Справа № 120/11251/21-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 листопада 2021 р. Справа № 120/11251/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шаповалової Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Компанієць Р.Р.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Бегейма М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач). У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 78 від 02.06.2021 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового (трудового) стажу наступні періоди його роботи: з 19.09.1983 по 05.06.1984; з 23.12.1985 по 01.06.1989; з 02.06.1989 по 19.06.1989; з 20.06.1989 по 07.09.1990; з 24.09.1990 по 30.04.1991; з 14.10.1991 по 07.10.1992, з 01.11.1992 по 26.01.1993; з 29.01.1993 по 13.09.1996; з 26.09.1996 по 30.12.1996; з 30.12.1996 по 30.05.1997, з 01.09.1997 по 17.11.1998; з 25.02.1999 по 19.02.2000 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 13 травня 2021 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 26.05.2021 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням відповідача від 02.06.2021 № 78 йому відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. У зв`язку із тим, що титульна сторінка трудової книжки від 19.09.1983 серія НОМЕР_1 заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме відсутня печатка організації, яка заповнювала вперше трудову книжку.

Рішення відповідача позивач вважає протиправним, тому, з метою захисту своїх прав та законних інтересів, звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою від 21.09.2021 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою витребувано за ініціативою суду у відповідача оригінал або належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача для дослідження судом.

19.10.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що згідно ч. 1 ст. 26 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з 01.01.2021 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2021 по 31.01.2021 не менше 28 років.

Відповідно до Інструкції №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства ( або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Аналогічні вимоги закріплені в Інстукції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 №110.

У зв`язку із тим, що титульна сторінка трудової книжки від 19.09.1983 серія НОМЕР_1 заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме відсутня печатка організації, яка заповнювала вперше трудову книжку до страхового стажу позивача не зараховано відповідні періоди. Інших документів на підтвердження спірного періоду роботи позивачем надано не було. А тому страховий стаж позивача становить 22 роки 8 місяців 25 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 27.10.2021 розгляд справи ухвалено проводити з викликом сторін в судове засідання у зв`язку із необхідністю огляду оригіналу трудової книжки.

В судове засідання 26.11.2021 з`явилися позивач та представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи наведене, керуючись ст.205 КАС України суд ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, надали для огляду суду оригінал трудової книжки та просила задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

26.05.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV

Рішенням відповідача від 02.06.2021 № 78 йому відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Відмова мотивована тим, що згідно ч. 1 ст. 26 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2021 по 31.01.2021 не менше 28 років.

Разом з тим, згідно бази даних реєстру застрахованих осіб, страховий стаж позивача складає 22 роки 08 місяців 25 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Відповідач у рішенні вказав, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди:

з 19.09.1983 по 05.06.1984; з 23.12.1985 по 01.06.1989; з 02.06.1989 по 19.06.1989; з 20.06.1989 по 07.09.1990; з 24.09.1990 по 30.04.1991; з 14.10.1991 по 07.10.1992, з 01.11.1992 по 26.01.1993; з 29.01.1993 по 13.09.1996; з 26.09.1996 по 30.12.1996; з 30.12.1996 по 30.05.1997, з 01.09.1997 по 17.11.1998; з 25.02.1999 по 19.02.2000, оскільки титульна сторінка трудової книжки від 19.09.1983 серія НОМЕР_1 заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме відсутня печатка організації, яка заповнювала вперше трудову книжку.

З огляду на викладене, відповідачем відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 28 років.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У спірних правовідносинах із 01.01.2004 таким законом є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Статтею 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2021 по 31.01.2021 не менше 28 років.

Отже, страховий стаж здобутий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону від 09.07.2003 № 1058-IV.

Згідно вимог ст. 62 Закону від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Підставою для не зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів, які разом становлять близько 13 років стажу, стало те, що титульна сторінка трудової книжки від 19.09.1983 серія НОМЕР_1 заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме відсутня печатка організації, яка заповнювала вперше трудову книжку.

Оцінюючи такі доводи відповідача про відсутність печатки на титульному аркуші трудової книжки, суд зазначає наступне.

Станом на час заповнення трудової книжки вперше діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20.06.74 № 162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі - Інструкція № 162),

Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС віл 06.09.73 N 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до п. 18 Порядку N 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 висловлена позиція, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.05.2018 року по справі № 490/12392/16-а.

З аналізу вказаних норм судом встановлено, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Відповідно до п.2.12 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства ( або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 №110.

Судом оглянуто трудову книжку позивача та встановлено, що на титульній сторінці міститься відбиток печатки КП «Вінницька транспортна компанія», де наразі працює позивач.

Позивач пояснив, що звернувся до відділу кадрів КП «Вінницька транспортна компанія» та пояснив, що йому відмовляють у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю печатки, а тому відділ кадрів поставив печатку даного підприємства.

Щодо доводів позивача, що на сторінці видно сліди печатки, разом з тим трудовій книжці 38 років і відтиск печатки витерся, то суд не може ні підтвердити зазначене, ні спростувати, оскільки однозначно встановити такі обставини при візуальному огляді трудової книжки неможливо.

