Справа № 140/7946/21
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/7946/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з позовом до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 04.03.2021 №UA204120/2021/000101/2, від 05.03.2021 №UA204120/2021/000102/2, №UA204120/2021/000103/2, від 11.03.2021 №UA204120/2021/000106/2 та від 13.03.2021 №UA204120/2021/000109/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 січня 2021 року між Glory sp. Z.o.o. (Польща) та ФОП ОСОБА_1 було укладено Контракт №04/01/2021-UA. Згiднo дaнoгo кoнтpaктy продавець Польська фірма Glory sp. Z.o.o. (Польща) мала обов`язок постачати товари в адресу ФOП ОСОБА_1 на умовах DAP Луцьк згідно інвойсів та по ціні зазначеній в інвойсах.

Позивач з метою декларування товару - картопля свіжа продовольча, подала відповідачу митні декларації (далі - МД), а саме: від 04 березня 2021 року №UA204120/2021/026451, від 05 березня 2021 року №UA204120/2021/027205, №UA204120/2021/027207, від 11 березня 2021 року №UA204120/2021/030848, від 13 березня 2021 року №UA204120/2021/032554.

Зазначає, що під час митного оформлення до кожної з декларацій митному органу було подано достатню кількість документів для завершення митного оформлення за першим методом, а саме: сертифікат якості, пакувальний лист, рахунок фактуру (інвойс), автотранспортну накладну, експортну декларація (країни відправлення товару), банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару, контракт із змінами та доповненнями (договір купівлі-продажу товару), прас-лист, сертифікати якості, листи пояснення.

Однак, Поліською митницею ДМС було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 04.03.2021 №UA204120/2021/000101/2, від 05.03.2021 №UA204120/2021/000102/2, №UA204120/2021/000103/2, від 11.03.2021 №UA204120/2021/000106/2 та від 13.03.2021 №UA204120/2021/000109/2.

Із прийнятими рішеннями позивач не погоджується, вважає їх протиправними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки нею були подані всі необхідні та наявні документи, які підтверджують ціну товару і дають можливість визначити митну вартість за основним методом, до того ж надано і інші наявні додаткові документи, які витребовувались митним органом. При цьому, в оскаржуваному рішенні не вказано жодного джерела інформації, а також відсутній обґрунтований розрахунок числового значення скоригованої митної вартості який в супереч статті 55 МК України не був наданий декларанту на його письмову вимогу. Подані документи не містили розбіжностей, а тому твердження митного органу викладені в оскаржуваних рішеннях щодо розбіжностей є надуманими та безпідставними і відповідно ніяким чином не впливають на визначення митної вартості за першим методом, з огляду на що просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в даній адміністративній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

30.08.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про залучення співвідповідача, які ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 повернуто Поліській митниці Держмитслужби без розгляду.

У відповіді на відзив від 03.09.2021, позивач додатково звертає увагу, що декларантом у всіх випадках декларування було замовлено та надано митному органу висновки судового експерта Мельника С.М., якими, останній повністю підтвердив, що заявлена митна вартість задекларованого товару відповідає вартості заявленій в інвойсах). Твердження митного органу про розбіжності по вартості вказаній в інвойсах спростовується листами-поясненнями продавця, в яких зазначено, що при заповненні митної декларації суб`єкт (митний брокер) повинен вибрати та проставити в зазначеній декларації середню статистичну вартість. Стосовно надання прайс-листа відправника де зазначено ціну з врахуванням розмірів (5-8 см) вказує, що декларант не вказував таку інформацію щодо розмірів картоплі в митній декларації, оскільки така інформація не вказана у первинних товарно-супровідних документах та комерційних документах на основі яких і формується митна декларація, тому зазначення в прайс-листі такої додаткової інформації має виключно загально-інформаційний характер та не впливає на ціну конкретно купленого товару. Щодо ненадання витребуваних документів, зокрема виписки із бухгалтерської документації продавця звертає увагу, що такі документи надані не були надані митному органу, тому що вони були у декларанта відсутні та становлять комерційну таємницю продавця, про що свідчить лист продавця, який відмовив у зв`язку із цим надати їх декларанту.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Поліської митниці Держмитслужби про залучення у справі 140/7946/21 другим відповідачем Волинської митниці.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та Glory sp. Z.o.o. (Польща) (продавець) було укладено контракт від 04 січня 2021 року №04/01/2021-UA, за умовами контракту продавець зобов`язується поставити покупцеві картоплю продовольчу врожаю 2020 року, країна походження - Республіка Польща (далі - товар) в асортименті, розміром та в кількості, установлених Контрактом, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та заплатити за нього визначену контрактом грошову суму (ціну). Асортимент, кількість, ціна одиниці товару, його розмір та загальна сума Контракту визначаються Інвойсами, що є невід`ємною частиною цього Контракту; Ціни на товар, вказані в Інвойсах, наведені у польських злотих (PLN) та включають в себе вартість товару та його упаковки. Сумарна вартість контракту складає суму всіх Інвойсів. Ціна, вартість, назва товару обумовлюється в інвойсах на кожну партію товару. Товар поставляється у мішках розміром приблизно 25 кг на піддонах або без піддонів. Покупець проводить 100% попередню оплату за товар, шляхом банківського переказу на рахунок продавця (арк. спр. 23-24 том 2).

Відповідно до додаткової згоди №1 від 14 січня 2021 року до контракту №04/01/2021-UA від 04 січня 2021 року внесено зміни, а саме: загальна сума по контракту складає 157 500, 00 PLN; товар поставляється в поліетиленових сітках або мішках вагою від 15 до 30 кг на піддонах або без піддонів.

Додатковою згодою №2 від 12 лютого 2021 року, внесені зміни до пункту 2.2 від 12 лютого 2021 року до контракту №04/01/2021-UA від 04 січня 2021 року та загальна сума контракту збільшилася на 800 000 PLN.

З метою митного оформлення вказаного товару декларантом було подано митні декларації від 04 березня 2021 року №UA204120/2021/026451, від 05 березня 2021 року №UA204120/2021/027205, №UA204120/2021/027207, від 11 березня 2021 року №UA204120/2021/030848, від 13 березня 2021 року №UA204120/2021/032554, у яких вартість була визначена за основним методом за ціною договору (контракту).

До митної декларації від 04 березня 2021 року №UA204120/2021/026451 декларантом додано: сертифікат якості, пакувальний лист, рахунок фактура (інвойс), автотранспортна накладна, експортна декларація (країни відправлення товару), банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару, контракт із змінами та доповненнями (договір купівлі-продажу товару), прайс-лист, сертифікат якості, листи пояснення.

За результатом опрацювання запиту та документів поданих до митного оформлення разом з митною декларацією від 04 березня 2021 року №UA204120/2021/026451 встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять наступні розбіжності:

в декларації країни відправлення 21PL301G10E0213362 від 02.03.2021 загальна сума товару становить 5300PLN, в фактурі №44 від 02.03.2021 вартість товару становить 6300 PLN;

в прайс-листі б/м відправника від 05.02.2021 зазначено ціну товару з врахуванням розміру (5-8см), про що не вказано в митній декларації та товаросупровідних документах;

в платіжному дорученні в іноземній валюті від 02.03.2021 №(MUR) 38 вказано інвойс №41-2021 від 01.03.2021 та інвойс №42-2021 від 01.03.2021, тоді як до митного оформлення подано інвойс №44, датою видачі 02.03.2021;

в контракті №04/01/2021-UA від 04.01.2021 відсутні відомості про загальну суму контракту.

Крім того, митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів:

МД від 12.01.2021 №UА209140/2021/1367 - 0,20 USD/кг.

У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, згідно ст.53 МК України декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати:

рахунки №42-2021 від 01.03.2021 та інвойс №41-2021 від 01.03.2021, зазначені в платіжному дорученні;

висновки про якісні та вартісні характеристики, товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару;

прайс-листи, специфікації виробника товару для широкого кола осіб;

платіжні документи щодо даної поставки.

На виконання вимог митного органу декларантом було надано наступні додаткові документи: прайс-лист (який підтверджує запропоновану ціну); лист продавця, яким підтверджується заявлена вартість товару, пояснюється різниця заявлена в експортній декларації та інвойсі, а також щодо неможливості надання бухгалтерської документації; додаткова угода №1 від 14.01.2021, платіжні доручення та проформа інвойс, висновок про вартісні характеристики (даним висновком судовий експерт Мельник С.М. підтвердив що заявлена митна вартість задекларованого товару відповідає ринковій вартості).

За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультацій з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 Митного кодексу України, митну вартість партії товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Митну вартість імпортованого товару визначено на основі раніше визнаних митницею рівнів митних вартостей.

Поліською митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості від 04.03.2021 №UA204120/2021/000101/2 та карту відмови у митному оформлення.

До митної декларації від 05 березня 2021 року №UA204120/2021/027205 декларантом додано: сертифікат якості, пакувальний лист, рахунок фактура (інвойс), автотранспортна накладна, експортна декларація (країни відправлення товару), банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару, контракт із змінами та доповненнями (договір купівлі-продажу товару), прайс-лист, сертифікат якості, листи пояснення.

За результатом опрацювання запиту та документів поданих до митного оформлення разом з митною декларацією від 05 березня 2021 року №UA204120/2021/027205 встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять наступні розбіжності:

в декларації країни відправлення загальна сума товару становить 5300PLN, в фактурі №46 від 03.03.2021 вартість товару становить 6300 PLN;

в прайс-листі б/м відправника від 01.03.2021 зазначено ціну товару з врахуванням розміру (5-8см), про що не вказано в митній декларації та товаросупровідних документах;

в платіжному дорученні в іноземній валюті від 03.03.2021 №(MUR) 39 вказано інвойс №45-2021 від 01.03.2021 та інвойс №46-2021 від 01.03.2021, тоді як до митного оформлення подано інвойс №46, датою видачі 03.03.2021;

в контракті №04/01/2021-UA від 04.01.2021 відсутні відомості про загальну суму контракту.

Крім того, митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів:

МД від 12.01.2021 №UА209140/2021/1367 - 0,20 USD/кг.

У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, згідно ст.53 МК України декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати:

рахунки №42-2021 від 01.03.2021 та інвойс №41-2021 від 01.03.2021, зазначені в платіжному дорученні;

висновки про якісні та вартісні характеристики, товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару;

прайс-листи, специфікації виробника товару для широкого кола осіб;

платіжні документи щодо даної поставки.

На виконання вимог митного органу декларантом було надано наступні додаткові документи: прайс-лист (який підтверджує запропоновану ціну); лист продавця, яким підтверджується заявлена вартість товару, пояснюється різниця заявлена в експортній декларації та інвойсі, а також щодо неможливості надання бухгалтерської документації; додаткова угода №1 від 14.01.2021, платіжні доручення та проформа інвойс, висновок про вартісні характеристики (даним висновком судовий експерт Мельник С.М. підтвердив що заявлена митна вартість задекларованого товару відповідає ринковій вартості).

За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультацій з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 Митного кодексу України, митну вартість партії товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Митну вартість імпортованого товару визначено на основі раніше визнаних митницею рівнів митних вартостей.

Поліською митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості від 05.03.2021 №UA204120/2021/000102/2 та карту відмови у митному оформлення.

До митної декларації від 05 березня 2021 року №UA204120/2021/027207 декларантом додано: сертифікат якості, пакувальний лист, рахунок фактура (інвойс), автотранспортна накладна, експортна декларація (країни відправлення товару), банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару, контракт із змінами та доповненнями (договір купівлі-продажу товару), прайс-лист, сертифікат якості, листи пояснення.

За результатом опрацювання запиту та документів поданих до митного оформлення разом з митною декларацією від 05 березня 2021 року №UA204120/2021/027207 встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять наступні розбіжності:

в декларації країни відправлення загальна сума товару становить 5300PLN, в фактурі №45 від 03.03.2021 вартість товару становить 6300 PLN;

в прайс-листі б/м відправника від 01.03.2021 зазначено ціну товару з врахуванням розміру (5-8см), про що не вказано в митній декларації та товаросупровідних документах;

Крім того, митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів:

МД від 12.01.2021 №UА209140/2021/1367 - 0,20 USD/кг.

У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, згідно ст.53 МК України декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати:

договір із третіми особами;

висновки про якісні та вартісні характеристики, товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару;

прайс-листи, специфікації виробника товару для широкого кола осіб;

платіжні документи щодо даної поставки.

На виконання вимог митного органу декларантом було надано наступні додаткові документи: прайс-лист (який підтверджує запропоновану ціну); лист продавця, яким підтверджується заявлена вартість товару, пояснюється різниця заявлена в експортній декларації та інвойсі, а також щодо неможливості надання бухгалтерської документації; висновок про вартісні характеристики (даним висновком судовий експерт Мельник С.М. підтвердив що заявлена митна вартість задекларованого товару відповідає ринковій вартості).

