Справа № 400/2211/21
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/2211/21
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради і протиправними дії заступника Миколаївського міського голови Андрієнка Ю.Г. щодо вирішення його заяви від 23 лютого 2021 року, зареєстрованої Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради 23 лютого 2021 року за №23040-07-12, про надання у власність земельної ділянки в межах м.Миколаєва для будівництва та обслуговування житлового будинку;

- зобов`язати Миколаївську міську раду вирішити заяву позивача від 23 лютого 2021 року за №23040-07-12 на найближчому пленарному засіданні.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідач, в порушення вимог ч.3 ст.123 Земельного кодексу України (далі -ЗК України), при розгляді його заяви допустив бездіяльність, не виконав свого обов`язку щодо прийняття у місячний строк рішення, яким повинен був надати або відмовити у наданні дозволу про надання у власність земельної ділянки.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради і протиправними дії заступника Миколаївського міського голови Андрієнка Ю.Г. щодо вирішення заяви ОСОБА_1 від 23 лютого 2021 року, зареєстрованої Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради 23 лютого 2021 року за №23040-07-12, про надання у власність земельної ділянки в межах м. Миколаєва для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Зобов`язано Миколаївську міську раду вирішити заяву ОСОБА_1 від 23 лютого 2021 року за №23040-07-12 на найближчому пленарному засіданні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Миколаївська міська рада звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги міська рада вказує, що спірне рішення стосується регулювання земельних правовідносин, у яких відповідач, у відповідності до ст.ст. 12, 123 ЗК України, діє як орган, який розпоряджається землями, які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Миколаєва, а тому, з урахуванням вимог ст.1 ЦК України, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вказані висновки скаржник ототожнює з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року по справі №921/158/18 та Верховного Суду у постановах від 18 травня 2020 року по справі №824/1034/19-а, від 05 листопада 2020 року по справі №160/13455/19, від 26 березня 2020 року у справі №460/1287/19.

Скаржник також наголошує на тому, що суд першої інстанції не залучаючи до участі у справі заступника Миколаївського міського голови Андрієнка Ю.Г. визнав його дії протиправними.

24 вересня 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, за яким позивач вважає рішення суду першої інстанції правильним, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

При цьому, позивач посилався на висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 08 травня 2019 року у справі №183/1617/16 та від 29 лютого 2020 року у справі №88/2908/16 з аналогічного спору, які розглядалися в адміністративному судочинстві.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що 23 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївської міської ради з заявою про надання дозволу на виготовлення документації на відведення йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0936кв.м. в кварталі індивідуальної житлової забудови: зона №04 квартал 67 (на розі вулиць 10 Лінія та 6 Поздовжня з непарної сторони останньої).

17 березня 2021 року за результатами розгляду заяви заступник міського голови Андрієнко Ю. листом №1706/02.02.01-40/14/21 повернув позивачу заяву i додані до неї документи та повідомив, що позначені позивачем території по АДРЕСА_1 належать до території існуючої садибної забудови, на якій земельні ділянки вже відведені громадянам у встановленому порядку.

Не погоджуючись з вказаним листом та бездіяльністю відповідача щодо неприйняття рішення за заявою позивача про надання дозволу на розроблення проекту з землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того, що відсутність належним чином оформленого за результатами пленарного засідання рішення відповідача про не надання або надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, свідчить про допущення протиправної бездіяльності Миколаївської міської ради та протиправних дій заступника Миколаївського міського голови ОСОБА_2 .

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.1 ст.121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до норм ст.81 ЗК України,громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Приписами ч. 1-3, ч.5 ст.116 ЗК України, передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Так, повноваження відповідних органів виконавчої влади та порядок передачі земельних ділянок у власність громадянам встановлені ст.118,122 ЗК України.

За змістом ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для (…) ведення особистого селянського господарства (….) подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). (….) органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

При цьому, саме частиною 7 цієї норми передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тож, з наведеного слідує, що обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови, на чому, цілком правильно наголосив суд першої інстанції.

Колегія суддів наголошує на тому, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав, за існування яких особі, яка звертається до відповідного суб`єкта із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, може бути відмовлено, і чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положеньст.118 ЗК України.

У свою чергу, як правильно вказав суд першої інстанції, відмова може бути визнана обґрунтованою (вмотивованою) лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, на законодавчому рівні зобов`язано орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в наданні такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови з посиланням на нормативно-правові акти.

Слід констатувати, що зміст листа-відповіді Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 17 березня 2021 року №1706/02.02.01-40/14/21, не містить конкретну норму на підставі якої позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення документації на відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Разом з тим, аргументи Миколаївської міської ради про те, що вказана земельна ділянка належить до території існуючої садибної забудови, на якій земельні ділянки вже відведені громадянам у встановленому законом порядку, не підтверджено належними доказами.

Більш того, згідно листів Управлінням земельних ресурсів від 18 червня 2021 року №24034/11.02-03/21-2 та Департаменту містобудування та архітектури від 17 березня 2021 року №1706/02.02.01-40/14/2 вбачається факт відсутності інформації щодо надання у власність чи користування земельної ділянки за адресою:м.Миколаїв, ріг вул.10 Лінія та 6 Поздовжня з непарної сторони останньої в м.Миколаєві, зазначеної в запиті території.

Разом з тим, під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №823/325/16.

З огляду на викладе, а саме: відсутності належних доказів порушення приватного права чи інтересу інших осіб, доводи апеляційної скарги з приводу того, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, є необґрунтованими.

Разом з тим, відповідно до п.4 ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Враховуючи, що суд першої інстанції визнав протиправними дії заступника Миколаївського міського голови Андрієнка Ю.Г. без залучення його до участі у справі, колегія суддів вважає, що рішення суду від 11 серпня 2021 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.3 ст.317 КАС України.

Відповідно до ст.242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги являються частково суттєвими і дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не передбачено.

Керуючись ст.ст.308,311,317,322,325,328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 23 лютого 2021 року, зареєстрованої Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради 23 лютого 2021 року за №23040-07-12, про надання у власність земельної ділянки в межах м.Миколаєва для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Зобов`язати Миколаївську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 лютого 2021 року за №23040-07-12 на найближчому пленарному засіданні.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 02.12.2021 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.