Справа № 140/2430/21
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/2430/21 пров. № А/857/13310/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л. П.,

суддів Онишкевича Т. В., Судової-Хомюк Н. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Костюкевичем С. Ф. у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Любешівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Любешівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови видалити його персональні біометричні дані, зокрема, відцифрований підпис, відцифровані відбитки пальців та відцифроване обличчя, конфіденційний унікальний номер з будь-якого реєстру та заяву-анкету, як недостовірну та незаконну, відповідно до заяв від 28.12.2020 року та 29.12.2020 року; зобов`язати відповідача та будь-якого володільця і розпорядника даних видалити його біометричні персональні дані, зокрема, відцифровані підпис, відбитки пальців та обличчя, конфіденційний унікальний номер з будь-якого реєстру та заяву-анкету, як недостовірну та незаконну, знищити.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що в лютому 2020 року при оформленні та отриманні паспорта у вигляді ID-картки його не було повідомлено про можливість оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки. Надаючи згоду на оформлення паспорта у вигляді ID-картки, його не було проінформовано про обробку його персональних даних та згоди на це він не давав. У зв`язку з наведеним, в березні 2020 року звернувся до відповідача із заявою про відмову від отримання паспорта у вигляді ID-картки та з проханням видати паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки без використання засобів реєстру та без внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, у задоволенні якої відповідачем було відмовлено, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Зазначає, що 28.12.2020 та 29.12.2020 звернувся до відповідача із заявами щодо знищення його біометричних даних та конфіденційного унікального номера, які без його згоди оброблялись відповідачем, однак у їх задоволенні відповідачем було протиправно відмовлено.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано тієї обставини, що в заявах-анкетах від 04.03.2020, підписаних ним для оформлення та видачі для нього паспорта у формі ID-картки, не зазначено, що він давав згоду на обробку його персональних даних. Докази, що він дав згоду на присвоєння конфіденційного унікального номера та того, що він знав, що фотографія його образу обличчя обробляється за особливою лазерною перфорацією, у відповідача відсутні. Таким чином, оскільки його персональні дані, зібрані відповідачем з порушенням вимог Закону України «Про захист персональних даних», такі відповідно до частини третьої статті 15 вказаного Закону підлягають видаленню.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому її заперечує, покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в лютому 2020 року у зв`язку з досягненням 45-ти річного віку, ОСОБА_1 звернувся до Любешівського PC УДМС України у Волинській області з метою вклеєння фотокартки у паспорт громадянина України.

Відповідачем його було повідомлено про те, що потрібно виготовити новий паспорт громадянина України, який оформляється тільки у формі ID-картки. Однак, як зазначає позивач, його не було повідомлено про те, що чинним законодавством України передбачена можливість видачі паспорта громадянина України як у формі ID -картки, так і у формі паспортної книжечки. Вказав, що дав згоду тільки на оформлення паспорта. Ним підписано заяву про ознайомлення з переліком та розміром платежів, передбачених постановами Кабінету Міністрів України. Однак, на думку позивача, згоди на обробку моїх персональних даних не давав.

У зв`язку з цим, в березні 2020 року звернувся до PC УДМС із заявою про те, що він відмовляється від отримання ID - картки та з проханням видати паспорт громадянина України у формі книжечки без використання засобів реєстру та без внесення інформації до ЄДЦР.

Листом від 03.04.2020 року №0720-148/0720.1-20 Любешівським PC УДМС України у Волинській області за результатами розгляду заяви йому було відмовлено і він звернувся до суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року справа № 140/6783/20 дії Любешівського районного сектору Управління державної міграційної служби України у Волинській області визнано протиправними та зобов`язано оформити та видати паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки.

28.12.2020 року та 29.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявами до Любешівського районного сектору Управління державної міграційної служби України у Волинській області щодо знищення біометричних даних та конфіденційного унікального номера, однак у їх задоволенні відповідачем було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що персональні дані ОСОБА_1 , присвоєння номеру УНЗР, дії щодо збирання, обробки, внесення до Єдиного державного демографічного реєстру були зафіксовані та присвоєні позивачу під час оформлення паспорта, оскільки позивач надав згоду на обробку персональних даних, підписуючи відповідну заяву, яка досліджена судом та яку підписано особисто позивачем.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначає Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних". У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним (частина перша статті 10 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус").