За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультацій з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 Митного кодексу України, митну вартість партії товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Митну вартість імпортованого товару визначено на основі раніше визнаних митницею рівнів митних вартостей.

Поліською митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості від 05.03.2021 №UA204120/2021/000103/2 та карту відмови у митному оформлення.

До митної декларації від 11 березня 2021 року №UA204120/2021/030848 декларантом додано: сертифікат якості, пакувальний лист, рахунок фактура (інвойс), автотранспортна накладна, експортна декларація (країни відправлення товару), банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару, контракт із змінами та доповненнями (договір купівлі-продажу товару), прайс-лист, сертифікат якості, листи пояснення.

За результатом опрацювання запиту та документів поданих до митного оформлення разом з митною декларацією від 11 березня 2021 року №UA204120/2021/030848 встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять наступні розбіжності:

в декларації країни відправлення загальна сума товару становить 5300PLN, в фактурі №47 від 09.03.2021 вартість товару становить 6300 PLN;

в прайс-листі б/м відправника від 01.03.2021 зазначено ціну товару з врахуванням розміру (5-8см), про що не вказано в митній декларації та товаросупровідних документах;

в п.4 контракту передбачено, що товар поставляється у мішках розміром 25 кг, тоді як у графі 31 декларації вказані упаковка та фасування сітка по 25 кг.

Крім того, митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів:

МД від 12.01.2021 №UА209140/2021/1367 - 0,20 USD/кг.

У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, згідно ст.53 МК України декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати:

виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару;

прайс-листи;

документи щодо страхування.

На виконання вимог митного органу декларантом було надано наступні додаткові документи: прайс-лист (який підтверджує запропоновану ціну); лист продавця, яким підтверджується заявлена вартість товару, пояснюється різниця заявлена в експортній декларації та інвойсі, а також щодо неможливості надання бухгалтерської документації; додаткова угода №1 від 14.01.2021, платіжні доручення та проформа інвойс, висновок про вартісні характеристики (даним висновком судовий експерт Мельник С.М. підтвердив що заявлена митна вартість задекларованого товару відповідає ринковій вартості).

За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультацій з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 Митного кодексу України, митну вартість партії товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Митну вартість імпортованого товару визначено на основі раніше визнаних митницею рівнів митних вартостей.

Поліською митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості від 11.03.2021 №UA204120/2021/000106/2 та карту відмови у митному оформлення.

До митної декларації від 13 березня 2021 року №UA204120/2021/032554 декларантом додано: сертифікат якості, пакувальний лист, рахунок фактура (інвойс), автотранспортна накладна, експортна декларація (країни відправлення товару), банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару, контракт із змінами та доповненнями (договір купівлі-продажу товару), прайс-лист, сертифікат якості, листи пояснення.

За результатом опрацювання запиту та документів поданих до митного оформлення разом з митною декларацією від 13 березня 2021 року №UA204120/2021/032554 встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять наступні розбіжності:

в декларації країни відправлення загальна сума товару становить 5300 PLN, в фактурі №48 від 10.03.2021 вартість товару становить 6300 PLN;

в прайс-листі б/м відправника від 05.02.2021 зазначено ціну товару з врахуванням розміру (5-8см), про що не вказано в митній декларації та товаросупровідних документах;

в платіжному дорученні в іноземній валюті від 09.03.2021 №(MUR) 40 вказано інвойс №48-2021 від 09.03.2021, тоді як до митного оформлення подано інвойс №48-2021 від 10.03.2021, тоді як до митного оформлення подано інвойс №46, датою видачі 03.03.2021;

Крім того, митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів:

МД від 12.01.2021 №UА209140/2021/1367 - 0,20 USD/кг.

У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, згідно ст.53 МК України декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати:

рахунки №42-2021 від 01.03.2021 та інвойс №41-2021 від 01.03.2021, зазначені в платіжному дорученні;

висновки про якісні та вартісні характеристики, товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару;

прайс-листи, специфікації виробника товару для широкого кола осіб;

платіжні документи щодо даної поставки.

