Справа № 120/8619/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 листопада 2021 р. Справа № 120/8619/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Ю.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Марисік В.Ю.,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС у Вінницькій області, відповідач 1) , Хмільницької міської ради (далі - відповідач 2).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що Хмільницька міська рада здійснила затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 1804 кв.м. за кадастровим номером: :00:003:0439 з призначення "для будівництва та обслуговування будівель торгівля" (03.07) на цільове призначення "для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд" (02.01) по АДРЕСА_1 , лише 28.04.2021, на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.12.2019 та ухвали від 28.04.2021 про встановлення судового контролю у справі №120/3079/19-а. Водночас, позивач звернувся із відповідною заявою щодо затвердження проекту землеустрою 24.11.2017.

У свою чергу, ГУ ДПС у Вінницькій області у період 2018 по 2021 рік прийнято податкові повідомлення-рішення від 23.05.2019 №5-0223 на суму 102463,23 грн.; від 18.05.2020 №6-0223 на суму 102463,23 грн.; від 13.04.2021 №1-0223 на суму 102463,23 грн.; від 30.06.2018 №-0208 на суму 11970,81 грн.; від 30.06.2019 №89473-5806-0223 на суму 102463,23 грн. за платежем земельний податок з фізичних осіб щодо вищезазначеної земельної ділянки, виходячи із ставки податку, яка визначена для земель із цільовим призначенням: "для будівництва та обслуговування будівель торгівля".

Відтак, за змістом позовних вимог позивач просить суд визнати протиправними та скасувати вищезазначені податкові повідомлення-рішення та стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі визначеному висновком експерта судово-психологічної експертизи, проведеної під час провадження по справі.

Окрім того, разом із позовною заявою позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду та заяву про призначення судово-психологічної експертизи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючим суддею Альчука Максима Петровича.

Ухвалою від 02.08.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків останньої.

06.08.2021 позивачем подано до суду заяву про відвід судді Альчуку М.П.

Ухвалою суду від 09.08.2021 заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Альчука М.П. задоволено.

Адміністративну справу № 120/8619/21-а передано для визначення іншого судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою суддею визначено Бошкову Юлію Миколаївну.

12.08.2021 на адресу суду надійшла заява позивача, у якій останній просить доповнити позовні вимоги до Хмільницької міської ради вимогою наступного змісту: визнати протиправною бездіяльність Хмільницької міської ради щодо невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.12.2019 №120/3079/19-а з моменту набуття ним законної сили до моменту виконання такого рішення в примусовому порядку за судовою ухвалою про встановлення судового контролю в цій справі.

Окрім того, позивач зазначає про наявність підстав для звільнення його від сплати судового збору.

Ухвалою від 16.08.2021 у даній справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 15.09.2021. Окрім того, у даній ухвалі зазначено, що заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду буде вирішено судом у судовому засіданні.

03.09.2021 на адресу суду надійшов відзив ГУ ДПС у Вінницькі області, у якому відповідач 2 позовні вимоги заперечує та, зокрема, зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 27.03.2017 ОСОБА_1 придбано земельну ділянку площею 0,1804 га (по АДРЕСА_1 )), категорія земель: землі громадської забудови, кадастровий номер :00:003:0439, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. З огляду на зазначене, ГУ ДПС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення відповідно до відомостей, які містяться в Державному реєстрі нерухомого майна та цільового призначення земельної ділянки. Окрім того, представник відповідача 1 заперечувала щодо призначення експертизи.

09.09.2021 на адресу суду надійшов відзив Хмільницької міської ради, у якому вказується, що з метою добровільного виконання рішення суду від 26.12.2019 у справі №120/3079/19-а, на підставі службової записки Начальника юридичного відділу міської ради від 18.11.2020 відділом земельних відносин міської ради підготовлено на розгляд сесії Хмільницької міської ради проект рішення «Про зміну цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 ». Заслухавши інформацію начальника відділу земельних відносин міської ради Тишкевич С.В., як вказує відповідач 2, вирішено проект рішення «Про зміну цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 » відхилити (рішення 2 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання № 86).

