Справа № 200/13734/21
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 р. Справа№200/13734/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому, просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не врахування до пільгового стажу періоду його навчання та служби в Радянській армії, а також періодів роботи з 07 серпня 1990 року по 08 вересня 1995 року підземним електрослюсарем, механіком дільниці з повним робочим днем у підземній роботі; з 11 вересня 1995 року по 31 грудня 1998 року підземним електрослюсарем 4 та 5 розряду з повним робочим днем в шахті; з 01 листопада 2015 року по 28 лютого 2017 року електрослюсарем 5 розряду з повним робочим днем в шахті;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати йому до пільгового стажу за списком № 1 періоди відповідно до його трудової книжки:

з 01 вересня 1984 року по 23 червня 1988 року навчання в індустріальному технікумі;

з 24 червня 1988 року по 04 червня 1990 року проходження служби в Радянській армії;

з 07 серпня 1990 року по 08 вересня 1995 року підземним електрослюсарем, механіком дільниці з повним робочим днем на підземній роботі;

з 11 вересня 1995 року по 31 грудня 1998 року підземним електрослюсарем 4 та 5 розряду з повним робочим днем в шахті;

з 01 листопада 2015 року по 28 лютого 2017 року підземним електрослюсарем 5 розряду з повним робочим днем в шахті.

Позов обґрунтовував тим, що звернувся до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за списком №1). Рішенням від 16 липня 2021 року № 85 йому призначена пенсія, проте з отриманого розрахунку йому стало відомо, що до пільгового стажу не зараховані спірні періоди роботи, навчання та строкової військової служби.

На усне звернення до спеціалістів Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області його було повідомлено, про те, що подані ним довідки, які підтверджують пільговий характер, видано підприємством, яке розташоване на території, що тимчасово не підконтрольне українській владі.

Вказані дії вважав такими, що порушують його пенсійні права, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідачами відзиви на позовну заяву подані не були.

З огляду на наведене неподання суб`єктами владних повноважень відзиву на позов без поважних причин судом кваліфіковано як визнання позову (ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд неодноразово витребовував у відповідачів докази (ухвали суду від 01 листопада 2021 року, повторно від 18 листопада 2021 року, втретє від 25 листопада 2021 року, які у встановленому порядку отримані відповідачами, однак в порушення ст. 1291 Конституції України, ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду з боку відповідачів суб`єктів владних повноважень у встановлений строк виконані не були.

Станом на останній процесуальний день розгляду даної справи докази відповідачами до суду не подані.

Отже, процесуальні дії, які вчинялися судом, не призвели до бажаного результату ухвали суду з боку відповідачів - суб`єктів владних повноважень виконані не були, жодних пояснень неможливості їх виконання до суду не надано.

Враховуючи наведене суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлено, що 06.07.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за списком №1).

Рішенням Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 16 липня 2021 року № 85 позивачу призначено пенсію.

При вирішенні питання про призначення пенсії органом Пенсійного фонду України до пільгового стажу роботи по списку №1 не зараховано періоди, що занесені до трудової книжки позивача:

з 01 вересня 1984 року по 23 червня 1988 року навчання в індустріальному технікумі;

з 24 червня 1988 року по 04 червня 1990 року проходження служби в Радянській армії;

з 07 серпня 1990 року по 08 вересня 1995 року робота електрослюсарем підземним з повним робочим днем на підземній роботі, виконувачем обов`язки механіка дільниці та механіком дільниці з повним робочим днем на підземній роботі;

з 11 вересня 1995 року по 31 грудня 1998 року робота підземним електрослюсарем 4 та 5 розряду з повним робочим днем в шахті;

з 01 листопада 2015 року по 28 лютого 2017 року підземним електрослюсарем 5 розряду з повним робочим днем в шахті.

Вказані обставини відповідачами не заперечуються.

Підставою для не зарахування вказаних періодів роботи стало неприйняття відповідачем - Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області підтверджуючих та уточнюючих документів щодо пільгового характеру роботи позивача щодо спірних періодів роботи через те, що вони видані підприємствами, які знаходяться на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, а тому перевірити їх достовірність немає можливості, а саме, як зазначав позивач, не були прийняті:

довідка від 08 червня 2021 року № 268, що видана підприємством «Шахта ім. А.Ф. Засядько», про підтвердження наявного трудового та пільгового стажу для призначення пенсії щодо періоду роботи з 06.08.1999 року по 28.02.2017 року, яка містить посилання на накази про проведення атестації робочих місць позивача; довідок про спуски позивача в шахту;

довідки від 17 червня 2021 року №№ 478 та 479, що видані підприємством «Донбассуглереструктуризация», про підтвердження наявного трудового та пільгового стажу для призначення пенсії щодо періодів роботи з 11.01.1988 року по 30.03.1988 року, з 11.09.1995 року по 14.07.1999 року, та копій відповідних наказів про реорганізацію підприємства;

відповідні накази про реорганізацію підприємства;

відповідні накази про атестацію робочого місця позивача;

довідка від 04 липня 2011 року № 1275, що видана архівом Донецької виконавчої дирекції по ліквідації шахт ДП «Донвуглереструктуризація», про підтвердження наявного трудового та пільгового стажу для призначення пенсії щодо періоду роботи з 11.09.1995 року по 14.07.1999 року;

архівні довідки від 01 липня 2021 року № №307 - 310.

Вказані обставини відповідачами також не заперечуються.

Натепер позивач як отримувач пенсії перебуває на обліку у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 року № 925 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» з 01.06.2021 року є правонаступником Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (яке перебуває в стані припинення).

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року в справі № І-р/2020) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 розд. ХІV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, або за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають особи, визначені наступними абзацами п. 1 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону.

Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є зайнятість особи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, які затверджені Кабінетом Міністрів України, така зайнятість повний робочий день, наявність атестації робочих місць та наявність відповідного страхового стажу, в тому числі на зазначених роботах.

Орган Пенсійного фонду України не заперечує, що посади, які займав позивач протягом спірних періодів належать до відповідного списку №1.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналогічні положення містяться в абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Отже, зарахування періоду військової служби до відповідного стажу прямо передбачено нормами вказаних законів.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву щодо пенсії.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача оформлена у відповідності до вимог законодавства, однак не всі записи містять відомості про характер виконуваної позивачем роботи на посадах, що віднесені до списку №1, та про атестацію робочого місця позивача, що потребувало надання уточнюючих довідок.

Позивачем до позову додані довідки щодо підприємств, де він працював протягом періодів, що відображені в його трудовій книжці, та про пільговий характер роботи позивача по списку №1 на цих підприємствах.

Видані щодо позивача довідки підтверджують пільговий характер роботи позивача по списку №1 та містять посилання на накази про атестацію робочих місць позивача за відповідні періоди його роботи.

Разом з тим, відповідач відмовився розглядати вказані документи у зв`язку з їх неприйняттям через те, що вони складені на непідконтрольній українській владі території.

Отже, подані позивачем довідки відповідачем не досліджувалися та не аналізувалися. Разом з тим вони мали значення для правильного вирішення питання щодо зарахування до пільгового стажу роботи по списку №1 спірних періодів, адже вони визначають пільговий характер роботи позивача та підтверджують проведення атестації його робочих місць, що є умовою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також підтверджують факт перейменування підприємства, де працював позивач протягом спірних періодів.

Вчинення таких дій входить до безпосередньої компетенції органа Пенсійного фонду України.

При цьому орган Пенсійного фонду України має враховувати наступне.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, відповідно до наведених норм Закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

З огляду на загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, орган Пенсійного фонду України повинен приймати та визнавати документи, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

Отже, неврахуванням всіх поданих позивачем документів порушено право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (по списку №1).

Разом з тим вирішення питання про зарахування спірних періодів роботи до певного стажу входить до безпосередньої компетенції органа Пенсійного фонду України, який не вчинив відповідні дії для прийняття рішення, яке б відповідало вимогам законодавства, а саме не проаналізував та не дослідив подані позивачем документи, що мали для цього суттєве значення.

З огляду на наведене порушені права позивача підлягають захисту та відновленню шляхом визнання неправомірними дій відповідача - Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо неприйняття та неврахування поданих позивачем документів із зобов`язанням відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (де натепер позивач перебуває на обліку як отримувач пенсії) прийняти подані позивачем документи та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та вирішити питання про зарахування позивачу до пільгового стажу роботи по списку №1 всіх періодів, що відображені в його трудовій книжці з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні (п. 10 ч. 2, ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року сплату судового збору в сумі 908 грн. за подання до суду позовної заяви відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 139 вказаного Кодексу, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При цьому відповідно до ч. 8 ст. 139 Кодексу якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій органу Пенсійного фонду України, тому відповідно до наведених процесуальних вимог судові витрати підлягають стягненню на користь державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ), Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови у прийнятті та врахуванні поданих ОСОБА_1 документів, що видані на тимчасово непідконтрольній українській владі території, при вирішенні питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти подані ОСОБА_1 документи, що видані на тимчасово непідконтрольній українській владі території, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.07.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням цих документів та з повторним вирішенням питання про зарахування ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення такої пенсії, всіх періодів, що відображені в його трудовій книжці, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, , рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 01 грудня 2021 року.

Суддя Т.В. Логойда