На виконання вимог митного органу декларантом було надано наступні додаткові документи: прайс-лист (який підтверджує запропоновану ціну); лист продавця, яким підтверджується заявлена вартість товару, пояснюється різниця заявлена в експортній декларації та інвойсі, а також щодо неможливості надання бухгалтерської документації, платіжні доручення та проформа інвойс, висновок про вартісні характеристики (даним висновком судовий експерт Мельник С.М. підтвердив що заявлена митна вартість задекларованого товару відповідає ринковій вартості).

За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультацій з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 Митного кодексу України, митну вартість партії товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Митну вартість імпортованого товару визначено на основі раніше визнаних митницею рівнів митних вартостей.

Поліською митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості від 13.03.2021 №UA204120/2021/000109/2 та карту відмови у митному оформлення.

Позивач, не погодившись з рішеннями Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 04.03.2021 №UA204120/2021/000101/2, від 05.03.2021 №UA204120/2021/000102/2, №UA204120/2021/000103/2, від 11.03.2021 №UA204120/2021/000106/2 та від 13.03.2021 №UA204120/2021/000109/2, звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У свою чергу, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина друга статті 55 МК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №821/110/18 зазначено, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант повинен подати такі документи: рахунки; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару; прайс-листи; специфікації виробника товару для широкого кола осіб; платіжні документи щодо поставок; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У відповідь на запит відповідача, декларант надав:

прайс-лист (який підтверджує запропоновану ціну); лист продавця, яким підтверджується заявлена вартість товару, пояснюється різниця заявлена в експортній декларації та інвойсі, а також щодо неможливості надання бухгалтерської документації, платіжні доручення та проформа інвойс, висновок про вартісні характеристики (даним висновком судовий експерт Мельник С.М. підтвердив що заявлена митна вартість задекларованого товару відповідає ринковій вартості).

Неподання документів, що витребовував відповідач на спростування сумнівів митного органу щодо митної вартості товару, яку визначив декларант, а також наявна у митного органу цінова інформації щодо вартості аналогічних товарів, стали підставою для прийняття рішень про коригування митної вартості товару.

Тому, для оцінки рішень про коригування митної вартості товару, на думку суду, необхідно дослідити та з`ясувати чи є сумніви митного органу щодо митної вартості товару, яку визначив декларант, обґрунтованими і чи вправі був митний орган витребовувати додаткові документи та чи всі документи, які витребовував митний орган стосуються обставин, які викликали у митного органу сумніви щодо правильності визначення митної вартості декларантом.

Як встановлено судом під час митного оформлення митному органу було подано наступні документи: сертифікат якості; пакувальний лист; рахунок фактура (інвойс); автотранспортна накладна; експортна декларація (країни відправлення товару); банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару; контракт із змінами та доповненнями (договір купівлі-продажу товару); прайс лист; сертифікат якості; листи пояснення.

Так, зокрема оплата коштів за куплений товар по всіх інвойсах здійснювалась в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів продавцеві за SWIFT рахунком, який надавався митному органу і суми в зазначених SWIFT рахунках повністю збігаються із сумами зазначеними в інвойсах.

Щодо додаткових витребовуваних митним органом документів на виконання вимог митного органу декларантом було надано наступні додаткові документи: прас-лист (який підтверджує запропоновану ціну); лист продавця (яким підтверджується заявлена вартість товару, пояснюється різниця заявлена в експортній декларації та інвойсі); висновок про вартісні характеристики (у всіх випадках декларування було замовлено та надано митному органу висновки судового експерта Мельника С.М., якими, останній повністю підтвердив, що заявлена митна вартість задекларованого товару відповідає вартості заявленій в інвойсах). Вказані висновки експерта, які відповідач вимагав у декларанта не були останнім взяті до уваги.

В ході проведення консультацій відповідач виявив розбіжності щодо ціни товару яка вказана у інвойсах та експортних деклараціях.

Проте, суд звертає увагу на те, що лише рахунок-фактура (інвойс), згідно з частиною 1 статті 3 МК України є документом, який підтверджує митну вартість. Натомість, митна декларація країни відправлення, відповідно до частини 3 статті 53 МК України, є документом, який митний орган вправі додатково витребувати з метою усунення розбіжностей, підробки чи неточності виявлених у документах, які підтверджують митну вартість та вказані у частині 1 статті 53 МК України. Митна декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товару, тому митний орган не міг посилатися на виявлені у ній розбіжності.

Суд наголошує, що копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства цієї країни.

При цьому, відповідач не відреагував на пояснення позивача з цього приводу, який надав лист продавця, де вказано, що при заповнення митної декларації, згідно Польського законодавства Міністерство фінансів - Національна податкова адміністрація Інструкції по заповненню митних декларацій A1S/IMPORT, AES AHCS2, NCTS2 від 22 травня 2019 року Варшава, 2019, 4 пункт 4 Закону від 8 січня 1993 року З податку на товари та послуги та акцизного податку, вибирається середня статистична вартість.

Тому жодних розбіжностей в поданих до митного оформлення документах немає, а тому, твердження митного органу викладені в оскаржуваному рішенні щодо розбіжностей є надуманими та безпідставними і відповідно ніяким чином не впливають на визначення митної вартості за першим методом.

Відповідач не спростував твердження позивача про те, що статистична ціна вказана у митній декларації країни відправлення не є ціною товару, а також те, яким чином заповнюється цей рядок у країні відправлення.

Тому, на думку суду, що відповідач необґрунтовано посилався на ці розбіжності, як на аргумент того, що вони впливають на митну вартість товару.

Доводи митного органу стосовно того, що в контракті відсутня відомості про загальну суму контракту, на думку суду є необґрунтованими, з огляду на те, що додатковою згодою №1 від 14 січня 2021 року до контракту №04/01/2021-UA від 04 січня 2021 року внесено зміни, а саме: загальна сума по контракту складає 157500,00 PLN; товар поставляється в поліетиленових сітках або мішках вагою від 15 до 30 кг на піддонах або без піддонів.

Щодо надання прайс-листа відправника, де зазначено ціну з врахуванням розмірів (5-8 см.) декларант не вказував таку інформацію в митній декларації, оскільки така інформація не вказана у первинних товарно-супровідних документах та комерційних документах на основі яких і формується митна декларація, тому зазначення в прайс-листі такої додаткової інформації має виключно загально-інформаційний характер та не впливає на ціну конкретно купленого товару підтвердженого не лише інвойсом, Свіфт рахунком про оплату таких інвойсів, але й листами продавця, які також були надані митному органу однак безпідставно проігноровані.

Стосовно тверджень відповідача про те, що надані висновки експерта носить довідковий характер, оскільки експертом досліджено ціну товару по документах наданих отримувачем товару; використаний у дослідженні перелік цінових пропозицій на ринку Польщі (таблиця 1) свідчить про вищі ціни на товар, експертом наведена середня ціна 2,26 грн/кг, що в перерахунку контракту на день митного оформлення становить (2,26 грн. /7,3996 PLN = 0,31 PLN) та неприйнятним є коригувальний коефіцієнт в розмірі 10%, оскільки він не передбачений контрактом, суд зазначає, що висновок експерта не є документом, який підтверджує митну вартість товару, а тому виявлені у ньому певні розбіжності, недоліки чи неточності не можуть братися до уваги, як сумніви щодо складових митної вартості товару.

Стосовно посилань митного органу на те, що в платіжному дорученні в іноземній валюті від 02.03.2021 №(MUR) 38 вказано інвойс №41-2021 від 01.03.2021 та інвойс №42-2021 від 01.03.2021, тоді як до митного оформлення подано інвойс №44, датою видачі 02.03.2021; від 03.03.2021 №(MUR) 39 вказано інвойс №45-2021 від 01.03.2021 та інвойс №46-2021 від 01.03.2021, тоді як до митного оформлення подано інвойс №46, датою видачі 03.03.2021; від 09.03.2021 №(MUR) 40 вказано інвойс №48-2021 від 09.03.2021, тоді як до митного оформлення подано інвойс №48-2021 від 10.03.2021, тоді як до митного оформлення подано інвойс №46, датою видачі 03.03.2021, суд звертає увагу на те, в платіжному дорученні від 02.03.2021 №38, від 03.03.2021 №39, від 09.03.2021 №40 зазначено проформу-інвойс (про попередню оплату як це передбачено контрактом), і ця проформа стосується цієї ж поставки та даний документ надано митному оформленні про що є відмітка в графі 44 митної декларації.

Проформа-інвойс (proformainvoice) є попередніми рахунком, виставленим за оплату товару постачальником (експортером, продавцем, відправником). Після того, як суми оплати повністю узгоджені і затверджені, виставляється рахунок-інвойс. Для прикладу, в даному випадку у зв`язку із тим, що контрактом на поставку товарів передбачено передоплату, продавцем було сформовано 01 березня 2021 року проформу інвойс (для передоплати), а потім 02 березня 2021 року виставлено рахунок-фактуру.