Згідно із частиною третьою статті 10 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", для внесення інформації до Реєстру та для оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених), обміну документів за зверненням заявника формується заява-анкета, зразок якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що здійснює формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, в установленому порядку.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються, зокрема, на паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Зокрема, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон містять безконтактний електронний носій. Особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому суб`єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія.

Оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом (частина перша статті 16 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус").

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 р. № 784 затверджено Порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації (в подальшому - Порядок).

Метою ведення Реєстру є ідентифікація особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення документів, а також у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, ведення обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування особи (п. 3 Порядку).

Внесення до Реєстру інформації про особу та видані їй документи здійснюється уповноваженими суб`єктами у разі: оформлення документів, якщо на цей час зазначена інформація не внесена до Реєстру або змінилася; реєстрації місця проживання чи місця перебування; реєстрації актів цивільного стану; за бажанням особи, якщо інформація про неї не внесена до Реєстру (п. 8 Порядку).

Пунктами 9, 10, 11 Порядку встановлено, що у разі коли інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Заявник для внесення інформації до Реєстру за власним бажанням звертається до територіального органу/територіального підрозділу розпорядника Реєстру за зареєстрованим місцем проживання. Інформація про особу, зміни і доповнення вносяться до Реєстру в хронологічному порядку окремими записами за унікальним номером запису в Реєстрі. У внесенні інформації до Реєстру може бути відмовлено у випадках, визначених Законом. Відмова у внесенні інформації до Реєстру, в тому числі у виправленні, поновленні та анулюванні внесеної інформації, може бути оскаржена в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч.ч.5, 6 ст.6 вказаного Закону).

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та ненадмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Статтею 3 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» визначено, що реалізація права на свободу сповідувати релігію або на релігійні переконання може бути обмежена законом в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей.

Будь-яке встановлення прямих чи непрямих переваг громадян залежно від їх ставлення до релігії є неприпустимим (статті 4 Закону).

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що оформлення, видача документу, що посвідчує особу, в тому числі і паспорта громадянина України, є неможливим без обробки персональних даних особи. Заява про видачу паспорту підтверджує волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Як слідує з матеріалів справи, 04.03.2020 ОСОБА_1 добровільно за власним бажанням подав заяву-анкету № 4594509 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України, факт чого засвідчив власноручним підписом.

Підпис позивача в заяві-анкеті свідчить про погодження внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та надання згоди на отримання відцифрованих відбитків пальців рук та внесення до безконтактного електронного носія відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 669 від 26.11.2014р. «Про затвердження Порядку отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру та знищення відцифрованих відбитків пальців рук особи».

Оскільки інформація про ОСОБА_1 вносилася до Реєстру вперше, було здійснено ідентифікацію особи, після завершення якої в автоматичному режимі сформовано унікальний номер запису в Реєстрі та зафіксовано відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі).

Отже, законне і добровільне оформлення позивачу паспорта громадянину України у вигляді ID-картки та внесення інформації щодо нього до Реєстру жодним чином не суперечить нормам Конституції України, Закону України «Про захист персональних даних»,.

Таким чином, процедура надання адміністративної послуги щодо видачі паспортного документа була дотримана відповідачем.

У даному випадку питання щодо припинення правовідносин в розумінні Закону України «Про захист персональних даних» не стосується спірних правовідносин, оскільки наявний спеціальний Закон, який регулює правовідносини, які склались між сторонами, а саме Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», нормами якого не передбачено підстав для вилучення інформації стосовно особи з Реєстру.

Законодавство України є загальнодоступним, а його незнання не звільняє від прав та обов`язків, які особа на себе бере, добровільно подаючи заяву до компетентних органів для оформлення будь-яких документів, сплативши при цьому адміністративний збір за адміністративну послугу.

Доводи позивача щодо сповідування релігійних переконань не можуть слугувати достатньою підставою для недотримання вимог вищевказаних спеціальних законодавчих актів.

З огляду на викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність ознак протиправності дій відповідача щодо збирання, обробки, внесення до Єдиного державного демографічного реєстру персональних даних ОСОБА_1 , присвоєння унікального номера запису в реєстрі, що свідчить про необгрунтованість та відсутність підстав для її задоволення.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі № 140/2430/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 01.12.2021