Справа № 380/13241/21
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року

справа №380/13241/21

провадження № П/380/13420/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Брильовського Р.М.,

при секретарі судових засідань - Ізьо М.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - Васько І.П.

представника відповідача - Івасечко Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби, у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Галицької митниці Держмитслужби. яка полягає у неповерненні товару, а саме - дві автомобільні шини торгової марки «Uniroyal», з маркуванням «DH403 15/70 R22,5». вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №2038/20900/20 від 11.10.2020 та зобов`язати Галицьку митницю Держмитслужби повернути власнику ОСОБА_1 або уповноваженій нею особі товар, дві автомобільні шини торгової марки «Uniroyal» з маркуванням «DH403 15/70 R22.5», вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №2 від 11.10.2020 без митного оформлення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що постановою Львівського апеляційного суду від 10.02.2021 року у справі №461/10073/20 апеляційну скаргу задоволено. Постанову Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.472 МК України скасовано, а провадження у справі №461/10073/20 за ст.472 МК України закрито за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Також суд вирішив вилучені згідно з протоколу про порушення митних правил №2038/20900/20 від 11.10.2020 року товари повернути без сплати витрат за їх зберігання а саме два колеса торгової марки «Uniroyal», з маркуванням «DH40 315/70 R22,5». 02.03.2021. ОСОБА_2 звернувся в Галицьку митницю Держмитслужби із заявою від 22.02.2021 про повернення вилучених товарів, однак йому двічі було відмовлено. Працівники митниці безпідставно вимагали розмитнення даних коліс всупереч судовому рішенню апеляційної інстанції. Вважає такі дії працівників Галицької митниці Держмитслужби неправомірними. Наголошує, що суд апеляційної інстанції в мотивувальній частині рішення вказав: «Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній умисел на вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України, оскільки в ОСОБА_2 не було обов`язку здійснювати декларування запасних частин до вантажного автомобіля марки «MAN», а саме шин до вантажного автомобіля, торгової марки «Uniroyal», з маркуванням «DH40315/70 R22,5» 2 штуки.». Просив позов задовольнити.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що Постановою Львівського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року по справі №461/10073/20 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Постанову Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.472 МК України скасовано, а провадження у справі №461/10073/20 відносно ОСОБА_2 за ст.472 МК України закрито за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. Вилучені згідно з протоколу про порушення митних правил №2038/20900/20 від 11.10.2020 року товари повернути ОСОБА_2 без сплати витрат за їх зберігання. Вимог щодо повернення товару без здійснення митного оформлення зазначене судове рішення не містить. Зазначає, що згідно з протоколом про порушення митних правил від 11.10.2020 №2038/20900/20, який долучено до матеріалів справи позивачем, шини знаходилися в палетному ящику напівпричепа, тобто являються товаром і не можуть вважатися запасними частинами. Шассі напівпричепа обладнується держателями для 2 запасних коліс. Однак позивачем перевозились 2 шини, а не колеса. Стверджує, що спірні товари могли б бути видані зі складу митного органу без здійснення митного оформлення лише у випадку, якщо б вони такому не підлягали, а саме, якби були попередньо вивезені громадянами-резидентами за межі митної території України і зворотно ввозились на митну територію України, за наявності відповідного підтвердження факту попереднього вивезення таких товарів згідно пункту 7 ч.10. ст. 374 МКУ. Однак таке підтвердження відсутнє, у зв`язку із чим видача зі складу митного органу без здійснення митного оформлення товарів позивачу суперечить положенням пункту 7 ч.10. ст. 374 МКУ та ст. 242 МКУ. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.08.2021 було прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 суд перейшов до розгляду справи № 380/13241/21 за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні 25.11.2021 суд протокольною ухвалою відповідно до статті 52 КАС України допустив процесуальне правонаступництво та замінив Галицьку митницю Держмитслужби на Львівську митницю Держмитслужби ().

У підготовчому засіданні 30.11.2021 суд протокольною ухвалою за письмовою згодою представників сторін закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 30.11.2021.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «MAN», модель TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіпа марки «SCHMITZ», модель SKO 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

11.10.2020 державним інспектором Шведом О. Б. складено протокол про порушення митних правил №2038/20900/20 про те, що близько 22 год. 26 хв. в зону митного контроль «червоний коридор» (вантажний напрямок) пункту пропуску «Краковець-Корчова» митного поста «Яворів» Галицької митниці Держмитслужби прибув вантажний автомобіль марки «MAN», модель TGX 18.440, тип - спеціалізований вантажний сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп марки «SCHMITZ», модель SKO 24, тип - спеціалізований напіврефрежератор, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що працює водієм в ОСОБА_1 , який переміщував згідно поданих товаросупровідних документів Carnet TIR №XE82968810, CMR №734637 від 08.10.2020, Faktura № 12041739 від 21.09.2020, № 12041738 від 21.09.2020, № 12041737 від 21.09.2020 міжнародне вантажне відправлення «Косметичні засоби».

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2020 р. у справі №461/10073/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 21397,68 грн та конфісковано в дохід держави, товар, вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил № 2038/20900/20 від 11 жовтня 2020 року. Стягнуто на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 420,40 грн. Стягнуто на користь Галицької митниці Держмитслужби витрати за зберігання вилучених товарів на складі митниці у розмірі 1390,90 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 10.02.2021 року у справі №461/10073/20 апеляційну скаргу задоволено. Постанову Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.472 МК України скасовано, а провадження у справі №461/10073/20 за ст.472 МК України закрито за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Також суд вирішив вилучені згідно з протоколу про порушення митних правил №2038/20900/20 від 11.10.2020 року товари повернути без сплати витрат за їх зберігання а саме два колеса торгової марки «Uniroyal», з маркуванням «DH40 315/70 R22,5».

02.03.2021 ОСОБА_2 звернувся до Галицької митниці Держмитслужби із заявою від 22.02.2021 про повернення вилучених згідно з протоколом про порушення митних правил №2038/20900/20 від 11.10.2020 року товарів та додав рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

12.06.2021 ОСОБА_2 звернувся до Галицької митниці Держмитслужби щодо повернення вилучених згідно з протоколу про порушення митних правил №2038/20900/20 від 11.10.2020 року товарів.

На вказане звернення відповідач надав відповідь, в якій вказав, що отримання зі складу митниці вилученого товару можливе лише після його митного оформлення.

Не погодившись із вказаною бездіяльністю Галицької митниці, ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина четверта статті 41 Конституції).

Згідно з пунктом 59 частини першої статті 4 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі Кодекс) транспортні засоби комерційного призначення будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Відповідно до частини першої статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.

Згідно з частиною першою статті 8 Митного кодексу України митна справа здійснюється на основі принципів: 1) виключної юрисдикції України на її митній території; 2) виключних повноважень митних органів України щодо здійснення митної справи; 3) законності та презумпції невинуватості; 4) єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України; 5) спрощення законної торгівлі; 6) визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб`єктів господарювання незалежно від форми власності; 7) додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб; 8) заохочення доброчесності; 9) гласності та прозорості; 10) відповідальності всіх учасників відносин, що регулюються цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 528 МК України у разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, або адміністративне стягнення за порушення митних правил буде змінено, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові. Якщо конфісковані товари, транспортні засоби неможливо повернути в натурі, повертається їхня вартість за вирахуванням сум належних митних платежів за ставками, що діяли на день конфіскації. Повернення грошових коштів, зазначених у цій частині, здійснюється органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, з державного бюджету.

Статтею 242 Митного кодексу України встановлено, що товари, що зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Згідно ж із частиною 3 статті 243 МК України якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися.

Частиною 1 статті 248 МК України встановлено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Перед початком митного контролю ОСОБА_2 було видано для заповнення митну декларацію.

Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем № « 293» Галицької митниці ДФС під час проведення митного огляду окрім особистих речей та задекларованого товару інспектором було виявлено без ознак приховування товар, а саме: шини до вантажного автомобіля, торгової марки «Uniroyal», з маркуванням «DH40 315/70 R22,5», без ознак вжитку, 2 штуки, вагою 61,1 кг кожне, загальною вагою 122,2 кг, які на думку інспектора були товарами комерційного призначення, а відтак підлягали до декларування.

Згідно із протоколом про порушення митних правил від 11.10.2020 №2038/20900/20 ОСОБА_2 вчинено правопорушення, яке передбачене ст. 472 МК України.

Інспектор у протоколі про порушення митних правил вказав, що шини знаходилися в палетному ящику напівпричепа та являються товаром і не можуть вважатися запасними частинами.

Постановою Львівського апеляційного суду від 10.02.2021 року у справі №461/10073/20 постанову Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.472 МК України скасовано, а провадження у справі №461/10073/20 за ст.472 МК України закрито за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення; вилучені згідно з протоколу про порушення митних правил №2038/20900/20 від 11.10.2020 року товари повернуто без сплати витрат за їх зберігання а саме два колеса торгової марки «Uniroyal», з маркуванням «DH40 315/70 R22,5».

У цій постанові Львівський апеляційний суд вказав: «таким чином, апеляційний суд приходить до переконання про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній умисел на вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України, оскільки в ОСОБА_2 не було обов`язку здійснювати декларування запасних частин до вантажного автомобіля марки «MAN», а саме шин до вантажного автомобіля, торгової марки «Uniroyal», з маркуванням «DH40315/70 R22,5» 2 штуки.»

Отже, Львівський апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність складення протоколу про порушення митних правил, а відтак і факт протиправності вилучення товару та зазначив про те, що оскільки дані колеса є запасними частинами декларувати їх, а саме здійснювати митне оформлення непотрібно.

ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «MAN», модель TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіпа марки «SCHMITZ», модель SKO 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Суд зазначає, що Позивач не зобов`язаний проводити ні митне оформлення зазначених шин, ні відшкодування витрат митних органів на їх зберігання ні сплату відповідних митних платежів, які не є товаром та предметом порушення митних правил, а запасними частинами, як було встановлено Львівським апеляційним судом.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд зазначає, що правова оцінка законності дій посадових осіб митного органу щодо тимчасового вилучення шин була надана в ході розгляду відповідної справи про порушення митних правил.

Відповідно до частини першої статті 512 Митного кодексу України тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів та документів, зазначених у частині першій статті 511 цього Кодексу, може бути оскаржено в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 511 МК України товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися.

Суд вважає, що вилучення та неповернення шин до вантажного автомобіля позивача, торгової марки «Uniroyal», з маркуванням «DH40315/70 R22,5» 2 штуки за фактичної відсутності його вини у скоєному правопорушення, має наслідком порушення права власності позивача на належне йому майно, що полягає в позбавленні майна особи без належних правових підстав.

Суд виходить з того, що право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі відповідно Перший протокол; Конвенція). Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України).

Право власності (на мирне володіння майном) не є абсолютним. За своєю правовою природою воно потребує регулювання з боку держави, може бути обмежено, а держава вправі вживати певних заходів втручання в право власності, у тому числі й позбавляти громадян власності. При цьому в таких діях держава повинна дотримуватися усталених принципів правомірного втручання, зокрема тих, що напрацьовані ЄСПЛ, через рішення якого відбувається розуміння змісту норм Конвенції, Першого протоколу, їх практичне застосування.

ЄСПЛ, розглядаючи справи за заявами про захист права на мирне володіння майном, напрацював низку загальновизнаних стандартів захисту цього права, які зводяться до такого загального правила: вирішуючи питання про те, чи відбувається порушення ст. 1 Першого протоколу, треба визначити: чи є в позивача право власності на майно, що охоплюється змістом ст. 1; чи мало місце втручання в мирне володіння майном та яким є характер такого втручання; чи відбулося позбавлення майна.

Конвенція в ст. 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права, ЄСПЛ тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті ст. 1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing possessions), але й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets)).

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be а reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм (quality of the law is requiring that it be accessible to the persons concerned, prйcisй and foreseeable in its application). Тлумачення та застосування національного законодавства прерогатива національних органів, але спосіб, у який це тлумачення і застосування відбувається, повинен призводити до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики ЄСПЛ.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

«Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб.

При цьому, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Отже, у контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи при обранні способу відновлення порушеного права позивача суд ставить у залежність принцип верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Суд дійшов висновку, що бездіяльність Галицької митниці Держмитслужби щодо неповернення двох автомобільних шин торгової марки Uniroyal слід визнати протиправною та зобов`язати Львівську митницю Держмитслужби повернути вказані шини позивачу, у зв`язку з тим що саме у такий спосіб буде поновлено порушене право позивача.

Як зазначається в частині другій статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, серед іншого, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1).

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач не довів правомірність своїх дій щодо тимчасового вилучення належного Позивачу на праві власності транспортного засобу та відповідного реєстраційного документа з урахуванням вимог, встановлених статтею 77 КАС України, а тому, виходячи з меж позовних вимог і доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до Львівської митниці (9000, м. Львів, вул. Костюшка, 1,) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Галицької митниці (9000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ), яка полягає у неповерненні двох автомобільних шин торгової марки Uniroyal з маркуванням DH403 15/70 R22,5 вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №2038/20900/20 від 11.10.2020.

Зобов`язати Львівську митницю (9000, м. Львів, вул. Костюшка, 1,) повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) дві автомобільні шини торгової марки Uniroyal з маркуванням DH403 15/70 R22.5, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №2 від 11.10.2020 без митного оформлення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (9000, м. Львів, вул. Костюшка, 1,) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 908,00 грн(дев`ятсот вісім гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано судом 03.12.2021.

Суддя Р.М. Брильовський