Тобто, інвойс №41-2021 від 01.03.2021 та інвойс №42-2021 від 01.03.2021 є проформою-інвойсом, натомість інвойс №44 з датою видачі 02 березня 2021 року є фактурою-інвойсом. Аналогічна ситуація з платіжними дорученнями в іноземній валюті від 03.03.2021 №(MUR) 39 та від 09.03.2021 №(MUR) 40.

Суд зазначає, що проформа-інвойс у міжнародній комерційній практиці документ, виписаний до того, як стає відомою повна інформація про товари; містить відомості про ціну товару, але не є розрахунковим документом (не виконує головної функції рахунку як платіжного документа), бо він не містить вимоги про сплату зазначеної в ньому суми; може бути виписаний на ще не відвантажений товар, щоб повідомити покупця про основні характеристики товару).

При цьому, сплачена сума відповідає сумі, яка вказана у основних рахунках. Тим більше, що договором передбачена передоплата у розмірі 100% вартості товару.

Аналогічна правова позиція, викладена в постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду 11 серпня 2021 року у справі №140/1260/21 та від 03 вересня 2021 року у справі №140/1231/21 предметом розгляду яких були рішення про коригування митної вартості товарів, поставка яких здійснювалася за тим же контрактом від 04 січня 2021 року №04/01/2021-UA, укладеним між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та Glory sp. Z.o.o. (Польща) (продавець).

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У графі 33 оскаржуваних рішень, посадовою особою митного органу зазначено, що митна вартість товарів не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Однак, суд звертає увагу, що в оскаржуваних рішеннях відповідач не вказав на невірність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Крім того, враховуючи позицію Верховного суду у постановах від 12 березня 2019 року у справі № 826/2313/16 та 13 червня 2019 року у справі № 820/6315/15 суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно із частиною шостою статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу:

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зі змісту наведених норм вбачається, що передбачене частиною п`ятою статті 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені цим кодексом, а саме частиною третьою статті 53 МК України надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Саме по собі спрацювання автоматизованої системи аналізу і управління ризиками не є безумовною підставою витребувати додаткові документи.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 804/7761/15, від 10 жовтня 2019 року у справі №809/1469/16.

При цьому, коли відповідач просив надати додаткові документи в супереч статей 53, 54 Митного кодексу митним органом не зазначалось, які складові частини митної вартості необхідно підтвердити, що власне вказує на незаконність та безпідставність вимог щодо витребування додаткових документів

Одним із принципів здійснення державної митної справи є принцип, додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб (пункт 7 частини першої статті 8 МКУ). У контексті процедури перевірки заявленої митної вартості під час митного контролю та митного оформлення згаданий принцип, означає обов`язок органу доходів і зборів вживати заходів щодо забезпечення інтересів декларанта, зокрема інтересу бути обізнаним із попередньою оцінкою, даною органом доходів і зборів доказам у справі. Це означає, що орган доходів і зборів повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант міг сформувати власну правову позицію і стратегію її відстоювання у конкретній митній процедурі.

В пункті 2 частини другої статті 52 МКУ вказано не на самому обов`язку надавати відомості, а на тому, якими мають бути ці відомості. А сам обов`язок подання відомостей закріплений у частині першій статті 53 МКУ. При цьому виконання згаданого обов`язку становить підставу презумпції: факт подання документів разом із митною декларацією є підставою для застосування правових наслідків презумпції - автоматичного визнання митної вартості. У свою чергу зміст презумпції, виходячи з положення частини сьомої статті 54 МКУ, полягає в обов`язку органу доходів і зборів аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як вказано в постанові Верховного Суду від 28 травня 2019 року в справі №818/6493/13-а однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, у рішенні вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів); посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

На підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень очевидним є те, що, виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 МК України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх.

Відповідач, зазначивши у спірному рішенні про проведення письмових консультацій з декларантом, не надав доказів того, що він їх провів у належний спосіб. Саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів. повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Оскаржувані рішення про коригування митної вартості не містять жодного джерела використаної інформації, навіть на наявну у них митну базу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19 серпня 2020 року в справі №140/754/19, від 12 березня 2018 року у справі №809/4367/15, від 8 лютого 2019 року у справі №825/648/17, де вказано, що сама по собі наявність у митного органу сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів є підставою лише для витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, але не для прийняття рішення про коригування митної вартості товару. В разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися.

При цьому, рішення про коригування митної вартості товарів таких відомостей не містять. Взагалі, в оскаржуваних рішеннях не вказано належного джерела інформації, а також всупереч вказаній нормі в рішенні відсутній обґрунтований розрахунок числового значення скоригованої митної вартості, а також такий розрахунок в супереч статті 55 МК не був наданий декларанту на його письмову вимогу.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року № 689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися інформація спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари да/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; Інформація отримана з мережі Інтернет. Тобто, серед такої величезної кількості дозволених джерел інформації митним органом в оскаржуваному рішенні в графі 33 Джерела використаної інформації не зазначено жодного.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товару.

В даному випадку митним органом ні в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості, ні у відзиві на позовну заяву не надано жодних пояснень з приводу застосування резервного (шостого) методу, а не як то передбачено порядком застосування кожного з методів, що передує методу, обраному митним органом та, як наслідок не можливістю здійснення розрахунку ціни товару за іншими другорядними методами.

Окрім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

На переконання суду, позивачем доведено задекларовану за основним методом митну вартість ввезеного на митну територію України, натомість відповідачем не виконано обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для визначення за резервним методом митної вартості, а також не наведено обґрунтованих доводів невизнання митної вартості, визначеної декларантом та підтверджених документами, наданими митниці, тобто при винесенні рішення, суб`єкт владних повноважень, Поліська митниця Держмитслужби діяла не в спосіб визначений законом та не надала суду достатніх доказів правомірності свого рішення, відтак, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на встановлені судом обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішень Поліської митниці ДМС про коригування митної вартості товарів від 04.03.2021 №UA204120/2021/000101/2, від 05.03.2021 №UA204120/2021/000102/2, №UA204120/2021/000103/2, від 11.03.2021 №UA204120/2021/000106/2 та від 13.03.2021 №UA204120/2021/000109/2.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 11 350, 00 грн. (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень 00 копійок, який сплачений відповідно до квитанцій від 29.07.2021 та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету.

Щодо відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн., суд зазначає наступне.

Частинами першою, другою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: договір про надання правничої допомоги від 26.07.2021 №26/07/21-01, акт приймання-передачі наданих послуг від 28.07.2021, рахунок-фактуру від 28.07.2021 №28/07/21-01, акт здачі-прийомки виконаних послуг від 28.07.2021 №28/07/21-01, квитанція від 29.07.2021 №0.6.1.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 28.07.2021, згідно договору про надання правничої допомоги від 26.07.2021 №26/07/21-01 вбачається, що Адвокатське об`єднання на виконання договору надало, а клієнт ФОП ОСОБА_1 прийняла наступні роботи/послуги: надання правової інформації, консультацій, роз`яснень з питань правомірності винесення Поліською митницею Держмитслужби оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів (затрачено часу 1,5 годину), - 3000,00 грн. (з розрахунку 2000,00 грн. за 1 годину та 1,5 годин витраченого часу); складання позовної заяви про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів Поліської митниці Держмитслужби - 7000,00 грн. (з розрахунку 2000,00 грн. за 1 годину та 3,5 годин витраченого часу).

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справ.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної справи, суд зазначає, що предметом судового розгляду у даній справі були рішення про коригування митної вартості, які складені за наслідками митного декларування товарів по одному і тому ж самому договорі та із одним і тим же контрагентом та провадження здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справи.

Окрім того, спірні правовідносини регулюються нормами МК України та великої кількості підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, не передбачають.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia,заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.

Верховний Суд в постановах від 22 грудня 2020 року у справі №520/8489/19, від 07 травня 2020 року у справі №320/3271/19, від 10 березня 2020 року у справі №520/8489/19 зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, враховуючи незначну складність справи заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленими позовними вимогами, а тому справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідач є сума 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок. Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 04.03.2021 №UA204120/2021/000101/2, від 05.03.2021 №UA204120/2021/000102/2, №UA204120/2021/000103/2, від 11.03.2021 №UA204120/2021/000106/2 та від 13.03.2021 №UA204120/2021/000109/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 11350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень 00 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Поліська митниця Держмитслужби, , адреса: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Соборна, 104.

Суддя Ю.Ю. Сорока