Разом з тим, 28.09.2021 року до суду позивачем надно додаткові докази, а саме: копію довідки про пере найменування підприємства від 14.09.2021 №71/197; копія довідки ПАТ «Вінницький завод «Маяк» від 14.09.2021 №71/196.

З поданих доказів вбачається процес пере найменування Заводу радіотехнічної апаратури в завод «Маяк», ВАТ «Маяк», ПАТ «Маяк», ПрАТ «Вінницький завод «Маяк».

Також довідкою №71/196 підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно працював на Вінницькому заводі радіотехнічної апаратури: 19.09.1983-прийнятий наказом 776-Л від 15.09.1983; 05.06.1984-звільнений у зв`язку із призивом в Радянську армію ст..36 п.3 КЗпП наказом 399-Л від 06.06.1984; 23.12.1985 прийнятий наказом 1180-Л від 21.12.1985; 01.06.1989 звільнений за власним бажанням наказом 315-Л від 30.05.1989. Підстава видачі довідок:картка П-2, особові рахунки, книга наказів.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Хоча зазначені докази не подавалися до відповідача із заявою про призначення пенсії, разом з тим суд враховує їх при розгляді справи, оскільки вони підтверджують перше місце роботи позивача згідно трудової книжки, відповідальний працівник якого мав би проставити печатку на титульному аркуші трудової книжки.

Перевіривши підстави відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, що викладені в оскаржуваному рішенні рішенні відповідача, суд дійшов висновку про його неправомірність. Помилковість висновків пенсійного органу, які покладені в основу оскаржуваного рішення є підставою для його скасування, оскільки неврахуванням усіх обставин, що мали значення для їх прийняття призвело до того, що спірне рішення суперечить нормам пенсійного законодавства щодо порядку врахування та перевірки стажу, який дає право на призначення пенсії за віком.

Крім того, підлягають задоволенню вимоги про зарахування до страхового стажу позивача періодів:

з 19.09.1983 по 05.06.1984; з 23.12.1985 по 01.06.1989; з 02.06.1989 по 19.06.1989; з 20.06.1989 по 07.09.1990; з 24.09.1990 по 30.04.1991; з 14.10.1991 по 07.10.1992, з 01.11.1992 по 26.01.1993; з 29.01.1993 по 13.09.1996; з 26.09.1996 по 30.12.1996; з 30.12.1996 по 30.05.1997, з 01.09.1997 по 17.11.1998; з 25.02.1999 по 19.02.2000 .

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком з 13.05.2020, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

- пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, позивач досягнув 60 років 12.05.2021, а його звернення до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відбулось 26.05.2020, тобто в межах строку визначеного п. 1 ч. 1 статті 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, то призначення пенсії має відбутися з 13.05.2021 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Згідно положень ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги наявність необхідного страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, суд доходить висновку, що позивач має право на призначення та виплату пенсії за віком згідно ст. 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 13.05.2021.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн., належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн, то суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Судом встановлено, що в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача подано:

- договір про надання правової допомоги від 19.08.2021 року б/н;

- ордер від 10.09.2021серії СА №1015950;

- квитанцію до прибуткового касового ордеру від 19.08.2021 про оплату позивачем суми адвокатського гонорару 6000 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 19.08.2021 року б/н.

-акт виконаних робіт та наданих послуг від 21.10.21, відповідно до якого вартість однієї години роботи адвоката становить 1000 грн; адвокатом витрачено 6 годин часу, що становить 6000 грн.

Відповідно до ст. 12 КАС України, спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії справ незначної складності. Матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час, відмова пенсійного органу мотивована однією підставою.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В даному ж випадку, слід враховувати, що підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи.

З огляду на викладене, враховуючи обсяг позовної заяви, а також, те що справу віднесено до справ незначної складності, суд вважає, що понесені позивачем витрати в сумі 6 000 грн. є неспівмірними зі складністю справи.

З аналізу договору про надання правової допомоги судом встановлено, що повноваження адвоката не обмежуються представництвом інтересів позивача у суді першої інстанції в межах розгляду даної справи.

Також, суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відтак, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. необхідно зменшити до 2000 грн., що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 78 від 02.06.2021 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового (трудового) стажу наступні періоди його роботи: з 19.09.1983 по 05.06.1984; з 23.12.1985 по 01.06.1989; з 02.06.1989 по 19.06.1989; з 20.06.1989 по 07.09.1990; з 24.09.1990 по 30.04.1991; з 14.10.1991 по 07.10.1992, з 01.11.1992 по 26.01.1993; з 29.01.1993 по 13.09.1996; з 26.09.1996 по 30.12.1996; з 30.12.1996 по 30.05.1997, з 01.09.1997 по 17.11.1998; з 25.02.1999 по 19.02.2000 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 13 травня 2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн. ( дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 02.12.2021

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, 29013)

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна