Справа № 420/10865/21
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/10865/21
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді доповідачаКравця О.О.
судді Зуєвої Л.Є.
судді Коваля М.П.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року по справі № 420/10865/21, прийнятого за правилами спрощеного позовного провадження у складі судді Стефанова С.О., за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальність Агро Гюбі+ до Головного управління ДПС України в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:

24 червня 2021 року ТОВ Агро Гюбі+ звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС України в Одеській області, Державної податкової служби України, в якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області №1761562/38443006 від 23.07.2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №33 від 22.06.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданої ТОВ «АГРО ГЮБІ+»;

зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну ТОВ «АГРО ГЮБІ+» №33 від 22.06.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року позов був задоволений повністю.

II. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ , УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись з рішенням Одеського окружного адміністративного суду 20 вересня 2021 року ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права та просило його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги апелянт, обґрунтовує тим, що відповідно до рішення №1761562/38443006 від 23.07.2020 року підставою для відмови у реєстрації податкової накладної стало ненадання первинних документів.

III. ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року апеляційну скаргу було залишено без руху.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

IV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО ГЮБІ+» є юридичною особою (), зареєстроване 11.06.2013 року за №0000400, видами діяльності якої є: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); вирощування інших однорічних і дворічних культур; вирощування інших багаторічних культур; розведення великої рогатої худоби молочних порід; розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів; розведення коней та інших тварин родини конячих; розведення овець і кіз; розведення свиней; розведення інших тварин; допоміжна діяльність у рослинництві; допоміжна діяльність у тваринництві; післяурожайна діяльність; оброблення насіння для відтворення; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; вантажний автомобільний транспорт; діяльність інших засобів тимчасового розміщування; купівля та продаж власного нерухомого майна; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; надання в оренду вантажних автомобілів; роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; неспеціалізована оптова торгівля; оптова торгівля хімічними продуктами (а.с.22-28).

16 квітня 2020 року між ТОВ «АГРО ГЮБІ+» та Державним підприємством «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)» укладено договір реалізації №Г-38 від 16.04.2020 року, відповідно до якого ТОВ «АГРО ГЮБІ+» передало Державному підприємству «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)» засоби захисту рослин відповідно до Специфікацій до договору (а.с.29-35).

Пунктом 3.1 договору було визначено, що конкретний асортимент, кількість та ціна товару на кожну окрему партію зазначаються у видаткових накладних на передачу товару. У випадку виникнення розбіжностей щодо асортименту, кількості та ціни товару, що зазначені у накладних на передачу товару. Пунктом 5.1 Договору передбачено, що право власності на товар переходить до Покупця в момент одержання ним товару, про що свідчить факт підписання видаткової накладної на передачу товару.

Відповідно до видаткової накладної №104 від 16 червня 2020 року ДП №37 було поставлено товар (Геліантекс, КС16л; ПАР ВІВОЛТ47л) на загальну суму 175 898,88 грн., у т.ч. ПДВ 29 316,48 грн. (а.с.36).

Відповідно до видаткової накладної №119 від 22 червня 2020 року ДП №37 було поставлено товар (Інсектицид Атік 107кг; Глайдер 65л; Фунгіцид Старк, к.с.757; Абсолют833л; Еколайн-Бор (органічний), р., мінеральне добриво1449л) на загальну суму 965 960,82 грн., у т.ч. ПДВ 160 993,47 грн. (а.с.37).

Відповідно до приписів п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України, за датою першої події-поставки товару, ТОВ «Агро Гюбі+» було складено податкову накладну №14 від 04.05.2020 року на загальну суму 113 418 грн., у т.ч. ПДВ 18 903 грн. та податкову накладну №33 від 22.06.2020 року на загальну суму 965 960,82 грн., у т.ч. ПДВ 160 993,47 грн., після чого ці податкові накладні було направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.38, 39).

Податкову накладну №14 від 16.06.2020 року на загальну суму 175 898,88 грн., у т.ч. ПДВ 29 316,48 грн. було зареєстровано в Реєстрі 01.07.2020 року о 10:18:41.

Реєстрацію податкової накладної №33 від 22.06.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено. У квитанції зазначено, що платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку (а.с.40).

Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК, для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку корегування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем було подано до контролюючого органу повідомлення №8 з документами щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено, та за результатами розгляду вказаного повідомлення отримано рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №1761562/38443006 від 23.07.2020 року (а.с.43-44).

28.07.2020 року позивач звернувся до ДПС України зі скаргою на рішення про відмову в реєстрації податкової накладної (а.с.45).

Рішенням від 05.08.2020 року за №40519/38443006/2 залишено скаргу без задоволення, а рішення комісії без змін (а.с.46-47).

Підставами для відмови в реєстрації податкової накладної в рішенні зазначено «ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних».

Крім того, судом 1-ої інстанції було встановлено, що через електронну систему обміну документами з ДПС, Товариство отримало п`ять рішень про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 03.07.2020 року №4041; від 04.08.2020 року №4427; від 20.08.2020 року №4797; від 24.09.2020 року №5162; від 28.01.2021 року №13680 (а.с.48-52). В цих рішеннях зазначалось про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, а також вказувалось: підстава: п.8 Критеріїв ризиковості платника податку; податкова інформація: наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі поточної діяльності при реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданій на реєстрацію податковій накладній/розрахунку коригування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року у справі №420/11346/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ГЮБІ+» (65026, м.Одеса, вул. Катерининська, 26) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

визнано протиправними та скасовано рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №5162 від 24 вересня 2020 року про відповідність товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ГЮБІ+» п.8 Критеріїв ризиковості платника податку;

зобов`язано Головне управління Державної податкової служби України в Одеській області виключити товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО ГЮБІ+» з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку;

стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ГЮБІ+» () суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2102,00 грн. (а.с.53-69).

Комісією регіонального рівня, 30.03.2021 року прийнято рішення №41446 про невідповідність платника податку ТОВ «АГРО ГЮБІ+» критеріям ризиковості платника податку (а.с.70).

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням про відмову у реєстрації податкової накладної, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а податкову накладну такою, що підлягає реєстрації датою її отримання, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

V. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) ТА ОЦІНКА СУДУ :

Приписами ч. 2 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду:

1. У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

2. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

3. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

4. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення у справі Guйrin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37).

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (див. рішення у справі Pйrez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, p. 3255, § 45).

Оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист (див., mutatis mutandis, рішення у справі Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97, § 37, ECHR 2001-I; та у справі Zvolskэ and Zvolskб v. the Czech Republic, заява № 46129/99, § 51, ECHR 2002-IX).

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (див. рішення у справі Мельник проти України (Melnyk v. Ukraine), заява № 23436/03, пункти 2223, від 28 березня 2006 року).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року ).

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновку суду першої інстанції

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права(ч.1-2 ст.308 КАС України, в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що позовну заяву подано з пропуском строку звернення до суду. Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день надходження поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує.

Строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

При цьому поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Інститут строків сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах і стимулює суд та учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року по справі № 1.380.2019.001042 (провадження № К/9901/13509/20).

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться в статті 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення своїх прав, свобод чи інтересів і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов мас подаватися лише в тих межах часу, який встановлений законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовної діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Також доцільно звернути увагу на презумпцію знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається) - кожен вважається таким, що знає закони.

З матеріалів справи вбачається, що про оскаржуване рішення №1761562/38443006 від 23.07.2020 року позивач був обізнаний ще 29.07.2020 року, що підтверджується оскарженням цього рішення до податкового органу (а/с 45).

Проте, з даними позовними вимогами звернувся до суду, майже через рік, 24.06.2021 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч.2 ст.122 КАС України.

При цьому, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо поважності причин пропуску процесуального строку звернення до суду із вказаним позовом - відсутність правового сенсу оскаржувати рішення №1761562/38443006 від 23.07.2020 року до скасування рішення про відповідність ТОВ «АГРО ГЮБІ+» п.8 критеріїв ризиковості, оскільки підставою прийняття податковим органом спірного рішення №1761562/38443006 від 23.07.2020 року та відмови у реєстрації податкової накладної стало «ненадання платником податку копій документів» (а/с 44), а не відповідність підприємства критеріям ризиковості платника податку - вказані правовідносини не є похідними.

Відсутність сенсу звернення до суду для позивача є підставою для його подальших дій щодо звернення чи незверненння до суду за поновленням його порушеного права , але враховуючи презумпцію знання закону, не обґрунтовує поважність причин пропуску процесуального строку звернення до суду із вказаним позовом.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що зміст правовідносин щодо реєстрації податкової накладної, у яких ризики порушення норм податкового законодавства несе не лише особа, яка зобов`язана забезпечити реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, не дозволяє поширити на них порядок і строки оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, визначені пунктом 56.18 статті 56 ПК України, а саме - оскарження у будь-який момент після отримання такого рішення в межах 1095 днів, що дає підстави вважати, що встановлена у пункті 56.18 статті 56 ПК України можливість оскаржити «інше рішення контролюючого органу» у будь-який момент після отримання такого рішення не стосується рішень Комісії контролюючих органів щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань до податкових накладних або відмови у їх реєстрації.

Такий підхід до застосування норм права щодо строку звернення до суду з позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного із визначенням грошових зобов`язань, викладено у постанові Верховного Суду, ухваленою у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року у справі № 640/20468/18.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

(2) Висновки апеляційного суду:

Апеляційний суд, переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, дійшов висновку про порушення норм процесуального права судом 1-ої інстанції, оскільки позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду та відсутністю поважних підстав для поновлення такого строку.

Апеляційний суд доходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, із скасуванням рішення суду 1-ї інстанції та залишення позовних вимог без розгляду.

Керуючись ст.8,19,55 Конституції України, ст.6, 13, ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. 3, 6, 7, 122, 123, 139,242, 292, 308,311,п.1 ч.1 ст.315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року скасувати. Ухвалити у справі нове судове рішення :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальність Агро Гюбі+ залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, встановлених ст.328 КАС України.

Повне судове рішення складене та підписане 01 грудня 2021 року.

Головуючий суддя Кравець О.О.
Судді Коваль М.П. Зуєва Л.Є.