Справа № 340/4768/21
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/4768/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Феросистема-Трейд" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови, -

В И К Л А Д О Б С Т А В И Н:

ТОВ "Феросистема-Трейд" звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА110280/2021/000084/1 від 19.05.2021 р.;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110390/2021/00054 від 19.05.2021 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до контракту №15/01/21 від 15.01.2021 року, укладеного з індивідуальним підприємцем ОСОБА_1 (Російська Федерація) та додатку до контракту №5 від 15.04.2021 року ТОВ "Феросистема - Трейд" придбав товар - феросиліцій марки ФС45. Для митного оформлення вказаного товару в режимі імпорту до відповідача подано митну декларацію №UA110390/2021/000895, в якій позивачем визначено митну вартість товару за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товару, що імпортуються. При цьому, позивач зазначає, що під час митного оформлення товару відповідачу було подано всі необхідні документи, які відповідають вимогам частини другої статті 53 МКУ, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості товару. Також зазначає, що рішення про коригування митної вартості товару не містить жодної інформації щодо виявлених розбіжностей, підробок, відсутності конкретних відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості або конкретних відомостей щодо ціни. Отже резервний метод було застосовано без достатніх на те підстав, а відтак рішення та картка є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 року відкрито провадження у справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.65-66). Сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій.

Від представника Дніпровської митниці Держмитслужби до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.68-71) із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що митну вартість товару визначено на рівні 77,18697 RUB за кілограм. Митна вартість заявленого товару становитиме 1543739,40 RUB відповідно до товарної номенклатури Митного тарифу України (УКТ ЗЕД), затвердженого Законом України "Про митний тариф України" від 04.06.2020 № 674-IX. Для визначення митної вартості товару використана інформація з періодичного видання ДП Укрпромзовнішенспертиза "Дайжест цін товарів на світових ринках" № 175 з 01.04.2021 по 15.04.2021, згідно якого вартість ФС 45 на внутрішньому ринку Європи на умовах DDU/DDP становить 1046,90 USD за тону. Період опублікованої цінової інформації по ФС збігається з датою підписання Додатку № 5 від 15.04.201 до контракту купівлі - продажу № 15/01/21 від 15.01.2021. По крос курсу на день винесення рішення, митна вартість товару "Феросиліцій ФС-45 кусковий з масовою часткою кремнію 44,9%, фракція 0-150 мм, 20,0 тон" в валюті контракту становитиме 77186,97 RUB за тону. У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного, було прийнято рішення про коригування митної вартості від 19.05.2021 UA110280/2021/0000084/1. Відтак, як зазначено у відзиві на позовну заяву, прийняття оскаржуваного рішення та картки відмови здійснено відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб що визначені Митним кодексом України.

Позивач скористався своїм процесуальним правом та надав суду відповідь на відзив відповідача (а.с.89-91), в якому зазначив, що у відзиві відповідач не навів жодного вагомого аргументу, що свідчив би про правомірність прийняття оскаржуваного рішення та картки відмови. Відтак, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою від 02.12.2021 року суд замінив у справі первісного відповідача Дніпровську митницю Державної митної служби України () на належного Дніпровську митницю Держмитслужби ().

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд

В С Т А Н О В И В:

Між ТОВ "Феросистема-Трейд" (покупець) та індивідуальним підприємцем ОСОБА_1 (Російська Федерація) (продавець) укладено контракт №15/01/21 від 15.01.2021 року на поставку товару та додаткову угоду №1 від 21.01.2021 року (товар феросиліцій ФС45) (а.с.52-56, 15).

Згідно умов п.1.1. даного контракту поставка товару здійснюється на умовах, обумовлених сторонами у додатках до даного контракту.

В межах виконання умов контракту на підставі додатку №5 від 15.04.2021 року до контракту №15/01/21 від 15.01.2021 року постачальник зобов`язався поставити позивачу Феросиліцій ФС45 (виробник OFZ, a.s, країна походження Словакія) у кількості 40 тон за ціною 61960,00 російських рублів за тону на умовах FCA Російська Федерація, Ростовська область, м. Батайськ (а.с.16).

Позивачем подано до Дніпровської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA110390/2021/000895 від 17.05.2021 р., де визначена митна вартість товару за основним методом, а саме - за ціною угоди (контракту), щодо товарів, які імпортуються, відповідно до умов статті 5 Контракту в редакції додаткової угоди №1 від 21.01.2021 року та Додатку №5, а саме: Феросиліцій ФС45 кусковий з масовою частковою кремнію 44,9%, фракція 0-150 мм 20,0 тон (виробник OFZ, a.s, країна походження Словакія) вагою 20024 кг (графа 35), за ціною 61960,00 RUB за тону, на умовах FCA Російська Федерація, Ростовська область, м. Батайськ (графа 20) ( а.с.11-12).

На підтвердження заявленої митної вартості товарів разом з митною декларацією позивачем надано наступні документи: контракт №15/01/21 від 15/01/2021 року; додаткову угоду №1 від 21.01.2021 року; додаток до контракту №5 від 15.04.2021 року; рахунок-проформу №38 від 15.04.2021 року; рахунок-фактуру №89 від 13.05.2021 року; товарно-транспортну накладну CMR №89 від 13.05.2021 року; сертифікат якості продукції №259 від 11.05.2021 року; платіжне доручення №17 від 16.04.2021 року; висновок щодо експертного аналізу відповідності рівня цін Державного підприємства "Держзовнішінформ" від 17.05.2021 року №123/149; експортну митну декларацію країни відправлення №10323010/130521/0079102 від 13.05.2021 року; договір про надання транспортних послуг №04022021-ТР1 від 04.02.2021 року; рахунок-фактура про надання транспортних послуг №181 від 17.05.2021 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 11.05.2021 року; заявку до договору перевезення від 11.05.2021 року; лист ДЗІ №123/1041-Е від 14.05.2021 року; лист ОСОБА_2 (продавця) №38 від 14.05.2021 року; цінову інформацію Ferroalloynet станом на 17.05.2021 року (а.с.11-31).

Надання позивачем вказаних документів не заперечується відповідачем.

Під час здійснення митного контролю посадовими особами Дніпровської митниці Держмитслужби вказано, що до митного контролю декларантом надано висновок Державного підприємства "Держзовнішінформ" від 17.05.2021 року №123/149, який складений з урахуванням наступних джерел інформації: цінова інформація спеціалізованих видань Argus Metals International, Ferroalloynet, цінової інформації Індивідуального підприємця ОСОБА_1 , інформації з мережі Інтернет. Однак, з експертним висновком аналізу відповідності рівня цін Державного підприємства "Держзовнішінформ" від 17.05.2021 року №123/149 не надано додатки, які підтверджують джерела використаної цінової інформації, що не дає, на думку відповідача, можливості перевірити обґрунтованість висновків, які в ньому наведені. В зв`язку з цим відповідачем проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару та встановлено, що в митному режимі імпорт митницями вже оформлювався товар за вищими цінами ніж заявлено позивачем.

Відтак, суд убачає, що за результатами розгляду поданих до митного оформлення документів, у митного органу виник сумнів щодо достовірності поданих декларантом відомостей щодо ціни товару феросиліцію ФС45.

У зв`язку з чим, відповідач, за результатами здійснення митного контролю з урахуванням ризикованості операцій, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до частини 5 статті 54 Митного кодексу України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, у відповідності до вимог частин 2, 3 статті 53 та статті 335 Митного кодексу України протягом 10 календарних днів додатково витребував (за наявності): каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; додатки до висновку Державного підприємства "Держзовнішінформ" від 17.05.2021 року №123/149 про вартісну характеристику товару, підготовлену спеціалізованою експертною організацією, які підтверджують цінову інформацію, яка в ньому наведена; договір-угоду із третіми особами, пов`язані з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами визначеними договором; рахунки про оплату посередницьких послуг пов`язаних з виконанням умов договору (а.с.48-51).

Декларантом у відповідь на запит митного органу було надіслано листа №114 від 18.05.2021 року, в якому повідомлено, що вже надавав вичерпний перелік документів на підтвердження митної вартості товарів відповідно до вимог Митного кодексу України. Інших додаткових документів ТОВ "Феросистема Трейд" не має можливості (а.с.35-36).

Відповідач, за результатами розгляду поданої позивачем митної декларації та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні товару та 19.05.2021 р. прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UА110280/2021/000084/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110390/2021/00054 (а.с.9-10, 46-47).

Обґрунтовуючи збільшення митної вартості, відповідачем у відзиві на позовну заяву вказано, що у відповідності до положень статей 54, 55 Митного кодексу України, на підставі інформації, яка міститься в ПІК "Інформаційно-пошукова система обробки та аналізу цінової інформації при визначенні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України" бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи та враховуючи встановлену статтею 57 Митного кодексу України послідовність застосування методів визначення митної вартості, митну вартість товарів визначено згідно статті 64 Митного кодексу України за резервним методом. Також у відзиві вказано, що відповідно до товарної номенклатури Митного тарифу України (УКТ ЗЕД), затвердженого Законом України Про митний тариф України від 04.06.2020 №674-ІХ (кілограм) на рівні 77,18697 RUB за кілограм. Митна вартість заявленого товару становитиме 1543739,40 RUB. Для визначення митної вартості використана інформація з періодичного видання ДП Укрпромзовнішенспертиза "Дайджест цін товарів на світових ринках" №175 з 01.04.2021 року по 15.04.2021 року, згідно з якою вартість ФС45 на внутрішньому ринку Європи на умовах DDU/DDP становить 1046,90 USD за тону. Окрім того, відповідачем в рішенні вказано, що з експертним висновком ДП "Держзовнішінформ" від 17.05.2021 року №123/149 щодо оцінки товару , ввезеного на митну територію України на адресу ТОВ "Феросистема Трейд" не надано зазначені у висновку додатки, які підтверджують джерела використаної цінової інформації, що не дає можливості перевірити обґрунтованість висновків, які в ньому наведені.

Позивач, не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів, скористався своїм правом застосувати положення частини 7 статті 55 Митного кодексу України та подав 19.05.2021 року митному органу митну декларацію №UA110390/2021/000912, за якою товари були випущені у вільний обіг під фінансові гарантії. Платіжними дорученнями від 17.05.2021 року №2390 та від 19.05.2021 року №2396 позивач перерахував на банківський рахунок Державної митної служби України загальну суму митних платежів за митною декларацією №UA110390/2021/000912 в обсязі 135575,33 грн., з яких 23323,46 грн. було сплачено в якості фінансових гарантій (а.с.37-40).

Не погодившись із вказаними вище рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, позивач оскаржив їх до суду.

Отже правомірність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів й картки відмови в прийнятті митної декларації є предметом спору переданого на вирішення адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Відповідно до частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 стаття 257 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 6 статті 257 Митного кодексу України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 стаття 58 Митного кодексу України).

За змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 Митного кодексу України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 стаття 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Як встановлено судом, митну вартість імпортованого позивачем товару, що вказана позивачем у митній декларації №UA110390/2021/000895 від 17.05.2021 р., визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були необхідні подані документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України.

Згідно частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 стаття 57 Митного кодексу України).

Згідно частини 5 вказаної статті Митного кодексу України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 стаття 57 Митного кодексу України).

За приписами частини 1 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно частин 2, 3 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1 статті 54 Митного кодексу України).

У відповідності до частини 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Разом з тим, відповідно до частини 7 статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Коригування митної вартості імпортованого позивачем товару відповідачем проведено у зв`язку з неможливістю надання запропонованих у запиті митного органу додаткових документів.

Так, митний орган зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Так, відповідно до пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як свідчать встановлені обставини справи, фактично підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали висновки митниці про те, що подані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, а також ненадання декларантом витребуваних додаткових документів.

З огляду на зміст повноважень митного органу, підстави прийняття оскаржуваних рішень, суд виходить з того, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у відповідача обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

З`ясувавши обставини, з якими відповідач пов`язує наявність обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення митної вартості імпортованого позивачем товару, суд приходить до висновку про те, що за наведених митним органом обставин не можливо стверджувати про правомірність та обґрунтованість оскаржуваних рішень.

При цьому, суд вказує на протиправність зроблених відповідачем висновків про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною договору. Така протиправність, на переконання суду, обґрунтовується наданням декларантом документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Так, митна вартість товару ФС45 визначена позивачем за основним методом, тобто за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, відповідно до умов контракту, додаткової угоди до нього та додатку №5 за ціною 61,96 RUB за кілограм (61960 RUB за тону) на умовах FCA Російська Федерація, Ростовська область, м. Батайськ. Також у митній декларації позивачем зазначена митна вартість з розрахунку 61960 RUB за тону. В Інвойсі (рахунку на оплату товару) митна вартість зазначена з розрахунку 61960 RUB за тону. Згідно платіжних доручень оплата за товар також здійснена з того ж розрахунку.

До того ж, відповідно продавцем підтверджено у встановленому порядку вказана вище ціна.

Дані обставини, спростовують висновок відповідача про те, що використані декларантом відомості не піддаються обчисленню та не підтверджуються документально.

Відповідачем не доведено обґрунтованість не врахування поставки товару на умовах FCA, що визначено в контракті та додатку, відповідно до якої, FCA (named place) англ. Free Carrier, або Франко перевізник (назва місця) термін Інкотермс 2000 та 2010, який означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця.

Так, суд звертає увагу, що відповідач, реалізовуючи своє право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого частиною 5 статті 54 Митного кодексу України, не довів перед судом про наявність жодних застережень щодо застосування у спірних відносинах першого методу, визначених у частинах 1 і 2 статті 58 Митного кодексу України, в тому числі в частині не підтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості.

Також відповідачем не доведено, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі не обґрунтовано невірне визначення позивачем митної вартості товару.

Крім того, відповідачем ні під час декларування товару ФС45, ні під час судового розгляду справи не надано документів, вказаних у частині 2 статті 53 не доведено, що, і які подані позивачем як декларантом при митному оформленні товару, в яких наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар.

Суд звертає увагу, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 11.09.2012 року (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень), у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 року по справі №1140/3242/18.

Отже, суд не приймає посилання відповідача на неможливість підтвердження митної вартості придбаного позивачем товару ФС45.

Із встановлених при розгляді справи обставин суд дійшов висновку, що декларантом (позивачем) подано усі документи згідно з переліком (частина 2 статті 53 Митного кодексу України) та у поданих документах наявні усі відомості, що підтверджують числові значення складової митної вартості товару та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена готівкою за такий товар.

Щодо доводів відповідача на підтвердження правомірності коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (частина 2 стаття 64 Митного кодексу України).

Так, суд зауважує, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

На підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень, суд дійшов висновку, що, виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 Митного кодексу України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування другорядних методів можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування основного.

таким чином, суд звертає увагу, що у відповідності до статті 53 Митного кодексу України у відповідача є право витребувати лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості товару не за першим методом за ціною договору, тільки тоді коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 по справі №826/5868/16.

Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/17: наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильності її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Більш того, порівняння вартості товару ФС45 з масовою часткою кремнію 44,9%, імпортованого із Російської Федерації з рівнем цін на внутрішньому ринку Європи на ФС45 з масовою часткою кремнію 75-80 %, суд вважає безпідставним.

З урахуванням наведеного, дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку, що у відповідача були в наявності усі документи достатні для визначення митної вартості за ціною договору щодо товару, який імпортується позивачем. Оцінюючи подані декларантом документи в сукупності відповідач мав можливість встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України.

Отже, висновки Дніпровської митниці Держмитслужби про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом - за ціною контракту є помилковими.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на те, що позивачем доведено факт подання достатніх відомостей для застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно обрано другорядний метод (резервний), а тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4540 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №2529 від 28.07.2021 р. (а.с.62).

Таким чином, враховуючи положення статті 139 КАС України та задоволення позову в повному обсязі суд дійшов висновку про те, що на користь ТОВ "Феросистема-Трейд" слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4540 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби.

Керуючись статей 132, 139, 143, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Феросистема-Трейд" (вул. Комарова, 68, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009; ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, 22, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49038; ) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UА110280/2021/000084/1 від 19.05.2021 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Дніпровської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110390/2021/00054 від 19.05.2021 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Феросистема-Трейд" судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4540 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук