Справа № 540/5503/21
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/5503/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Варняка С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генічеської міської ради, третя особа - Виконавчий комітет Генічеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 27.08.2021 року Генічеської міської ради 8 скликання в частині відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0954 га, кадастровий номер: :04:001:2992, розташованої за адресою: с. Щасливцеве, Генічеський район, Херсонська область;

- зобов`язати Генічеську міську раду затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0954 га, кадастровий номер: :04:001:2992, розташованої за адресою: с.Щасливцеве, Генічеський район, Херсонська область та надати ОСОБА_1 безоплатно у власність вказану земельну ділянку;

- зобов`язати Генічеську міську раду надати звіт про виконання рішення суду по даній справі;

- стягнути з виконавчого комітету Генічеської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 27.08.2021 року Генічеською міською радою було прийнято рішення відносно ОСОБА_1 про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0954 га, кадастровий номер: :04:001:2992, розташованої за адресою: с. Щасливцеве, Генічеський район, Херсонська область, у зв`язку з тим, ще в поданій документації відсутнє рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Вважає, що рішення Генічеської міської ради від 27.08.2020 року в частині відмови позивачу у затвердженні вказаного проекту землеустрою є неправомірним і таким, що суперечить діючому законодавству з огляду наступного.

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин з приводу "мовчазної згоди" (на момент розгляду відповідачем клопотання ОСОБА_1 від 31.03.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та прийняття по ньому рішення), відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів землеустрою, виготовленого НВФ "Нові технології", ОСОБА_1 було подано клопотання від 31.03.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 0,0954 га до Генічеської міської ради поштою 07.04.2021 року. Поштове відправлення з цим клопотанням значиться за номером 818.

Згідно трекінгу з сайту Укрпошти, дане поштове відправлення було вручено Генічеській міській раді 08.04.2021 року.

Після цього у місячний строк Генічеська міська рада не надала дозволу на розробку проекту землеустрою щодо вказаного клопотання (не прийняла відповідного рішення на сесії або не надала мотивовану відмову у цьому).

Надалі позивач скористався так званою "мовчазною згодою", передбаченою ч. 7 ст. 118 ЗК України, та замовив проект землеустрою в НВФ КТ "Нові технології", про що свідчить укладений договір від 12.05.2021 року. Письмове повідомлення про замовлення проекту землеустрою від 12.05.2021 року було надіслане 12.05.2021 разом з договором на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки до Генічеської міської ради поштою, про що свідчить поштова накладна із трекером 35 та опис вкладення до поштового листа. Дане повідомлення разом з договором було вручено відповідачу 13.05.2021 року, про що свідчить відповідна роздруківка з сайту Укрпошта.

У відповідності до ч. 9 ст. 186 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно ч. 8 ст. 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

З системного аналізу зазначеного законодавства вбачається, що позивачем було повністю додержано вимоги Земельного Кодексу України при зверненні до землевпорядників для замовлення проекту землеустрою без надання органом місцевого самоврядування дозволу на розробку проекту землеустрою (до моменту внесення відповідних змін до Земельного Кодексу України щодо "мовчазної згоди").

Таким чином, беручи до уваги перелічені докази у їх сукупності, можна зробити висновок, що позивач, який скористався "мовчазною згодою" до моменту внесення змін до ЗК України при замовленні проекту землеустрою, діяв у чіткій відповідності до абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Натомість відповідачем було відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою з непередбачених законом підстав.

Ухвалою від 24.09.2021 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків.

Позивач вимоги суду виконав, недоліки позову усунув.

Ухвалою від 04.10.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Генічеська міська рада відзиву на позовну заяву суду не надала.

25.11.2021 року до суду надійшла заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7333 грн.

Згідно з приписами ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи викладене, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

31.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до голови Генічеської міської ради Генічеського району Херсонської області з клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтованою площею 0,0954 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована на території Генічеської міської ради та детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, які додаються до клопотання. До заяви додано:

1. Копія ID-паспорта із зазначенням ідентифікаційного коду;

2. Графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у відповідності до ч. 6 ст. 118 ЗК України);

3. Викопіювання з генерального плану.

За результатами розгляду даного клопотання від 31.03.2021 року у місячний строк Генічеська міська рада не прийняла рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою або відмову у наданні такого дозволу.

Позивач скористався так званою "мовчазною згодою", передбаченою ч. 7 ст. 118 ЗК України, та замовив проект землеустрою в НВФ КТ "Нові технології", про що свідчить укладений договір від 12.05.2021 року. Письмове повідомлення про замовлення проекту землеустрою від 12.05.2021 року було надіслане 12.05.2021 року разом з договором на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки до Генічеської міської ради поштою, про що свідчить поштова накладна із трекером 35 та опис вкладення до поштового листа.

Дане повідомлення разом з договором вручено відповідачу 13.05.2021 року, про що свідчить роздруківка з сайту Укрпошта.

07.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до голови Генічеської міської ради Генічеського району Херсонської області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0954 га, кадастровий номер: :04:001:2992, що розташована за адресою: с. Щасливцеве, Генічеський район, Херсонська область, та передати у власність вказану земельну ділянку.

27.08.2021 року Генічеською міською радою прийнято рішення № 893 "Про відмови", відповідно до якого відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0954 га, кадастровий номер: :04:001:2992, розташованої за адресою: с. Щасливцеве, Генічеський район, Херсонська область, у зв`язку з тим, що в поданій документації відсутнє рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

У відповідності до абзацу 1 частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни (ЗК України) та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Ч.1 ст. 121 ЗК України передбачає, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Згідно з частиною другою статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з абзацами 1-3 частини 7 цієї статті ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з приписами ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до ч. 8 ст. 186 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до оскаржуваного рішення позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0954 га, кадастровий номер: :04:001:2992, розташованої за адресою: с. Щасливцеве, Генічеський район, Херсонська область у зв`язку з тим, що в поданій документації відсутнє рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виконані вимоги ч. 9 ст. 118 КАС України, а саме подано відповідне клопотання про затвердження проекту землеустрою, графічні матеріали із зазначенням розміру бажаної земельної ділянки та місця її розташування, копію паспорта та ідентифікаційного коду, надіслано повідомлення про "мовчазну згоду" разом із договором із землевпорядниками про розробку проекту землеустрою.

За таких обставин рішення відповідача про відмову у затвердженні проекту землеустрою є протиправним.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, досліджених судом доказів, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Генічеської міської ради подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд зазначає таке.

Згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 0640/3719/18.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

При цьому встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги предмет спору та обставини даної справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від його виконання за наслідками набрання даним рішенням законної сили.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно з приписами ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 2270,00 гривень.

Ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ухвали від 04.10.2021 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України, головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними рішеннями про місцеві бюджети можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , то судовий збір у сумі 908 грн. підлягає стягненню у дохід Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Генічеської міської ради.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст.134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення судових витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір № 09/09/21 про надання правничої допомоги від 09.09.2021 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер серія ВІ № 1056411 від 09.09.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 21-47 від 24.11.2021 року на суму 7333 грн.

Крім того, надано довідку-рахунок № 21-47 від 24.11.2021 року, згідно якої загальна сума наданих адвокатом Мельничуком Д.М. послуг складає 7333,00 гривень, а саме:

- аналіз земельного законодавства з приводу предмету спору, в тому числі, правових висновків Верховного Суду, консультація клієнта щодо правового регулювання питань дискрекції суб`єктів владних повноважень, які стосуються питань, окреслених в позовних вимогах та питань надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків та господарських споруд, роз`яснення клієнту його процесуальних прав та обов`язків щодо захисту його законних інтересів в суді під час розгляду справи № 540/5503/21, надання правової інформації щодо розподілу витрат на правову допомогу адвоката по справі № 540/5503/21 - 4000 грн.(2 год.);

- складання позовної заяви, формування матеріалів, що додаються до позову - 2000 грн. (1 год.);

- складання заяви про розподіл судових витрат - 1000 грн.(30 хв.);

- складання повідомлення про подачу заяви про розподіл судових витрат в частині стягнення "гонорару успіху" після ухвалення рішення по суті позовних вимог - 333 грн. (10 хв.).

Дослідивши довідку-рахунок № 21-47 від 24.11.2021 року, яка містить перелік наданої правової допомоги (послуг), її вартість та оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, суд робить висновок, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7333 гривень 00 копійок підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Генічеської міської ради.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Генічеської міської ради 8 скликання № 893 від 27.08.2021 року, в частині відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0954 га, кадастровий номер: :04:001:2992, розташованої за адресою:

АДРЕСА_1 обов`язати Генічеську міську раду (, вул. Міська, 8, м. Генічеськ, Херсонська область, 75500) затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0954 га, кадастровий номер: :04:001:2992, розташованої за адресою: с. Щасливцеве, Генічеський район. Херсонська область та надати ОСОБА_1 безоплатно у власність вказану земельну ділянку.

Стягнути з виконавчого комітету Генічеської міської ради (, вул. Міська, 8, м. Генічеськ, Херсонська область, 75500) у дохід Державного бюджету України судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) з виконавчого комітету Генічеської міської ради (, вул. Міська, 8, м. Генічеськ, Херсонська область, 75500) за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7333 (сім тисяч триста тридцять три) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.О. Варняк

кат. 109020100