Справа № 400/3202/21
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2021 року м.Київ № 400/3202/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Головенко О.Д., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Судді Окружного адміністративного суду м. Києва Мазур Альони Сергіївни про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Судді Окружного адміністративного суду м. Києва Мазур Альони Сергіївни та просить суд:

визнати протиправною бездіяльність щодо надсилання копії ухвали про повернення позовної заяви від 08.02.2021, постановленої у справі № 640/303/21 в строк, встановлений ст. 169 КАС України;

зобов"язати суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Мазур Альону Сергіївну надіслати копю ухвали про повернення позовної заяви від 08.02.2021, постановленої у справі 640/303/21.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 справу передано до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 14.06.2021 справу передано до Шостого апеляційного адміністративного суду для визначення підсудності даної справи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2021 було визначено підсудність адміністративної справи № 400/3202/21 за Київським окружним адміністративним судом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду 28.07.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що відповідач протиправно не надіслав копію ухвали про повернення позовної заяви від 08.02.2021 у справі № 640/303/21 в строк визначений КАС України.

Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказує, що копія ухвали від 08.02.2021 не була направлена позивачу, у зв`язку з відсутністю фінансування на придбання поштових марок та про відсутність можливості надіслати її засобами поштового зв`язку. Зазначає, що 08.02.2021 секретарем судового засідання у телефонній розмові позивача було повідомлено про недофінансування судів та про можливість отримання такої ухвали наручно у приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №640/303/21 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику з тих підстав, що позовна заява не містить підпису останнього.

Вказана ухвала суду у строк, визначений ч. 6 ст. 169 КАС України, направлено позивачу не було у зв`язку з відсутністю фінасування Окружного адміністративного суду міста Києва для направлення поштової кореспонденції.

Не погоджуючись з такими діями позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між учасниками справи, суд виходив з такого.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Стаття 21 Конституції України передбачає, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно з ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (п. 1 ст. 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Пунктом 3 ст. 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють:

Верховний Суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності;

вищий спеціалізований суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності;

Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України;

Вища рада правосуддя - щодо фінансового забезпечення її діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент звернення позивача із даним позовом до суду, судом не було надіслано копію ухвали суду від 08.02.2021 у справі № 640/303/21, однак з об`єктивних причин.

Так, 04.12.2020 на офіційному сайті Окружного адміністративного суду міста Києва в мережі Інтернет була оприлюднена інформація про відсутність бюджетного асигнування на придбання поштових марок та про відсутність можливості надсилати судову кореспонденцію, у зв`язку з чим суд тимчасово припинив розсилку поштової кореспонденції. Обмеження стосуються в тому числі видатків, необхідних для придбання конвертів, паперу офісного, оптичних дисків, обкладинок для справ тощо.

Наразі ситуація, яка трапилася навколо браку фінансування судів є загально відомою та відображеною в засобах масової інформації, а тому твердження заявника, що відповідач у справі умисно затягував час для оскарження позивачем ухвали є необґрунтованими.

До відома, як громадян так і посадових осіб неодноразово доводилась інформація щодо відсутності фінансування судів, призупинення діяльності в окремих судах у зв`язку із відсутністю фінансового забезпечення для здійснення правосуддя.

Слід відзначити, що суд здійснював альтернативні способи повідомлення учасників справи, однак, враховуючи те, що позовна заява не містила електронної адреси позивача, відповідач з об`єктивних причин був позбавлений технічної можливості надіслати позивачу копію ухвали про повернення позову на електронну адресу.

Натомість, 08.02.2021 у телефонній розмові із секретарем судового засідання, позивача було повідомлено про можливість, у зв`язку із недофінансуванням судів, отримати копію ухвали наручно, однак, у зв`язку із проживанням позивача в іншому місті, передати ухвалу наручно не вдалося можливим.

Водночас, згідно з положенням Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Закон України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 № 3262-ІV визначає порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства.

Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 № 3262-ІV).

Згідно даних, що містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвала суду від 08.02.2021 у справі № 640/303/21 за позовом ОСОБА_1 у відповідності до положень Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 № 3262-ІV, оприлюднена та є відкритою для доступу.

Таким чином, судове рішення у даному випадку ухвала про повернення позовної заяви була оприлюднена у відповідності Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 № 3262-ІV.

Слід звернути увагу, що у серпні 2021 року було відновлено процес відправлення поштової кореспонденції та рекомендованим поштовим відправлення за трек-кодом № 828 було відправлено належним чином завірену копію ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №640/303/21 на поштову адресу позивача, що значиться у позовній заяві.

Згідно даних сайту «Укрпошта», ОСОБА_2 отримав копію ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.02.2021, що підтверджується відповідним витягом.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у п. 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України, «Golder v. the United Kingdom», «Stanev v. Bulgaria». Зокрема, обов`язковому дотриманню підлягає застосування процесуальних повноважень вищими судовими інстанціями з позицій передбачуваності (прогнозованості) з точки зору учасників справи (рішення у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 41, «Мельник проти України»).

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, які висловлені у справі «Серявін та інші проти України», відповідно до якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland).

Суд звертає увагу, що питання недофінансування судової гілки влади не може відображати відповідальність судді, який здійснює правосуддя.

На момент прийняття ухвали про повернення позовної заяви від 08.02.2021 усі учасники судових процесів були постановлені в однакові умови.

Крім того, слід зауважити, що механізм персональної відповідності судді, чітко регламентована відповідним законом, в переліку якого відсутня підстава, як не направлення копії ухвали про повернення позовної заяви в умовах недофінансування судової гілки влади.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.