Справа № 320/6824/20
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6824/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюк А.Г.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року, суддя Горобцова Я.В., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської районної ради Київської області про відшкодування збитків та моральної шкоди, завданих бездіяльністю суб`єкта владних повноважень,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Володарської районної ради, в якому просив, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог в редакції від 14.09.2020 (зареєстрована в суді за вх. № 31449/20 від 18.09.2020):

- стягнути з Володарської районної ради Київської області (ідентифікаційний код юридичної особи: 04054760) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), завдані бездіяльністю збитки у розмірі 1 700 000 гривень та збитки завданої моральної шкоди у розмірі 1 000 000 гривень;

- стягнути з Володарської районної ради Київської області (ідентифікаційний код юридичної особи: 04054760) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі: 16 187, 03 гривень та 10% від присудженої ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) суми в разі задоволення його позовних вимог про відшкодування збитків та моральної шкоди у справі № 320/6824/20.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після укладання з Володарською районною радою 20.12.2003 договору дарування нежитлового приміщення належного позивачу на праві власності, що знаходиться в АДРЕСА_1 площею 59,0 кв.м., а також подальшого укладання договору міни від 02.12.2012, на підставі якого сторони домовилися здійснити обмін майна: приміщення управління статистики по АДРЕСА_2 в кількості 1 штуки, власником якого є відповідач на приміщення з комп`ютерним обладнанням та меблями по АДРЕСА_1 в кількості 1 штуки, власником якого є відповідач, всупереч прийнятої Київським окружним адміністративним судом постанови від 19.11.2017 у справі № 810/2408/17, відповідач вчинив бездіяльність та не передав вказане майно за домовленістю по вищезазначеному договору міни.

Вказаною бездіяльністю відповідача, на думку позивача останньому завдано збитків в розмірі 1 700 000 гривень, а також моральної шкоди у розмірі 1 000 000 гривень.

28 травня 2021 року представникаом позивача подано клопотання про заміну неналежного відповідача - Володарську районну раду Київської області на його правонаступника - Білоцерківську районну раду у Київській області (ідентифікаційний код 24215981, місцезнаходження: 09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 2).

Відповідно до рішення Білоцерківської районної ради VII скликання Київської області від 17.12.2020 №007-01-VII «Про початок реорганізації районних рад ліквідованих Володарського, Рокитнянського, Сквирського, Ставищенського, Таращанського, Тетіївського районів шляхом приєднання до Білоцерківської районної ради» розпочато процедуру реорганізації, зокрема Володарської районної ради шляхом приєднання Білоцерківської районної ради. Відповідно до п. 2 вказаного рішення Білоцерківська районна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків, зокрема Володарської районної ради.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис №017000169 про те, що Володарська районна рада (код ЄДРПОУ 0454760) за рішенням засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи про державну реєстрацію припинення юридичної особи, на підставі рішення щодо реорганізації.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року замінено відповідача - Володарську районну раду на правонаступника - Білоцерківську районну раду Київської області.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 19.11.2017 у справі № 810/2408/17 за позовом ОСОБА_1 до Володарської районної державної адміністрації Київської області та Володарської районної ради Київської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, позов задоволено частково, а саме зобов`язано Володарську районну раду Київської області вчинити дії, направлені на передачу з державної власності у власність територіальних громад Володарського району Київської області приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого відчуження у власність ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що вказана бездіяльність відповідачів у межах справи № 810/2408/17 фактично призвела до порушення його права на отримання майна, на яке він розраховував під час дарування органу місцевого самоврядування належного йому на праві власності об`єкта нерухомості замість гарантованої рішенням Володарської районної ради Київської області від 09.08.2005 № 140-21-ІV передачі позивачеві іншого майна.

Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною та такою, що завдала шкоду майнового та немайнового характеру, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1 - 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною п`ятою статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Як убачається із матеріалів справи, підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом стала бездіяльність відповідача щодо не виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 19.11.2017 у справі № 810/2408/17, якою зобов`язано Володарську районну раду Київської області вчинити дії, направлені на передачу з державної власності у власність територіальних громад Володарського району Київської області приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого відчуження у власність ОСОБА_1 . Виходячи з бездіяльності відповідача, позивач вважає, що йому було завдано матеральних збитків у розмірі вартості непереданого майна, а саме приміщення по АДРЕСА_2 та відповідно до висновку про ринкову вартість становить 1700 000 грн.

Окрім того, позивачу завдана моральна шкода із постійних переживань, погіршення здоров`я, настання інвалідності 2 групи.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Одним із критеріїв розмежування справ цивільної й адміністративної юрисдикції є суб`єктний критерій.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

У відповідності до пунктів 8, 9 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, відносини щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди є цивільними правовідносинами, тому такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як зазначалось вище, пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що спірні правовідносини мають приватноправовий характер, а тому даний спір не належить до юрисдикції суду адміністративної юрисдикції і повинен вирішуватися за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що спірні правовідносини повинні розглядатися за правилами, встановленими КАС України.

Згідно з ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право 3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно з частиною 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст. ст. 195, 238, 241, 242, 243, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської районної ради Київської області про відшкодування збитків та моральної шкоди, завданих бездіяльністю суб`єкта владних повноважень закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.

Повний текст виготовлено: 30 листопада 2021 року.