відповідачем не представлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що саме з листа відповідача від 05.07.2021р. позивач дізнався про порушення свого права на перерахунок пенсії і тому з цієї дати необхідно відраховувати перебіг шестимісячного строку звернення до суду.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду вважає, що звернувшись до суду із позовом 21.07.2021р., позивач не пропустив строк звернення до суду.

Із урахуванням наведеного, перерахунок пенсії позивача слід провести із дотриманням строків, визначених ч.3 ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком).

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, через що останній підлягає до задоволення, із вищевказаних мотивів.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України в Закарпатській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській обл. на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.09.2021р. в адміністративній справі № 260/3094/21 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складання повного тексту судового рішення: 01.12.2021р.