Справа № 640/20296/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2021 року м. Київ №640/20296/20
Окружний адміністративний суд міста Києва, у складі судді Вєкуа Н.Г, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомВійськового інституту комунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут
доОСОБА_1
третя особаВійськова частина НОМЕР_1
провідшкодування шкоди
ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся військовий інститут телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут (01011, м. Київ, вул. Московська, 45/1, ) (далі - відповідач) з позовом до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) (далі позивач, ОСОБА_1 ), третя особа - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь держави, в особі Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут, відшкодування шкоди, заподіяної установі на суму 46025,63 грн. непогашеної заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за ОСОБА_1 значиться непогашена заборгованість у сумі 46 025,63 грн. за матеріальну шкоду установі нанесену під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника відділення приймальних радіоприладів приймального радіоцентру вузла зв`язку, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.11.2013 №278. ОСОБА_1 був звільнений наказом начальника Військового інституту комунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут від 25.06.2020 №128, проте за відповідачем лишилась непогашена заборгованість, яка підлягає примусовому стягненню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач не надав суду письмового відгуку.

Військова частина НОМЕР_1 на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.09.2020, надала витребувані документи.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2013 №229 призначено службове розслідування за фактом нестачі військового майна приймального радіоцентру вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 та зобов`язано провести службове розслідування заступника командира військової частини НОМЕР_1 з виховної роботи підполковника ОСОБА_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.10.2013 №243 продовжено службове розслідування за фактом нестачі військового майна приймального радіоцентру вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 .

07.10.2013 заступником командира військової частини НОМЕР_1 з виховної роботи підполковника ОСОБА_2 складено акт обстеження складу №10, в якому зберігалося майно та техніка зв`язку приймального центру вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 .

За результатом службового розслідування за фактом нестачі військового майна приймального радіоцентру вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2013 №229, від 14.10.2013 №243 та акта обстеження складу від 07.10.2013 №10 складено акт службового розслідування за фактом виявлення нестачі військового майна на приймальному радіоцентрі, телефонному центрі та центрі каналоутворюючих систем вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , який затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 17.10.2013.

В акті службового розслідування за фактом виявлення нестачі військового майна на приймальному радіоцентрі, телефонному центрі та центрі каналоутворюючих систем вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2013 внесено пропозиції, а зокрема, в пункті 13 резолютивної частини даного акту зазначено: начальника відділення приймальних радіопристроїв вузла зв`язку старшого лейтенанта ОСОБА_3 за недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого йому під звіт для зберігання, використання притягнути до матеріальної відповідальності у повному розмірі.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2013 №245 про результати службового розслідування за фактом виявлення нестачі військового майна на приймальному радіоцентрі, телефонному центрі та центрі каналоутворюючих систем вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , вирішено начальника відділення приймальних радіопристроїв вузла зв`язку старшого лейтенанта ОСОБА_3 за недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого йому під звіт для зберігання, використання притягнути до матеріальної відповідальності у повному розмірі.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.11.2013 №278 про притягнення до матеріальної та дисциплінарної відповідальності винних осіб військової частини НОМЕР_1 , вирішено за порушення вимог статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України старшому лейтенанту ОСОБА_1 оголосити «СУВОРУ ДОГАНУ» та притягнути згідно пункту 13 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі», затвердженого постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/45-ВР до повної матеріальної відповідальності на загальну суму - 106 тис. 228 грн. 43 коп., контроль за виконанням покладено на заступника командира військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.10.2014 №205 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника відділення приймальних радіоприладів приймального радіоцентру вузла зв`язку, призначеного наказом першого заступника НГШ ЗС України від 26 вересня 2014 року №313 (по особовому складу) на посаду курсового офіцера навчального курсу факультету захисту інформації військового інституту телекомунікацій та інформатизації державного університету телекомунікація, вважати що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби у м. Київ.

Також, у зазначеному наказі вказано, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.11.2013 №278 значиться непогашена заборгованість.

Згідно наказу начальника Військового інституту комунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій від 09.10.2014 №202 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 26 вересня 2014 року №313 на посаду курсового офіцера навчального курсу факультету №3, який прибув із військової частини НОМЕР_1 с. Гуровщина Київської області з 09 жовтня 2014 року зарахувати до списків особового складу, на всі виді забезпечення, і вважати таким, що з 09 жовтня 2014 року посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 1050 гривень на місяць, шпк «капітан».

Згідно наказу начальника Військового інституту комунікацій та інформатизації від 26.06.2020 №128 майора ОСОБА_1 , начальника навчального курсу факультету бойового застосування систем управління та зв`язку, звільненого наказом Командувача Військ зв`язку та кібербезпеки Збройних Сил України від 19.06.2020 №5 відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) 25.06.2020 вважати, що справи та посаду здав.

Також, в наказі начальника Військового інституту комунікацій та інформатизації від 26.06.2020 №128 зазначено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.11.2013 №278 значиться непогашена заборгованість у розмірі 46025 гривень 63 копійок.

Враховуючи, що відповідачем не погашено заборгованість у розмірі 46025,63 грн. в добровільному порядку, Військовий інститут комунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджено Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут).

Пунктом 16 розділу 1 частини I Статуту визначено, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно пункту 125 розділу 3 частини I Статуту командир відділення в мирний і воєнний час відповідає за успішне виконання відділенням завдань за призначенням, навчання і виховання військовослужбовців відділення, їх військову дисципліну, морально-психологічний стан, охайний зовнішній вигляд, стройову та фізичну підготовку, правильне зберігання, експлуатацію і утримання в належному стані озброєння, техніки та іншого майна відділення.

Відповідно до пункту 126 розділу 3 частини I Статуту командир відділення зобов`язаний, у тому числі й:

забезпечувати правильне зберігання і експлуатацію озброєння, техніки та іншого майна відділення, стежити за їх наявністю та утриманням в належному стані, за правильним припасуванням військовослужбовцями спорядження і екіпірування та його обслуговуванням, щодня проводити їх огляд, перевірку наявності та справності, виховувати в особового складу дбайливе ставлення до них;

контролювати наявність озброєння і техніки протягом занять (навчань), виконання завдань за призначенням, доповідати командирові взводу та головному сержантові взводу щодо втрат серед особового складу, втрат та пошкодження озброєння і техніки, потреби в їх евакуації та поповненні (відновленні);

перевіряти наявність особового складу та наявність, стан і комплектність озброєння, техніки, боєприпасів, навчально-тренувальних, імітаційних та бойових засобів, іншого майна після закінчення занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, проводити технічне обслуговування озброєння і техніки, чищення зброї і шанцевого інструменту, організовувати поповнення боєприпасів та інших матеріально-технічних засобів.

Пунктом 26 розділу 1 частини I Статуту визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

З матеріалів справи вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2012 №267 було прийнято рішення про закріплення техніки зв`язку за відповідальними особами у тому числі й за лейтенантом ОСОБА_1 ..

Так, згідно акту прийому і здачі справ та посади начальника відділення приймального радіоцентру вузла зв`язку, затвердженого начальником приймального радіоцентру 10.07.2012, начальником відділення приймального радіоцентру капітаном ОСОБА_4 передано черговому по зв`язку приймального радіоцентру лейтенанту ОСОБА_1 на зберігання техніку зв`язку, майно відділення приймального радіоцентру.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 є відповідальним за зберігання закріпленої за ним техніки у розумінні приписів пунктів 125, 126 Статуту.

На час виникнення спірних правовідносин було чинне Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене постановою Верховної ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР, яке визначало підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами (далі Положення).

Так, згідно абзацу другого пункту 2 Положення, військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Пунктом 3 Положення визначено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.

Пунктами 30 та 31 Положення визначено, що якщо військовослужбовець вибув на нове місце служби до повного відшкодування заподіяної ним шкоди, то утримання грошової суми за новим місцем служби провадиться на підставі запису у грошовому атестаті. Списання сум заборгованості за попереднім місцем служби у цьому випадку провадиться лише в разі отримання письмового підтвердження про їх стягнення за новим місцем служби військовослужбовця. Підтвердження про прийняття суми заборгованості до стягнення підписується командиром (начальником), начальником фінансового органу (головним бухгалтером) військової частини і засвідчується гербовою печаткою.

У разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

За доводами позивача, ОСОБА_1 відмовляється добровільно сплатити залишок заборгованості у розмірі 46025,63 грн., що відповідачем не спростовано.

Також, відповідачем не надано суду доказів оскарження чи скасування наказів, якими притягнуто ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності, відтак позовні вимоги Військового інституту комунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Приймаючи до уваги те, що матеріали адміністративної справи не містять в собі доказів понесення позивачем судових витрат пов`язаних із залученням свідків та проведення експертиз, а стягнення сплаченого судового збору, з урахуванням приписів Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору.

Керуючись положеннями ст. ст. 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут (01011, м. Київ, вул. Московська, 45/1, ) задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави, в особі Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут, відшкодування шкоди, заподіяної установі на суму 46025,63 грн. непогашеної заборгованості.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа