Справа № 260/4315/21
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
26 листопада 2021 року м. Ужгород № 260/4315/21
Закарпатський окружний адміністративний суд
у складі головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,
при секретарі судових засідань - Костелей І.Ф.,
за участі сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи:
сторони в судове засідання не з`явилися,
У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 26 листопада 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини Додаткового Рішення. Додаткове Рішення в повному обсязі складено та підписано 01 грудня 2021 року.
21 вересня 2021 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника - адвоката Олійника Романа Богдановича (далі - представник позивача) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області (код ЄДРПОУ - 39393632) (далі - відповідач 1), Головного управління ДПС у Закарпатській області (код ЄДРПОУ - 43143065) (далі - відповідач 2), Головного управління ДПС у Закарпатській області (код ЄДРПОУ ВП - 44106694), яким просить суд: 1) визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2088-50У від 13.05.2019р.; 2) стягнути на користь позивача судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів (а.с.1-7).
08 листопада 2021 року Закарпатським окружним адміністративним судом ухвалено рішення в даній справі, відповідно до якого позовну заяву задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2088-50У від 13 травня 2019 року (а.с.81-87).
15 листопада 2021 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла від представника позивача заява про ухвалення додаткового рішення стосовно того, що при постановленні рішення у даній справі не було вирішено одну із позовних вимог, а саме: вимогу щодо стягнення з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат понесених при оплаті послуг професійної правничої допомоги (а.с.90-92).
Представники сторін у судове засідання не з`явилися.
26 листопада 2021 року, на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача, відповідно до якого останній просив провести розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у його відсутності та відсутності позивача.
Дослідивши матеріали справи та заяву представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до вимог ст.252 ч.1 п.3 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ст.2 ч.3 п.10 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Згідно ст.252 ч.3 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ст.132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України, встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.
Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Помічник адвоката повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних робіт.
Розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних помічником адвоката, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати, необхідні для надання правничої допомоги.
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У п.269 Рішення у цій справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), n. 55 з подальшими посиланнями).
Судом було встановлено, що відповідно договору про надання правової допомоги від 27.07.2021р. (а.с.93, 94), статуту адвокатського об`єднання «Греца і партнери» (а.с.95, 96) рахунку № 001447 від 12.11.2021р. з описом виконаних робіт, тривалість наданих послуг у годинах та ставкою (сумою) за надані послуги (а.с.97), акту виконаних робіт № 001447 від 12.11.2021р. (а.с.98), сума яку позивач поніс складає 3 250,00 грн..
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, 08 листопада 2021 року при ухвалені рішення в даній адміністративній справі, судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме: щодо стягнення витрат по сплаті судового збору та витрат понесених на професійну правничу допомогу.
З урахуванням вищевикладеного, у зв`язку з тим, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13 травня 2019 року за № Ф-2088-50, прийнята Головним управлінням ДФС у Закарпатській області, при постановлені рішення у даній справі визнана протиправною та скасована судом, суд дійшов висновку, про задоволення клопотання представника позивача щодо стягнення з бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДФС у Закарпатській області на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу та витрат по сплаті судового збору.
На підставі наведеного та керуючись ст. 2, 132, 134, 139, 252, 255, 296 КАС України, суд, -
Клопотання представника позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та витрат по сплаті судового збору - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.В. Іванчулинець