Справа № 280/6832/21
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 грудня 2021 року Справа № 280/6832/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В. розглянув в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (69035, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 168, )

до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107 Б, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі - позивач) до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 (далі-третя особа) в якому позивач просить суд:

визнати неправомірними дії Орджонікідзевського районною сулу м. Запоріжжя щодо відмови від видання наказу про перерахунок суддівської винагороди судді ОСОБА_1 ;

зобов`язати Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя видати наказ про перерахунок суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 01 по 13 січня 2020 року з утриманням на користь державного бюджету суми зайво виплаченої доплати до посадового окладу судді ОСОБА_1 за вислугу років у вищевказаний період.

У позовній заяві зазначено наступне. Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА України в Запорізькій області за період з 01.01.2019 по 31.12.2020. За результатами проведення ревізії фахівцями Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області складено Акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА України в Запорізькій області, в якому фахівці Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області роблять висновок про те, що з втратою з 01.01.2020 чинності п.23 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 за №1402-VІІІ судді, які не мають повноважень для здійснення правосуддя, з 01.01.2020 втратили право на отримання доплат до посадового окладу. На адресу ТУ ДСА України в Запорізькій області надійшла Вимога Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 09.07.2021 за №040808-15/2661-2021 «Про усунення виявлених порушень», в якій вимагається забезпечити відшкодування відповідно до чинного законодавства на користь державного бюджету зайво виплачених доплат до посадового окладу суддів. На виконання Вимоги ТУ ДСА України в Запорізькій області на адресу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя направлено лист з пропозицією видати наказ про проведення перерахунку суддівської винагороди судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 з утриманням зайво виплаченої доплати. Листом позивачу було відмовлено у виданні наказу про перерахунку суддівської винагороди судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя А.В. Шалагіновій. Дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку суддівської винагороди позивач вважає протиправними. Вказаними діями відповідач перешкоджає позивачу забезпечити виконання ч.10 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 за №1402-VІІІ та створює перешкоди для відшкодування на користь державного бюджету сум зайво виплаченої доплати до посадового окладу судді А.В. Шалагіновій Позивач просив позовну заяву задовольнити.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Закон України «Про судоустрій і статус суддів», згідно із ч.7 ст.19 якого суд є юридичною особою, а голова суду згідно із п.1 ч.1 ст.24 цього Закону представляє суд як орган державної влади у зносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особам. Натомість у позовній заяві не наведено жодного положення вказаного Закону, який би наділяв суд та відповідно, голову суду, повноваженнями видавати накази про перерахунок суддівської винагороди суддям за минулий час. Той факт, що на адресу ТУ ДСА в Запорізькій області з боку Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області надійшла Вимога, у якій вимагається забезпечити відшкодування відповідно до чинного законодавства на користь державного бюджету зайво виплачених доплат до посадового окладу суддів, не надає права судам в особі їх голів видавати відповідні накази з цього питання. Утримання доплати як складової суддівської винагороди судді як виплата, що прирівнюється до заробітної плати, що була добровільно сплачена судді за відсутності рахункової помилки і недобросовісності, є неможливим. Враховуючи, що суддя А.В. Шалагінова не здійснювала правосуддя через обставини, що не залежали від її волі, зокрема і у спірний період, відповідно мала право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України від 04.12.2018 за №11-р/2018 у справі №1-7/2018(4062/15). Отже, виплата їй доплати за вислугу років у цей період була цілком правомірною. Відтак, законні підстави для перерахунку суддівської винагороди за цей період із утриманням виплаченої у період з 01.01.2020 по 13.01.2020 доплати за вислугу років судді відсутні. Відповідач проти позовної заяви заперечував.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача суддею Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя А.В. Шалагіновою надано до суду клопотання про проведення підготовчого засідання без її участі та зазначено, що повністю підтримує правову позицію відповідача та не заперечує проти клопотання про закриття провадження. Третя особа проти задоволення позовної заяви заперечувала.

Ухвалою судді від 10.08.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

01.09.2021 від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке третя особа підтримала.

10.09.2021 Ухвалою суду перейдено до розгляду справи у загальне позовне провадження та залучено у справу третю особу суддю Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 .

11.10.2021 Ухвалою суду продовжено підготовче провадження та відкладено підготовче засідання на 01.11.2021.

01.11.2021 було відмовлено у задоволення клопотання про закриття провадження у справі відмовлено.

01.11.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 22.11.2021.

Позивач, відповідач та третя особа про час, дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідач та третя особа до суду не прибули, будь-яких клопотань не надсилали. Від позивача 22.11.2021 надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Відповідно до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на 1 квартал 2021 року Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області в період з 25 02 2021 по 25.05.2021 (із зупиненням в період з 15.03.2021 по 17.03.2021, з 22.03.2021 по 18.04.2021, з 29.04.2021 по 11.05.2021 та з 14.05.2021 по 16.05.2021) проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА України в Запорізькій області за період з 01.01.2019 по 31.12.2020. За результатами проведення ревізії фахівцями Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області складено Акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА України в Запорізькій області від 25.05.2021 за №08.08-20/7 (далі за текстом позовної заяви - Акт), в якому фахівці Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області доходять висновку про те, що з втратою з 01.01.2020 чинності п.23 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 за №1402-VІІІ судді, які не мають повноважень для здійснення правосуддя, з 01.01.2020 втратили право на отримання доплат до посадового окладу.

12.07.2021 на адресу ТУ ДСА України в Запорізькій області надійшла Вимога Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 09.07.2021 за №040808-15/2661-2021 «Про усунення виявлених порушень», в якій зазначено: «… Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області на виконання п.8.17 Плану проведения заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на 1 квартал 2021 року (в частині інспектувань), проведено планову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі по тексту - Управління, ТУ ДСАУ в Запорізькій області) за період з 01.01.2019 по 31.12.2020, в ході якої було встановлено низку порушень, що відображені в акті ревізії від 25.05.2021 №08.08-20/7, який підписаний посадовими особами Територіального управління із запереченнями, висновок на які надіслано листом від 06.07.2021 №040808-15/2574-2021. Під час ревізії встановлено наступні порушення законодавства, які наразі не усунуті: 1.В порушення ч.10 ст.135 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у 2020 році 18-ти суддям зайво нараховано та виплачено доплат до посадового окладу на суму 1220,99 тис. грн. та зайво сплачено єдиного внеску на суму 160,47 тис. гривень. … На підставі пункту 1 частини першої статті 8, пункту 7 статті 10, частини другої статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон), підпункту 9 пункту 4, підпункту 16 пункту 6 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року №43, п.46, 49-50, 52 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550, Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області вимагає: 1.Розглянути на нараді результати проведеної ревізії та питання щодо притягнення до відповідальності у порядку, встановленому законодавством, працівників Управління, винних у допущених порушеннях. 2.Забезпечити відшкодування відповідно до чинного законодавства на користь державного бюджету за кодом доходів 24060300 «Інші надходження» зайво виплачених доплат до посадового окладу суддів на загальну суму 1220,99 тис. грн., в тому числі: по Орджонікідзевському районному суду м.Запоріжжя - 137,03 тис. грн. У разі неможливості забезпечення відшкодування у згаданому порядку, розглянути питання відшкодування з осіб, які допустили порушення, відповідно до норм статей 130-136 Кодексу Законів про працю України. … Вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення порушень і недоліків разом із завіреними копіями підтвердних первинних, розпорядчих та інших документів надати управлінню Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області до 06.08.2021. Наголошуємо, що відповідно до частини другої ст.15 Закону законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються. У разі неусунення виявлених порушень у встановлений строк, управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області відповідно до норм пунктів 8 та 10 статті 10 Закону має право звернутися до суду …».

На виконання Вимоги Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 09.07.2021 за №040808-15/2661-2021 ТУ ДСА України в Запорізькій області на адресу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя направлено лист від 21.07.2021 за №08-04/3107 з пропозицією видати наказ про проведення перерахунку суддівської винагороди судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 13.01.2020 з утриманням зайво виплаченої доплати.

29 липня 2021 року на адресу ТУ ДСА України в Запорізькій області надійшов лист Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя за №01-29/732/2021 в якому судом відмовлено у виданні наказу про перерахунку суддівської винагороди судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 . Зокрема зазначено, що доплати здійснювалися на підставі ст.24 Закону України « Про судоустрій та статус суддів», крім того накази (від 11.12.2018 №35ос та від 26.09.2019 №27-ос) якими встановлювалися доплати до посадового окладу судді ОСОБА_1 не скасовані, а повноваження для прийняття наказів щодо утримання таких доплат на вимогу контролюючих органів у голови суду відсутні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.148 Закону України від 02.06.2016 за №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Згідно з ч.8 ст.19 Закону України від 02.06.2016 за №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд є юридичною особою, якщо інше не визначено законом.

У ч.1 ст.24 Закону України від 02.06.2016 за №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що голова місцевого суду: 1) представляє суд як орган державної влади у зносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами; 2) визначає адміністративні повноваження заступника голови місцевого суду; 3) контролює ефективність діяльності апарату суду, погоджує призначення на посаду керівника апарату суду, заступника керівника апарату суду, а також вносить подання про застосування до керівника апарату суду, його заступника заохочення або накладення дисциплінарного стягнення відповідно до законодавства; 4) видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ; 5) повідомляє Вищу кваліфікаційну комісію суддів України та Державну судову адміністрацію України, а також через веб-портал судової влади про вакантні посади суддів у суді у триденний строк з дня їх утворення; 6) забезпечує виконання рішень зборів суддів місцевого суду; 7) організовує ведення в суді судової статистики та інформаційно-аналітичне забезпечення суддів з метою підвищення якості судочинства; 8) сприяє виконанню вимог щодо підвищення кваліфікації суддів місцевого суду; 9) вносить на розгляд зборів суду пропозиції щодо кількості та персонального складу слідчих суддів; 10) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження (ч.2 ст.24 Закону України від 02.06.2016 за №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»).

Як зазначено у ч.8 ст.133 Закону України від 02.06.2016 за №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», Рада суддів України: 1) розробляє та організовує виконання заходів щодо забезпечення незалежності судів і суддів, поліпшення стану організаційного забезпечення діяльності судів; 2) розглядає питання правового захисту суддів, соціального захисту суддів та їхніх сімей, приймає відповідні рішення з цих питань; 3) здійснює контроль за організацією діяльності судів, заслуховує з цих питань Голову Державної судової адміністрації України, його заступників, керівників структурних підрозділів і територіальних управлінь Державної судової адміністрації України; 4) звертається з пропозиціями щодо питань діяльності судів до органів державної влади та органів місцевого самоврядування; 5) затверджує зразки посвідчень судді, судді у відставці; 6) здійснює контроль за додержанням вимог законодавства щодо врегулювання конфлікту інтересів у діяльності суддів, Голови чи членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Голови Державної судової адміністрації України чи його заступників; приймає рішення про врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів у діяльності зазначених осіб (у разі якщо такий конфлікт не може бути врегульований у порядку, визначеному процесуальним законом); 7) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Рішення Ради суддів України, прийняті в межах визначених цим Законом повноважень, на наступний день після їх прийняття оприлюднюються на офіційному веб-порталі судової влади (ч.9 ст.133 Закону України від 02.06.2016 за №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»).

У Рішенні Ради суддів України від 03.09.2021 за №35 зазначено, що пунктом 11 Рішення XVІIІ чергового з`їзду суддів України від 11 березня 2021 року вирішено, зокрема, Державній судовій адміністрації України, розпорядникам бюджетних коштів вжити заходів щодо нарахування та виплати доплат суддям, які з незалежних від них причин не здійснюють відправлення правосуддя, відповідно до позицій Рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018, Раді суддів України доручено розглянути питання врегулювання щодо нарахування та виплати доплат зазначеним суддям. На виконання Рішення XVІIІ чергового з`їзду суддів України Радою суддів України, як виконавчим органом з`їзду суддів, досліджено вказане питання та встановлено наступне. Так, Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 року за №11-р/2018 було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення частини десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VІ у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VІП, за яким "суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу", для цілей застосування окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VІІІ зі змінами, а саме: - частини першої статті 55 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду; - частини восьмої статті 56, частин першої, другої статті 89 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з обов`язковим проходженням підготовки у Національній школі суддів України для підтримання кваліфікації; - частини третьої статті 82, частин шостої, сьомої статті 147 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

Конституційний Суд України зазначив, що юридичне регулювання, встановлене положенням частини десятої статті 133 Закону №2453 у редакції Закону №192, яке поширюється на суддів, які не здійснюють правосуддя через обставини, що не залежать від них особисто або не обумовлені їхньою поведінкою, звужує зміст та обсяг гарантій незалежності суддів, створює загрозу для незалежності як суддів, так і судової влади в цілому, а також передумови для впливу на суддів. Отже, положення частини десятої статті 133 Закону №2453 у редакції Закону №192 для цілей застосування окремих положень Закону №1402 суперечить частинам першій, другій статті 126 Конституції України.

Окрім цього, вказано про відсутність відповідного законодавчого врегулювання щодо інших випадків, коли суддя не здійснює правосуддя, зокрема з незалежних від нього причин або через обставини, що не обумовлені його поведінкою.

Крім того, Конституційним Судом України в мотивувальній частині Рішення від 04.12.2018 №11-р/2018 встановлено, що випадки нездійснення правосуддя поділяються на дві категорії.

До першої категорії належать випадки, коли нездійснення правосуддя обумовлене поведінкою самого судді, зокрема відсторонення судді від посади у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя.

Друга категорія охоплює випадки, коли суддя не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою. Наприклад, згідно із Законом №1402 нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та із неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду (частина перша статті 55); з обов`язковим проходженням підготовки для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України (частина восьма статті 56, частини перша, друга статті 89); з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді (частина третя статті 82, частини шоста, сьома статті 147).

Також Конституційний Суд України, у своєму рішенні зазначив, якщо позбавлення судді права на отримання доплат до посадового окладу може бути визнане доцільним та виправданим, зокрема, у випадку притягнення його до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком якого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, то позбавлення судді цього права, коли він не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або обумовлені його поведінкою, як випливає зі змісту положення частини 10 статті 133 Закону №2453 у редакції Закону №192, є несправедливим, невиправданим та необґрунтованим. Сам по собі факт, що у рішенні не наведені усі випадки, коли суддя не здійснює правосуддя (наприклад виплата винагороди суддям, повноваження яких припинились, виплата винагороди суддям, які не здійснюють правосуддя через не приведення їх до присяги тощо) не дає підстав вважати, що дане рішення Конституційного Суду України не може бути застосовним до них.

Крім того, втрата чинності закону України №2453 в редакції закону №192, також не може бути підставою для не застосування вказаного рішення Конституційного Суду України, адже у ньому чітко вказано, що відповідні норми визнані неконституційними саме для цілей застосування окремих положень Закону №1402. А відтак, суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 04.12.2018 №11-р/2018 у справі №1-7/2018. Як встановлено, в окремих областях (наприклад Вінницька та Харківська області) територіальними управліннями ДСА України з січня 2021 року припинено виплату доплат до посадового окладу суддям, які не відправляють правосуддя з незалежних від них причин, зокрема, у зв`язку із закінченням строку повноважень, на який їх було призначено та не закінченням процедури кваліфікаційного оцінювання суддів.

Також аналогічні помилкові висновки щодо відсутності підстав для виплати доплат до посадового окладу суддям, які не відправляють правосуддя з незалежних від них причин з 01 січня 2020 року, були здійснені органами Державної аудиторської служби України під час проведення ревізій фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА України в різних областях. На підставі вказаних висновків ревізій та вимог органів Державної аудиторської служби України, деякі ТУ ДСА України почали звертатися до суддів із листами щодо необхідності повернення раніше виплачених доплат за період з 01 січня 2020 року.

Однак така позиція щодо припинення виплати доплат до посадового окладу суддям, які не відправляють правосуддя з незалежних від них причин, а також вимога повернути раніше виплачені суми, суперечить чинному законодавству та згаданому рішенню Конституційного Суду України, а тому є неприпустимими. Відповідно до статті 92 Закону України "Про Конституційний Суд України" юридичну позицію КСУ викладає у мотивувальній та/або резолютивній частині рішення, висновку.

Отже, саме юридична позиція КСУ є головною при постановленні ним своїх рішень та саме вона виступає тим вектором, за яким вже приймається конкретне рішення у відповідних конституційних правовідносинах. Незазначення у ч.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 певних випадків, коли судді не здійснюють правосуддя з незалежних від них підстав, пояснюється не визначенням на законодавчому рівні вичерпного переліку таких підстав.

Такий висновок є єдино можливим з огляду на те, що у мотивувальній частині неприпустимим визнано обмеження таких доплат усім суддям, що не здійснюють правосуддя з незалежних від них підстав без обмеження якимось вичерпним переліком. При цьому, висловлена Конституційним Судом України у рішенні від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 позиція застосовується як до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI так і до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII, що містить повністю ідентичні нормативні положення щодо врегулювання доплат суддям. Рішенням Конституційного Суду України №11-р/2018 від 04 грудня 2018 року у п.2 резолютивної частини було визначено: "Визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року N 192-VIII, за яким "суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу", для цілей застосування окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року N 1402-VIII, зі змінами".

Вказане рішення стосується не тільки попередніх редакцій Закону, а й аналогічних вимог ч.10 ст.135 нині діючого Закону від 02 червня 2016 року №1402-VIII, які також не відповідають Конституції України, а тому не підлягають застосуванню, тобто Конституційний Суд України вирішує вказане питання не тільки ретроспективно відносно двох минулих редакцій Закону, а й прив`язує визнання його положень неконституційними і для цілей нині діючого Закону.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 08 червня 2016 року у справі №4-рп/2016 зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти ухвалюються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України, пункт 7 рішення № 4-рп/2016).

Отже, правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акту, в якому вона втілена), не підлягає застосуванню. У такому разі суд застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. За змістом ст.151-2 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені. Крім того, необхідно наголосити, що Конституцією України закріплено однаковий юридичний статус суддів та їх дискримінація за ознакою здійснення правосуддя є неприпустимою.

Враховуючи викладене, Рада суддів України приходить до висновку, що обмеження у виплатах доплат суддям, які не відправляють правосуддя, допустимо лише у випадку притягнення їх до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком чого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, а будь-які обмеження виплат доплат до посадового окладу суддям, які не здійснюють правосуддя з незалежних від них підстав, є недопустимими та такими, що суперечать Конституції України та Рішенню КСУ від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 у справі №1-7/2018. Дії ТУ ДСА, судів, які здійснюють функції розпорядників бюджетних коштів, щодо припинення виплати доплат (а також намагання повернути вже виплачені доплати) суддям, що не здійснюють повноваження з незалежних від них причин, так само як і висновки щодо відсутності підстав для виплати доплат до посадового окладу таким суддям, здійснені органами Державної аудиторської служби України під час проведення ревізій фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА України в різних областях та судах, свідчать про порушення рівних гарантій незалежності суддів у виді матеріального забезпечення, що впливає на незалежність судді, та є протиправними та недопустимими.

Крім того, припинення виплат зазначених вище доплат з 01 січня 2021 року свідчить про порушення принципу "юридичної визначеності" та принципу "належного урядування". Припинення виплат доплати судді, який не здійснює повноваження з незалежних від нього причин, є порушенням вимог діючого законодавства, гарантій незалежності судді та принципу юридичної визначеності, який є невід`ємним елементом принципу правової держави та верховенства права.