При цьому, представник відповідача 2 наголошує, що депутати Хмільницької міської ради не змушені приймати конкретно визначене рішення, оскільки вони наділенні усією повнотою повноважень, передбачених законами України, в тому числі Законом України «Про статус депутатів місцевих рад», де ст.ст. 11, 19 визначено, що депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить. Депутат місцевої ради набуває права ухвального голосу з моменту визнання його повноважень.

З огляду на зазначене, Хмільницька міська рада вважає, що ОСОБА_1 не доведено протиправність невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.12.2019 №120/3079/19-а, з моменту набуття ним законної сили до моменту виконання такого рішення в примусовому порядку за судовою ухвалою про встановлення судового контролю в цій справі, Хмільницькою міською радою.

15.09.2021 до суду подано додаткові пояснення ГУ ДПС у Вінницькій області, у яких надано детальний розрахунок плати за землю за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.

15.09.2021 на адресу суду надійшла заява представника позивача про відкладення підготовчого судового засідання.

В судовому засіданні, 15.09.2021, протокольною ухвалою із занесенням її до протоколу судового засідання за участю представника відповідача, вирішено заяву представника позивача задовольнити. Підготовче судове засідання відкладено на 04.10.2021.

04.10.2021 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про залишення адміністративного позову без розгляду в частині позовних вимог.

Ухвалою суду від 04.10.2021 вирішено задовольнити заяву представника позивача та залишити адміністративний позов в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Хмільницької міської ради щодо невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі № 120/3079/19-а з моменту набуття ним законної сили до моменту виконання такого рішення в примусовому порядку, за судовою ухвалою про встановлення судового контролю у цій справі та в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди з Хмільницької міської ради та Головного управління ДПС у Вінницькій області без розгляду.

25.10.2021 представником позивача подано заяву про долучення до матеріалів справи акту прийому-передачі виконаних робіт.

У свою чергу, ГУ ДПС у Вінницькій області 25.10.2021 подано додаткові пояснення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, у яких відповідач 2 зазначає, що підстави для відшкодування витрат на правничу допомогу відсутні, адже представником позивача не наведено норм права, які порушене відповідачем 1 при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою від 25.10.2021 частково задоволено заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № -0208 від 30.06.2018 року; № 5-0223 від 23.05.2019 року; № 89473-5806-0223 від 30.06.2019 року; № 6-0223 від 18.05.2020 року та поновлено такий строк. У задоволенні іншої частини заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовною вимогою визнати протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 1-0223 від 13.04.2021 року відмовлено.

Окрім того, 25.10.2021 судом винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.11.2021.

10.11.2021 до суду надійшло клопотання ГУ ДПС у Вінницькій області про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 11.11.2021 вирішено відкласти судовий розгляд справи на 22.11.2021 о 11:00 год.

У судове засідання, 22.11.2021, представник ГУ ДПС у Вінницькій області не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи.

Керуючись приписами ч. 1, 2, 3 ст. 250 КАС України, суд протокольною ухвалою вирішив розглянути справи за даною явкою учасників процесу та за наявними матеріалами.

22.11.2021 о 11:36 год. на електронну адресу суду надійшло клопотання ГУ ДПС у Вінницькій області про відкладення розгляду справи. Однак, суд таке клопотання до уваги не приймає, адже останнє подане вже після вирішення судом питання щодо розгляду справи по суті за встановленою явкою сторін.

У судовому засіданні, 22.11.2021, ОСОБА_1 позовні вимоги до ГУ ДПС у Вінницькій області підтримав у повному обсязі та просив задовольнити останні. В свою чергу наголосив, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю Хмільницької міської ради протягом 2017-2020, яка полягає у незатвердженні проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, позивач вчасно не міг реалізувати відповідне право на зміну цільового призначення, відтак на нього неправомірно покладено обов`язок зі сплати земельного податку у розмірі, який значно більший, ніж у разі затвердження Хмельницькою міською радою поданого ним проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заяви сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

07.08.2007 між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомості. Відповідно до п. 1.1 такого Договору продавець передала у власність, а покупець набув у власність будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та розташовані на земельній ділянці, яка перебуває у продавця на праві оренди на підставі договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого Хмільницькою міською радою 21.09.2006 за №36-06 та зареєстрованого в Хмільницькому районному відділі Вінницької регіональної філії «центр ДЗК» 04.05.2007 за №23.

У зв`язку з перебуванням земельної ділянки, на якій розташоване придбане ОСОБА_1 нерухоме майно, в оренді, позивачем 07.03.2008 укладено з Хмільницькою міською радою договір оренди земельної ділянки площею 0,1804 га.

27.03.2017 між Хмільницькою міською радою (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення. Згідно з п. 1.1 вищезазначеного договору Продавець на підставі рішення 30 сесії Хмільницької міської ради 7 скликання від 27.01.2017 за №713, зі змінами внесеними рішенням 32 сесії Хмільницької міської ради 7 скликання від 09.09.2017 за №758, зобов`язується передати за плату, а Покупець оплачує і приймає у власність земельну ділянку площею 0,1804 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :00:003:0439.

Відповідно до п. 1.5 Договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Категорія земель - землі житлової та громадської забудови.

24.11.2017 позивач звернувся до Хмільницької міської ради із заявою з приводу затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 1804 кв. м., з призначення «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» на «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд».

Рішенням 46 сесії 7 скликання Хмільницької міської ради від 22.12.2017 №1305 вирішено проект рішення «Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення земельної ділянки по АДРЕСА_1 » відхилити.

28.12.2017 ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою аналогічного змісту щодо затвердження проекту землеустрою. Рішенням 47 сесії 7 скликання Хмільницької міської ради від 21.02.2018 №1395 вирішено проект рішення «Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення приватної земельної ділянки по АДРЕСА_1 » відхилити.

31.10.2018 позивач втретє звернувся до Хмільницької міської ради з заявою про затвердження проекту із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, однак рішенням від 12.12.2018 повторно відхилено проект рішення «Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення приватної земельної ділянки по АДРЕСА_1 ».

Вважаючи бездіяльність Хмільницької міської ради щодо не прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою протиправною, позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою.

Так, рішенням від 26.12.2019 у справі №120/3079/19-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2020, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Хмільницької міської ради Вінницької області щодо не прийняття рішення по заяві ОСОБА_1 від 20.08.2019 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності по зміні цільового призначення земельної ділянки, площею 1804 кв.м., за кадастровим номером :00:003:0439 з призначення «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» (03.07) на цільове призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» (02.01) по АДРЕСА_1 . Зобов`язано Хмільницьку міську раду Вінницької області прийняти рішення щодо затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності по зміні цільового призначення земельної ділянки, площею 1804 кв.м., за кадастровим номером :00:003:0439 з призначення «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) на цільове призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» (02.01) по АДРЕСА_1 .

Рішенням 12 сесії 8 скликання Хмільницької міської ради Вінницької області №440 від 28.05.2021 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності цільове призначення якої змінюється з: «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) на: «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» (02.01) гр. ОСОБА_1 площею 1804,0 кв.м., що розташована: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:003:0439.

Водночас, ГУ ДПС у Вінницькій області з приводу земельної ділянки за кадастровим номером: :00:003:0439 прийнято податкові повідомленням рішення у зв`язку з несплатою земельного податку з фізичних осіб, а саме: від 30.06.2018 №-0208 на суму 11970,81 грн., від 23.05.2019 №5-0223 на суму 102463,23 грн., від 30.06.2019 №89473-5806-0223 на суму 102463,23 грн., від 18.05.2020 №6-0223 на суму 102463,23 грн., від 13.04.2021 №1-0223 на суму 102463,23 грн.

Позивач вважає вищезазначені податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку вказаним правовідносинам, суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Як визначено підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України, земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні. А базою оподаткування згідно підпунктом 271.1.1 пункту 271.1 статті 270 ПК України є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Статтею 274 ПК України визначено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки.

