Справа № 640/6686/20
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6686/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року, суддя Вєкуа Н.Г., у справі за адміністративним позовом Науково-виробничого товаприства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлнь-рішень,-

У С Т А Н О В И В:

Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування ППР від 23.02.2020 №.

Позовні вимоги обґрунтувано тим, що відповідно до пункту 56.8 статті 56 Податкового кодексу України податкові зобов`язання є неузгодженими, а тому податкове-повідомлення рішення, прийняте відповідачем, про нарахування штрафних санкцій було прийнято протиправно.

Розгляд справи в Окружному адміністративному суді м. Києва здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Головним управлінням ДПС у Чернігівській області подано апеляційну скаргу на вищезазначене судове рішення, проте ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подавала.

20 квітня 2021 року Окружним адміністративним судом м. Києва у даній справі ухвалено додаткове рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Чернігівській області на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

02 червня 2021 року Окружним адміністративним судом прийнято ухвалу відповідно до якої виправлено описку в абзаці 3 резолютивної частини рішення та викладено наступного змісту: «стягнути на користь Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» понесені судові витрати у розмірі 2102 грн».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Чернігівській області на додаткове рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.04.2021 року.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 вересня 2021 року здійснено заміну боржника у виконавчих листах в рамках справи №640/6686/20 з Головного управління ДПС у Чернігівській області, на його правонаступника Головне управління ДПС у Чернігівській області в якості відокремленого підрозділу ДПС України, .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, 15 вересня 2021 року Головне управління ДПС у Чернігівській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2021 року та призначено розгляд справи у порядку письмового провадження з 02 грудня 2021 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління ДПС у Чернігівській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Чернігівській області просить замінити відповідача Головне управління ДПС у Чернігівській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Чернігівській області в якості відокремленого підрозділу ДПС України, .

З урахуванням зазначених в апеляційній скарзі обґрунтувань, а також з урахуванням п.1 Положення про ГУ ДПС у Чернігівській області, затвердженого наказом ДПС України від 12.11.2020 № 643, відповідно до якого Головне управління ДПС у Чернігівській області, утворене на правах відокремленого підрозділу код ЄДРПОУ ВП 44094124 є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС у Чернігівській області , а також з урахуванням вимог ст. 52 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне замінити відповідача у справі Головне управління ДПС у Чернігівській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Чернігівській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу, код ЄДРПОУ ВП 44094124.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у Чернігівській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з орендної плати за землю №19064005 від 02.05.2019 року та №19158616 від 03.05.2019 товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" за 2017-2018 рік, за результатами якої складено акт №465/25-01/53-04-27 від 23.12.2019 року.

Перевіркою встановлено порушення вимог пункту 49.18 статті 49 та пункту 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки №465/25-01/53-04-27 від 23.12.2019 року ГУ ДПС у Чернігівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 23.01.2020, яким до товариства застосовано штрафні санкції за платежем орендна плата з юридичних осіб у сумі 2040 грн.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010(далі - ПК України, в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), яким, зокрема, визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Системний аналіз вищенаведених положень дає підстави для висновку про те, що проведення перевірок, зокрема камеральних, є процедурним заходом зі збору податковим органом інформації щодо дотримання платником законодавства у межах податкового контролю. Встановлення за наслідками таких контрольних заходів факту порушення вимог законодавства має наслідком складення податковим органом відповідного акта перевірки та в подальшому, зокрема, податкового повідомлення-рішення.

У відповідності із пунктом 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

- календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п. п. 49.18.1);

- календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (п. п. 49.18.2);

- календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (п. п. 49.18.3);

- календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним (п. п. 49.18.4);

- календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (п. п. 49.18.5).

Згідно із пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Платник податків відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 288 Податкового кодексу України врегульовані питання, пов`язані з обчисленням та сплатою орендної плати.

Так, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК України.). Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (пункт 288.2 статті 288 ПК України.). Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (пункт 288.3 статті 288 ПК України.).

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу (пункт 288.7 статті 288 ПК України.).

Згідно з положеннями пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відомості про яку відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними та юридичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 287.3 статті 287 Податкового Кодексу визначено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Як встановлено судом першої інстанції ТОВ "Агро-Інтер" 09.03.2020 року звернулось з повідомленням №1/09-03-20 про оскарження податкового повідомлення рішення № від 18.01.2019 року, яке було покладено в основу акта перевірки №465/25-01/53-04-27 від 23.12.2019 року ГУ ДПС у Чернігівській області.

Окрім того, як убачається з матеріалів справи, відсутні докази, які б свідчили про порушення позивачем вимог пункту 49.18 статті 49 та пункту 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України.

Отже, доводи суду першої інстанції щодо протиправності податкового повідомлення - рішення від 23.02.2020 №, прийнятого Головним управлінням ДПС у Чернігівській області, є доведеними, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Допустити заміну Головного управління ДПС у Чернігівській області () його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Чернігівській області ().

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.