Аналогічна позиція щодо необхідності здійснення доплат суддям, які не здійснюють повноваження з незалежних від них причин, вже була викладена в рішенні Ради суддів України від 19 квітня 2019 року №21. Аналогічне роз`яснення надавалося і ДСА України в Інформаційному листі від 14 грудня 2018 року №11-26266/18. Заслухавши та обговоривши інформацію члена Ради суддів України Адамова А.С. відповідно до частини восьмої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з`їздом суддів України 16 вересня 2010 року (зі змінами), Рада суддів України вирішила: 1.Звернути увагу розпорядників бюджетних коштів органів судової влади, що суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 04.12.2018 №11-р/2018 у справі №1-7/2018. 2.Обмеження у виплатах доплат суддям, які не відправляють правосуддя на підставі частини 10 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VІІІ з наступними змінами допустимо лише у випадку притягнення їх до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком чого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, а будь-які обмеження виплат доплат до посадового окладу суддям, які не здійснюють правосуддя з незалежних від них підстав, є недопустимими та такими, що суперечать Конституції України та Рішенню Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 у справі №1-7/2018. 3.З метою приведення вимог чинного законодавства у відповідність до Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018 у справі № 1-7/2018 та усунення будь-яких суперечностей в тлумаченні згаданого рішення Конституційного Суду України звернутись до суб`єктів законодавчої ініціативи з пропозицією визнати частину 10 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VІІІ з наступними змінами такою, що втратила чинність. …».

Згідно з ч.10 ст.135 Закону України від 02.06.2016 за №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Відповідно до ст.151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

У п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 за №11-р/2018 (Справа №1-7/2018(4062/15)) зазначено: «2.Визнати таким, що не відповідає Конституції України(є неконституційним), положення частини десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року№192-VIII, за яким "суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу", для цілей застосування окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року№1402-VIIIзі змінами, а саме: -частини першої статті 55 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду; -частини восьмої статті 56,частин першої, другої статті 89щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з обов`язковим проходженням підготовки у Національній школі суддів України для підтримання кваліфікації; - частини третьої статті 82,частин шостої, сьомої статті 147 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді».

Відповідно до ст.1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

З огляду на наведені норми права та обставини справи, суд вважає, що вказане Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 за №11-р/2018 (Справа №1-7/2018(4062/15)) стосується не тільки попередніх редакцій Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а й аналогічних вимог ч.10 ст.135 нині діючого Закону України від 02.06.2016 за №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», які також не відповідають Конституції України, а тому не підлягають застосуванню, тобто Конституційний Суд України вирішує питання не тільки ретроспективно відносно двох минулих редакцій Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а й прив`язує визнання його положень неконституційними і для цілей нині діючого Закону України від 02.06.2016 за №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».

Правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акту, в якому вона втілена), не підлягає застосуванню. У такому разі суд застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Враховуючи викладене, обмеження у виплатах доплат суддям, які не відправляють правосуддя, допустимо лише у випадку притягнення їх до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком чого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, а будь-які обмеження виплат доплат до посадового окладу суддям, які не здійснюють правосуддя з незалежних від них підстав, є недопустимими та такими, що суперечать Конституції України та Рішенню Конституційного Суду України від 04.12.2018 за №11-р/2018 (Справа №1-7/2018(4062/15)).

Позивачем не надано до суду доказів притягнення третьої особи до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності та як наслідок відсторонення третьої особи від посади чи від здійснення правосуддя.

Суд зазначає, що утримання доплати як складової суддівської винагороди судді як виплата, що прирівнюється до заробітної плати, що була добровільно сплачена судді за відсутності рахункової помилки і недобросовісності, є неможливим.

Зокрема суд зазначає, що втручання у повноваження голови суду щодо видання наказів стосовно оплати праці не можливо за ініціативи ТУ ДСА, так як останній не наділений відповідною компетенцією.

На думку суду, наявність листа Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 09.07.2021 не може бути причиною для вчинення та прийняття ТУ ДСА України в Запорізькій області та іншими особами протиправних дій та рішень.

Уст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно дост.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1ст.143 КАС України).

Оскільки у задоволенні позовної заяви має бути відмовлено, то, відповідно, має бути відмовлено й у стягненні на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,77,132,139,143,243-246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (69035, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.168; ) до до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107 Б, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )- відмовити у повному обсязі.

У стягненні на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03.12.2021.

Суддя О.В. Конишева