Справа № 320/3615/21
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3615/21 Суддя (судді) першої інстанції: Файчак В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Київській області), в якому просить суд визнати незаконною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11 березня 2020 року № Ф-13468-13 в сумі 2 615,04 грн.

Позов мотивовано тим, що під час подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 рік, позивачем допущена помилка, а саме: в Таблиці № 1 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» помилково в рядках 3-5 (березень-травень) в графі 4 та графі 6 внесенні відомості щодо наявності суми отриманого доходу, на яку нараховується єдиний внесок, та відповідно суми нарахованого єдиного внеску. В зазначений період часу (березень-травень 2020 року) на підставі Закону України від 13.05.2020 № 591-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким були внесені зміни до Закону України від 08.07.2010 2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", позивача звільнено від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими платником за періоди з 01.03.2020 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 30.04.2020 та з 01.05.2020 по 31.05.2020.

Посилаючись на такі обставини, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 01 липня 2021 року, та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов повністю.

Зокрема, позивач стверджує, що висновки суду про прийняття оскаржуваної вимоги у межах повноважень та на підставі закону є помилковими, вважає, що суд не взяв до уваги аргументи щодо допущення помилки під час подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 рік. Окрім того, позивач посилається на зміни до Закону України від 08.07.2010 2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", відповідно до яких, на його думку, звільнено від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими платником за періоди з 01.03.2020 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 30.04.2020 та з 01.05.2020 по 31.05.2020.

Апелянт зауважує, що внесену суму 3 960,00 грн податковий орган зарахував як сплату заборгованості по сумі податків та зборів, проте такий платіж за твердженнями позивача внесений ним за вчасно та за попередній квартал 2021 року (за січень, лютий, березень 2021 року).

Також позивач не погоджується з тим, що оскаржувана вимога вважається відкликаною, оскільки при зверненні платника податків до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання рішенням законної сили.

Посилаючись на такі та інші доводи, позивач просить задовольнити апеляційну скаргу.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 22 листопада 2021 року.

Від ГУ ДПС у Київській області відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення Київським окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з 21.08.2013, номер запису державної реєстрації: 0002362, перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності за 2 групою, ставка єдиного податку 20 %.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності позивача є діяльність у сфері права (КВЕД-69.10).

Позивачем 22.02.2020 сформований та поданий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого внеску за 2020 рік, форма Д5 (річна). Проте, у зв`язку з несплатою самостійно визначеного зобов`язання, контролюючим органом винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 2 615,04 грн № Ф-13486-13 від 11.03.2019.

Позивач зауважує, що в переліку таблиці 1 звіту «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» помилково у графі 4 та графі 6 за березень, квітень, травень вказав (графа 4) суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини, та (графа 6) суми нарахованого єдиного внеску, оскільки протягом березня, квітня та травня 2020 ФОПи звільнялися від сплати ЄСВ за себе у зв`язку із запровадженням карантину.

Такі обставини передували зверненню позивача до суду з адміністративним позовом, за результатами якого судом першої інстанції ухвалено рішення від 01 липня 2021 року.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 01.07.2021, колегія суддів виходить з того, що відповідно до пункту 4 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (далі по тексту - Закон №2464) платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно частини восьмої статті 9 Закону №2464 періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Законом України від 17.03.2020 р. № 533-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» внесено зміни до Закону № 2464. Зокрема, розділ VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-10, згідно з нормами якого тимчасово звільнялися від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 51 частини першої статті 4 Закону №2464, в частині сум, що підлягали нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 1 по 31 березня та з 1 по 30 квітня 2020 року за себе. При цьому положення абзацу другого пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464 щодо таких періодів для таких осіб не застосовувалися.

Разом з тим, Законом України від 13.05.2020 р. № 591-IХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 591) внесено зміни до пункту 9-10 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464, згідно з якими подовжено період звільнення від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску осіб, зазначених у пунктах 4, 5 та 51 частини першої статті 4 Закону № 2464, у частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами з 01 по 30 травня 2020 року за себе.

Отже, з урахуванням змін, внесених Законом № 591, відповідно до пункту 9-10 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність та члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах, тимчасово звільняються від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску за себе за періоди з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня 2020 року та з 1 по 31 травня 2020 року.

Суд звертає увагу, що це право надане ФОП законом не нараховувати, не обчислювати та не сплачувати ЄСВ. При цьому, зазначені особи можуть прийняти рішення про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску за періоди з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня 2020 року та з 1 по 31 травня 2020 року в розмірах та порядку, визначених Законом №2464. У такому разі інформація про сплачені суми зазначається у звітності про нарахування єдиного внеску за звітний період, визначений для таких осіб Законом № 2464.

Процедура, форма, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року №435 (зареєстрованого в Мінюсті України 23.04.2015 року за № 460/26905) (далі - Порядок №435).

В силу пункту 1 розділу ІІ Порядку №435 звіт до органів доходів і зборів подається страхувальником або відповідальною особою страхувальника за основним місцем взяття на облік як платника єдиного внеску в органах доходів і зборів в один із таких способів, зокрема засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації ЕЦП відповідальних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з вимогами підпунктів 13-16 Розділу ІІ Порядку №435 ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства зобов`язані подавати самі за себе Звіт незалежно від того, чи ведуть вони підприємницьку діяльність, крім ФОП, зазначених у пункті 3 розділу III цього Порядку.

Відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник.

Згідно пункту 2 Розділу ІІІ Порядку №435 ФОП, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.

Звітним періодом є календарний рік.

Згідно пункту 1 розділу V Порядку №435 у разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання цього Звіту страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за основним місцем обліку.

Чинним вважається останній електронний або паперовий Звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених цим Порядком, який пройшов всі контролі при завантаженні до Реєстру страхувальників та до Реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 2 розділу V Порядку №435 у разі виявлення страхувальником у Звіті після закінчення строку подання такого Звіту помилки в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, подаються скасовуючі документи, тобто страхувальник повинен сформувати та подати Звіт за попередній період, який містить перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю із зазначенням типу форми «скасовуюча» з відомостями, які були помилкові, на одну або декількох застрахованих осіб та відповідну таблицю із зазначенням типу форми «початкова» із зазначеними правильними відомостями на одну або декількох застрахованих осіб, при цьому таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку має містити дані щодо кожної застрахованої особи окремо.

Таким чином, чинним законодавством чітко передбачено процедуру у разі виявлення помилки, зокрема, особа (страхувальник) може подати повторно Звіт до закінчення строку подання, тобто до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою усунення виявленої помилки позивачем повторно подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за Формою №Д5 (річна) за 2020 рік (початкова), - 19.03.2021, тобто після граничного терміну його подання (до 10.02.2021), у зв`язку з чим, контролюючим органом відмовлено в прийнятті звіту.

Згідно квитанції №2 зазначено підстави відмови: «Помилка. У базі даних уже є актуальний звіт за 2020 рік без помилок. Чинним вважається останній звіт, поданий страхувальником до закінчення термінів подання звітності».

Виходячи з такого, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій контролюючого органу щодо його неприйняття, оскільки звіт з виправленими помилками, в силу норм Порядку №435, може бути поданий лише у строк, встановлений на подання звіту, тобто до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційної інстанції.

Позивач самостійно визначив суми єдиного внеску, що підлягають сплаті, при цьому, "скасовуючий" або "додатковий" звіт до контролюючого органу не подавав.

Оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) винесена на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів, а суд надає правову оцінку діям та рішенню суб`єкта владних повноважень саме на момент його прийняття.

Окрім того, відповідач під час розгляду справи вказував на те, що позивач сплатив самостійно визначені зобов`язання зі сплати єдиного внеску, вже після винесення оскаржуваної вимоги, що підтверджується інтегрованою карткою платника податків, у зв`язку з чим оскаржувана вимога вважається відкликаною і не тягне жодних правових наслідків.

У цьому зв`язку колегія суддів зазначає, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту у даному випадку, оскільки чинним законодавством передбачено порядок повернення помилково або надміру сплачених коштів шляхом подання відповідних заяв через особистий кабінет платника податків.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегією суддів не скасовується та не змінюється рішення суду першої інстакнції, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі №320/3615/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

І.В. Федотов