Особливості оподаткування платою за землю передбачено статтею 284 ПК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин), згідно пункту 284.1 якої Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території. Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

За приписами пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

При цьому платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Положеннями пункту 289.1 статті 289 ПК України також встановлено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Отже, нарахування фізичним особам сум земельного податку проводиться контролюючим органом на підставі даних ДЗК та з використанням нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної у встановленому порядку, а також з врахуванням ставки податку, що визначена органом місцевого самоврядування для відповідної категорії земель.

Судом встановлено, що позивач, як власник земельної ділянки площею 0,1804 га, кадастровий номер якої: :00:003:0439 є платником земельного податку, а відтак, має обов`язок сплачувати земельний податок.

Водночас, спірним в даній справі є питання щодо відсоткового розміру ставки земельного податку, яка повинна враховуватись податковим органом при визначенні податкового зобов`язання ОСОБА_1 , враховуючи зміну цільового призначення земельної ділянки за кадастровим номером: :00:003:0439 з «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» (03.07) на цільове призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» (02.01).

Так, судом встановлено, що ГУ ДПС у Вінницькій області здійснювався розрахунок плати за землю з врахуванням ставки земельного податку визначеної для земельних ділянок з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» (3% від нормативної грошової оцінки), що визначена в додатках до рішень Хмільницької міської ради від 12.07.2016 №401, від 27.06.2018 №1593, від 21.06.2019 №2126, від 01.07.2020 №2620.

Водночас, суд враховує, що позивач неодноразово звертався до Хмільницької міської ради із заявами від 24.11.2017, від 28.12.2017, від 31.10.2018 з приводу затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 1804 кв. м., з призначення «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» на «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», однак, за результатами розгляду його заяв Хмільницька міська рада протиправно не приймала рішення щодо затвердження проекту землеустрою.

Така бездіяльність Хмільницької міської ради була визнана протиправною рішенням Вінницького окружного адміністративного суду 26.12.2019 у справі №120/3079/19, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2020. Вищезазначеним рішенням зобов`язано Хмільницьку сільську раду прийняти рішення щодо затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності по зміні цільового призначення земельної ділянки, площею 1804 кв.м., за кадастровим номером :00:003:0439 з призначення «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) на цільове призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» (02.01) по АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, Хмільницька міська рада виконала рішення Вінницького окружного адміністративного суду шляхом прийняття рішення №440 «Про зміну цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 » лише 28.05.2021.

Так, рішенням 12 сесії 8 скликання Хмільницької міської ради №440 від 28.05.2021 вирішено: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності цільове призначення якої змінюється з: «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) на: «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» (02.01) гр. ОСОБА_1 площею 1804,0 кв.м., що розташована: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:003:0439.

У свою чергу, у період протиправної бездіяльності Хмільницької міської ради ГУ ДПС у Вінницькій області було прийнято оскаржувані в межах даної справи податкові повідомлення-рішення за платежем «земельний податок з фізичних осіб» щодо земельної ділянки за кадастровим номером :00:003:0439. При цьому, розрахунок такого податкового зобов`язання здійснювався виходячи зі ставки земельного податку визначеної для земельних ділянок з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» (03.07) - 3% від нормативної грошової оцінки, а не для земельних ділянок з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» (02.01) - 0,3% від нормативної грошової оцінки.

Відтак, бездіяльність Хмільницької міської ради зумовила покладення на ОСОБА_1 грошових зобов`язань з земельного податку з фізичних осіб у розмірі, який є значно більший, ніж у разі затвердження проекту землеустрою Хмільницькою міською радою за первинною заявою позивача щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у справі "Рисовський проти України" Суд зазначив про особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП], заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.comS.r.l. проти Молдови", заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії", п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії", заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії", заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Відтак, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що особа не може нести відповідальність в разі помилки державного органу (органу місцевого самоврядування), при цьому, майнові права є одними з ключових прав людини.

З огляду на вищезазначене, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень рішень ГУ ДФС у Вінницькій області № -0208 від 30.06.2018 року; № 5-0223 від 23.05.2019 року; № 89473-5806-0223 від 30.06.2019 року; та Головного управління ДПС у Вінницькій області № 6-0223 від 18.05.2020 року; № 1-0223 від 13.04.2021 року.

У відповідності до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас, позивач звільнений судом від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову, тому підстави для стягнення витрат щодо сплати судового збору з відповідача відсутні.

У свою чергу, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону: договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4); інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6); представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Частинами другою-третьою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Судом встановлено, що між адвокатом Давискибою В.В. (далі - Адвокат) та ОСОБА_1 (далі - Клієнт) укладено договір про надання професійної правничої допомоги №12-ц/21 від 22.06.2021.

Згідно з пунктом 1.1 цього договору Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу Клієнту шляхом підготовки позову та зверненні до адміністративного суду до ГУ ДПС у Вінницькій області та Хмільницької міської ряди про визнання протиправними та скасування 5 ППР за 2018-2021 роки зі сплати земельного податку з фізичних осіб, нарахованого по земельній ділянці по АДРЕСА_1 , площею 0,1804 га; представлення його інтересів в усіх судах України, усіх судових інстанцій, а також підприємствах, установах, організаціях, незалеямо від ферми власності.

Відповідно до п. 4.1-4.2 Клієнт сплачує гонорар, що розраховується за фактично виконану роботу адвокатом, з розрахунку 500 (п`ятсот) гривень за одну годину роботи. Загальна сума гонорару розраховується і узгоджується сторонами у Акті приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг). Попередній розмір гонорару, що вноситься авансом при підписанні даного Договору становить 10000,00 гривень, шляхом внесення на рахунок Адвоката або готівкою, з оформленням відповідних документів.

Так, в матеріалах справи наявна квитанція №12 від 22.06.2021 на суму 10000,00 грн., відповідно до змісту якої ОСОБА_1 сплачено на підставі договору №12-а/21 від 22.06.2021 - 10000,00 грн.

Окрім того, стороною позивача долучено до матеріалів справи акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 25.10.2021 по договору про надання професійної правничої допомоги №12-а/21 від 22.06.2021.

Відповідно до змісту вищезазначеного акту, адвокатом виконана наступна робота:

- консультація по податковому та земельному законодавству (1 год.);

- правовий аналіз судових рішень (4 год.);

- правовий аналіз письмових доказів, для підготовки адміністративного позову (4 год.);

- підготовка адміністративного позову та доказів до нього відповідно до кількості учасників справи (4 год.);

- підготовка заяв (клопотань) супровідних листів по справі у період з 25.06.2021 по 25.10.2021 (2 год. 30 хв.);

- ознайомлення з відзивом Хмільницької міської ради від 06.09.2021 (1 год. 30 хв.);

- ознайомлення з відзивом ГУ ДПС у Вінницькій області (1 год. 30 хв.);

- участь адвоката у судових засіданнях - 04.10.2021 (1 год.).

Всього витрачено часу - 20 год.

Відтак, сума понесених судових витрат на професійну правничу допомогу складає 10000,00 грн. (20 год. х 500 грн.)

Таким чином, витрати позивача в розмірі 10000,00 грн. на професійну правничу допомогу дійсно мали місце, стосуються даної справи та підтверджуються належними і допустимим доказами.

Відтак, беручи до уваги предмет спору, складність справи, її значення для позивача та обсяг адвокатських послуг, що був необхідним для захисту інтересів позивача в суді у зв`язку з розглядом цієї справи, суд вважає, що заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на допомогу адвоката в сумі 10000,00 грн є обґрунтованим.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Вінницькій області підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області № -0208 від 30.06.2018 року; № 5-0223 від 23.05.2019 року; № 89473-5806-0223 від 30.06.2019 року; Головного управління ДПС у Вінницькій області № 6-0223 від 18.05.2020 року; № 1-0223 від 13.04.2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в сумі 10000 (десять тисяч) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, код ЄДРПОУ ВП 44069150).

Повний текст рішення суду виготовлено: 02.12.2021.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна