Справа № 717/1569/21
Суддя: Телешман О. В.
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 717/1569/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2021 року смт. Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді Телешмана О.В.,

з участю секретаря Глібіщук М.Л.,

позивач ОСОБА_1 - в судове засідання не з`явився,

представник позивача Букатко Н.Б. - в судове засідання не з`явилася,

представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_1 - Букатко Н.Б. подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву, у якій просить:

визнати дії відповідача - інспектора, молодшого лейтенанта поліції управління патрульної поліції в Хмельницькій області Ситника Павла Анатолійовича протиправним.

Постанову серії ЕАО № 4904622 від 15.10.2021 року про притягнення позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя с. Іванівці Дністровського району Чернівецької області до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, винесену службовою особою відповідача - інспектором управління патрульної поліції в Хмельницькій області Ситником Павлом Анатолійовичем визнати протиправною та скасувати її.

Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача Департаменту патрульної поліції () на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судових витрат у вигляді витрат, по сплаті судового збору та 4800 (чотири тисячі вісімсот) гривень судових витрат у вигляді витрат, по сплаті на правову допомогу адвоката.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача викликався до суду в порядку, встановленому КАС України, проте в судове засідання не з`явився. Представник відповідача Рисюк П.В. подав відзив, в якому зазначив, що позов безпідставний, так як факт адміністративного правопорушення встановлений і при розгляді справи було дотримано всіх вимог законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Букатко Н.Б. подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просить розглядати справу в її відсутності.

Судом також встановлено, що 15 жовтня 2021 року приблизно о 02 годині 54 хвилин посадова особа відповідача - інспектор, молодший лейтенант поліції управління патрульної поліції в Хмельницькій області Ситник П.А. постановою серії ЕАО № 4904622 притягнув позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1ст.126КУпАП. Згідно постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у виді 425 гривень штрафу за те, що 15.10.2021 о 02:54:28 позивач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Камаз» 53208 НОМЕР_2 , при зупинці працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху не пред`явив на законну вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво реєстрації транспортного засобу, ліцензійної картки, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вказані обставини стверджуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4904622 від 15 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності не заперечується позивачем.

Суд вважає, що дії посадової особи, яка винесла оскаржувану постанову від імені відповідача та дана постанова є протиправними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 268 КУпАП визначені права особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не врахував вимоги даної статті щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи. Крім того, відповідач не врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Зокрема, позивач визнавав ту обставину, що він пред`явив на законну вимогу працівників поліції посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво реєстрації транспортного засобу, а також поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно - правої відповідальності власників наземних транспортних засобів, проте він не передав в руки працівникові поліції документи, зокрема посвідчення водія з відповідною категорією, видане 28.08.2012 серії НОМЕР_3 , видане Новоселецьким ВРЕР ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , видане 23.12.2010 Кельменецьким ВРЕР ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , видане 17.07.2013 Кельменецьким ВРЕР ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області, а також поліси №206007019 та №206006723 обов`язкового страхування цивільно - правої відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.09.2021 року, так як він не порушував Правила дорожнього руху України, а поліцейський не повідомив причину зупинки транспортного засобу..

Відповідач, не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо позивача дотримано вимог ст. 280 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача враховано вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи.

Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо правомірності дій посадової особи, яка розглянула адміністративну справу стосовно позивача без з`ясування всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, оскільки такі дії службової особи відповідача суперечать ст.280 КупАП.

Так, статтею 8 Конституції України задекларовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху , затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VІІІ (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що, підставою для притягнення позивача до відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови стало ніби - то порушення ним п.2.4 а ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Тобто, положення Закону №580-VІІІ надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Проте, представником відповідача - Департаменту патрульної поліції, в порушення ч.2 ст.77 КАС України не було надано суду жодного доказу вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме, те, що 15.10.2021 о 02:54:28 позивач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Камаз» 53208 НОМЕР_2 не пред`явив працівнику поліції відповідні документи в порушення п.2.4а ПДР України.

Матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, а саме без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що факт вчинення правопорушення позивачем підтверджується специфічним видом доказів, безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу(постанови) по справі про адміністративні правпорушення і на проведення адміністративного розслідування, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже КУпАП не передбачає такого доказу, як безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу(постанови) по справі про адміністративні правпорушення і на проведення адміністративного розслідування.

Крім того, статтею 268 КУпАП визначені права особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Відповідно до ст.271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Згідно ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Враховуючи, що рішення про притягнення до адміністративної відповідальності не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (конституційний принцип презумпції невинуватості), тому, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до вимог ст. 293 КУпАП та ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю і справу про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП закрити.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Відповідно до ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі . Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Витрати позивача на правничу допомогу в даній справі позивач та адвокат визначили в сумі 4800 гривень, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 20.01.2020 року, розрахунком суми гонорару та квитанцією до прибуткового касового ордера № 12 від 19.11.2021 року на суму 4800 грн.

Суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму, зазначену адвокатом Букатко Н.Б. документально підтверджені, проте вони частково співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, частково відповідають критерію реальності таких витрат, оскільки даний позов не є новим в процесуальному плані і розглядається судом в спрощеному провадженні.

Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 454 гривні судових витрат у вигляді судового збору та 1500 гривень судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного вище, керуючись ст.9, 268, 280, 284 КУпАП, ст.ст. 132,134,139, 241- 246, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову серії ЕАО № 4904622 від 15 жовтня 2021 року про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, винесену службовою особою відповідача - інспектором, молодшим лейтенантом поліції управління патрульної поліції в Хмельницькій області Ситником Павлом Анатолійовичем визнати протиправною та скасувати її, а справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача Департаменту патрульної поліції (вул. Ф.Ернеста,3 м. Київ, 03048 ) на користь позивача ОСОБА_1 (жителя АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судових витрат у вигляді витрат по сплаті судового збору та 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Повний текст рішення складено 01 грудня 2021 року.

Суддя