Справа № 420/9764/20
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 420/9764/20

адміністративне провадження № К/9901/9567/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Кашпур О.В., Мацедонської В.Е.

розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №420/9764/20

за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, за участю третіх осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, - про визнання протиправними дій, визнання протиправними і скасування постанов, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року, ухвалену в складі колегії суддів: головуючого судді Кравченка К.В., суддів Джабурія О.В., Вербицької Н.В.,

УСТАНОВИВ:

І. Обставини справи

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича (далі - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В., відповідач), за участю третіх осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа-1), приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича (далі - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., третя особа-2) з вимогами: визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. щодо відкриття виконавчого провадження №62664303 з виконання виконавчого напису, виданого 16.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., реєстровий номер №11195; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2020 ВП №62664303; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.09.2020 ВП №62664303.

2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, всупереч статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», відкрив виконавче провадження не за місцем проживання, перебування, роботи та знаходження майна позивача. Позивач уважає, що оскільки виконавчий документ був пред`явлений не за місцем виконання, відповідач мав повернути його стягувачу без прийняття до виконання.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

3. 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис №11195 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 16989,01 грн на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором від 23.02.2017 №0.

4. 27 липня 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. із заявою про примусове виконання виконавчого напису від 16.07.2020 №11195.

5. Відповідно до вказаної заяви місцем реєстрації позивача є: АДРЕСА_1 ; місцем проживання - АДРЕСА_2 .

6. Аналогічні відомості були зазначені у виконавчому написі від 16.07.2020 №11195.

7. 28 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. прийнято постанову про відкриття виконаного провадження №62664303, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису від 16.07.2020 №11195, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 16989,01 грн.

8. Також 11.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №62664303, якою звернуто стягнення на доходи позивача, що отримує дохід від Одеського комерційного підприємства у вигляді Товариства з обмеженою відповідальність «Облагрообладнання»: 65031, Одеська обл., Малиновський р-н., вул. Новомосковська дорога, буд. 23/1.

9. Не погоджуючись з указаними постановами про відкриття виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, позивач звернувся до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

10. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. щодо відкриття виконавчого провадження №62664303 з виконання виконавчого напису, виданого 16.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., реєстровий номер №11195. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. від 28.07.2020 ВП №62664303 про відкриття виконавчого провадження. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.09.2020 ВП №62664303.

11. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що місце реєстрації позивача не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. здійснює діяльність. При цьому, проживання боржника на території міста Києва є непідтвердженим. Отже, виконавчий документ у виконавчому провадженні прийнято до виконання не за місцем проживання/перебування боржника - фізичної особи або ж місцем знаходження майна такої особи, доказів протилежного матеріали справи не містять.

12. Суд першої інстанції указав, що у зв`язку з тим, що у приватного виконавця були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження, інші постанови, винесені в межах виконавчого провадження №62664303, також є протиправними та підлягають скасуванню.

13. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року скасовано. Прийнято в справі нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.09.2020 ВП №62664303. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

14. Скасовуючи постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції керувався тим, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення виконавчих дій, спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника, до відкриття виконавчого провадження. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскільки до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. надійшов виконавчий документ - виконавчий напис 16.07.2020 №11195, у якому зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу міста Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з пред`явленням не за місцем виконання.

15. Щодо постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника суд апеляційної інстанції вказав про її безпідставність, з огляду на те, що на момент прийняття останньої відповідач не мав доказів на підтвердження вручення позивачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження. Водночас у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти подальші виконавчі дії та застосовувати заходи з примусового виконання рішень.

V. Провадження в суді касаційної інстанції

16. 19 березня 2021 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року в справі №420/9764/20.

17. За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Кашпур О.В., Мацедонській В.Е.

18. У касаційній скарзі скаржник, не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, просить його скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права та залишити в силі у вказаній частині рішення суду першої інстанції.

19. Касаційна скарга обґрунтована наявністю підстав, за яких рішення суду касаційної інстанції за наслідками розгляду такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

20. Так, у касаційній скарзі позивачем зазначено про те, що вона подана на підставі пунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

21. Скаржник указує про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 24 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) в контексті відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження за місцем проживання/перебування боржника, вказаному у виконавчому документі та/або заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження.

22. Скаржник уважає, що на приватного виконавця покладено обов`язок пересвідчитися чи в межах його виконавчого округу подано виконавчий документ за наявності у виконавчому листі двох адрес.

23. Касаційна скарга також мотивована неврахуванням судом апеляційної інстанції правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №804/476/17 та від 29.01.2021 у справі №160/12729/19.

24. Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.

25. Відповідач у відзиві просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

V. Джерела права та акти їхнього застосування

26. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

27. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

28. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

29. Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

30. Частиною першою статті 3 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403-VIII) встановлено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

31. Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону №1403-VIII діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

32. Державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

33. Відповідно до частини першої статті 27 Закону №1403-VIII фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

34. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

35. Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

36. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

37. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України (частина друга статті 24 Закону №1404-VIII).

38. Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1404-VIII виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

39. Згідно з частиною п`ятою статті 24 Закону №1404-VIII у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

40. Відповідно до частин першої, другої та шостої статті 25 Закону №1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

41. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

42. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

43. Відповідно до частин першої, шостої статті 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

44. За текстом статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон №1382-IV): вільний вибір місця проживання чи перебування - це право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

45. Згідно з частиною десятою статті 6 Закону №1382-IV реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

46. У разі, якщо нове місце проживання особи знаходиться в іншій адміністративно-територіальній одиниці, орган реєстрації після реєстрації такого місця проживання надсилає повідомлення про зняття особи з реєстрації відповідному органу реєстрації за попереднім місцем проживання особи в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина одинадцята статті 6 Закону №1382-IV).

47. Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

VI. Позиція Верховного Суду

48. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Суд виходить з такого.

49. Особливістю цієї справи є те, що, визначаючи місце проживання боржника для цілей визначення місця виконання рішення, відповідач керувався відомостями, що були зазначені у виконавчому документі, де поряд з «Адресою реєстрації» у місті Одеса була зазначена «Адреса проживання» у місті Києві.

50. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, встановив, що в матеріалах виконавчого провадження №62664303 відсутні докази, які б підтверджували вказану приватним нотаріусом у виконавчому документі адресу проживання боржника.

51. Натомість суд першої інстанції з`ясував, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Відомості про місце реєстрації позивача внесені до його паспорту громадянина України та підтверджуються довідкою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території м. Одеси від 22.09.2020 №Г1-197644-ф/л. Ця ж адреса була зазначена як місце проживання/листування в кредитному договорі від 23.02.2017 №0, невиконання якого призвело до утворення боргу, для стягнення якого був виданий виконавчий напис від 16.07.2020 №11195.

52. Спірним питанням у цій справі є застосування норм статті 24 Закону №1404-VIII в частині правомірності відкриття виконавчого провадження за місцем проживання боржника, вказаному у виконавчому документі та/або заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження, а також питання наявності у приватного виконавця обов`язку перевіряти перед відкриттям виконавчого провадження відомості у виконавчому документі стосовно місця проживання боржника.

53. Суд зазначає, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду під час розгляду справи №380/9335/20 уже надав оцінку правильності тлумачення положень статті 24 Закону №1404-VIII в контексті визначення місця проживання боржника.

54. Так, у постанові Верховного Суду від 15 липня 2021 року у справі №380/9335/20 в аналогічних за змістом правовідносинах було сформовано правовий висновок, відповідно до якого частина друга статті 24 Закону №1404-VIII пов`язує місце виконання рішення приватним виконавцем з фактичним місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходженням боржника - юридичної особи, а не з адресою, зазначеною у виконавчому документі, як це, наприклад, закріплено у частині першій статті 28 Закону №1404-VIII.

55. Аналізуючи положення статей 9, 18 Закону №1404-VIII, положення статті 27 Закону №1403-VIII, а також положення Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Верховний Суд дійшов висновку, що виконавець має реальну можливість перевірити місце знаходження боржника шляхом перевірки необхідної інформації у Єдиному державному демографічному реєстрі або шляхом запиту до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи. Такі дії відповідатимуть вимогам частини другої статті 2 КАС України, яких приватний виконавець має дотримуватись.

56. Відсутність прямого обов`язку приватного виконавця перевіряти адресу проживання боржника не спростовує необхідності дотримання ним принципів верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, які визначені частиною першою статті 4 Закону №1403-VIII та кореспондуються з положеннями частини другої статті 2 КАС України, на відповідність яким суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень. В іншому випадку, нез`ясування адреси проживання боржника може мати наслідком порушення прав боржника, що виражатиметься у штучному створенні перешкод для вчинення боржником дій, зазначених у статті 19 Закону №1404-VIII (ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій тощо). Верховний Суд наголосив, що відсутність прямої вказівки в Законі №1404-VIII на обов`язок виконавця перевіряти місце проживання боржника не повинна слугувати інструментом ймовірних порушень прав боржника з боку виконавця - суб`єкта владних повноважень.

57. Виходячи із системного аналізу пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII в сукупності з іншими положеннями цього Закону, Верховний Суд констатував, що надання триденного терміну для вирішення питання щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання спрямоване саме на необхідність перевірки органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, зокрема і відповідності зареєстрованого місця проживання боржника - фізичної особи адресі боржника, вказаної у виконавчому документі, і належності такого зареєстрованого місця проживання виконавчому округу, на який поширюються повноваження приватного виконавця.

58. Підсумовуючи викладене, Верховний Суд указав, що лише зазначення місця проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якого охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою.

59. З урахуванням наведеного та зважаючи на відсутність у матеріалах цієї справи будь-яких даних, які б підтверджували факт проживання боржника на території виконавчого округу, у якому приватний виконавець здійснює свою діяльність на час відкриття виконавчого провадження, Суд уважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у приватного виконавця підстав для прийняття виконавчого документа до виконання і відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі міста Києва.

60. Суд апеляційної інстанції не правильно застосував норму матеріального права, а саме статтю 24 Закону №1404-VІІІ, та помилково скасував законне рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. щодо відкриття виконавчого провадження та визнання протиправною та скасування цієї постанови. Рішення суду апеляційної інстанції в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника не є предметом касаційного оскарження.

61. При цьому, Суд відхиляє доводи скаржника про застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновків Верховного Суду, висловлених у інших справах №804/476/17, №160/12729/19, оскільки обставини, встановлені судами у цих справах не є подібними до спірних правовідносин.

62. Так, відповідно до обставин справи №160/12729/19 судами встановлено, що на підставі заяви стягувача, на виконання виконавчого напису від 15.10.2019 №24352, приватним виконавцем відкрито виконавче провадження за місцем знаходження майна (грошових коштів). Проте, як встановлено судами, стягувачем при поданні заяви про примусове виконання рішення не зазначено та не надано доказів, які б підтверджували, що боржник дійсно має власні грошові кошти (майно) на картковому рахунку, відкритому в АТ «Перший Український Міжнародний Банк», а відповідачем при прийнятті виконавчого документа до виконання це не перевірено.

63. У справі №804/476/17 виконавцем було враховано адресу, зазначену в заяві стягувача, яка суперечила тій, що була визначена виконавчим написом.

64. Положеннями частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

65. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

66. Згідно з статтею 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

67. Таким чином, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року у відповідній частині - залишенню в силі. У решті судове рішення суду апеляційної інстанції предметом касаційного оскарження не було і, відповідно, Судом не переглядалось, а тому підлягає залишенню без змін.

68. Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

69. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

70. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати. У вказаній частині залишити в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року.

71. У решті постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року залишити без змін.

72. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

В.Е. Мацедонська