Справа № 280/7847/20
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 280/7847/20

адміністративне провадження № К/9901/37980/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року в справі №280/7847/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про стягнення недоплаченої суддівської винагороди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі - ТУ ДСА в Запорізькій області), Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, у якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просиластягнути недоплачену суддівську винагороду за період із 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року у розмірі 110969,98 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії ТУ ДСА в Запорізькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період із 18 квітня по 28 серпня 2020 року із застосуванням обмеження розміру суддівської винагороди, передбаченого статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»;

- зобов`язано ТУ ДСА в Запорізькій області провести перерахунок суддівської винагороди та здійснити виплату ОСОБА_1 за період із 18 квітня по 28 серпня 2020 року відповідно до вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» без застосування обмеження, передбаченого статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», з відрахуванням обов`язкових податків та зборів;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

18 жовтня 2021 року до Суду надіслано касаційну скаргу ТУ ДСА в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року в справі №280/7847/20.

Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року відмовлено Територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Запорізькій області у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору; касаційну скаргу ТУ ДСА в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року в справі №280/7847/20 залишено без руху; надано скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги, зазначеного у мотивувальній частині ухвали, шляхом сплати судового збору у розмірі 2219,38 грн та надіслання належних доказів на підтвердження його сплати.

Ухвалу про залишення касаційної скарги без руху скаржником отримано 02 листопада 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

10 листопада 2021року до Верховного Суду надійшло платіжне доручення № 4661 від 03.11.2021 про сплату ТУ ДСА України в Запорізькій області судового збору за звернення до суду з касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі, у розмірі 2219,38 грн.

Отже, недоліки касаційної скарги, зазначені Судом в ухвалі від 26 жовтня 2021 року, скаржником усунуто в повному обсязі та у встановлений строк.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Предметом розгляду цієї справи є: стягнення недоплаченої суддівської винагороди.

Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що ОСОБА_1 обіймає посаду судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Отже, ця справа є адміністративною справою щодо проходження публічної служби позивачем, посада якого входить до переліку осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду).

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі скаржник посилається на пункти 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про таке:

- судом апеляційної інстанції не було враховано висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 03 березня 2021 року в справі № 340/1916/20 щодо необхідності визначення належного відповідача у спірних правовідносинах; в постановах від 05 серпня 2021 року в справі № 560/6212/20, від 29 липня 2021 року в справі 340/1727/20, від 28 липня 2021 року в справі № 160/6740/20 щодо виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, за рахунок бюджетної програми КПКВ 0501150 «Виконання рішень на користь суддів» шляхом «безспірного списання». Водночас скаржник зазначає, що правовідносини у зазначених справах та справі № 280/7847/20 є подібними;

- судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, а саме: не враховано висновків Верховного Суду щодо ретроактивності рішень Конституційного Суду України, а також не надано мотивованої оцінки доводам ТУ ДСА в Запорізькій області під час розгляду цієї справи. Наведені обставини, на переконання заявника, свідчать про наявність підстав для касаційного оскарження, визначених пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов між собою.

Водночас, посилаючись у касаційній скарзі на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не зазначає яку саме норму права судом апеляційної інстанції застосовано без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, та не указує щодо застосування якої саме норми права в ній викладено висновок.

Крім того, постанова Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі №340/1916/20 не містить висновків стосовно участі ДСА України/територіального управління/ відповідача у цій справі у розпорядженні виділених коштів на виплату суддівської винагороди. Таким чином, правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03 березня 2021 року в справі № 340/1916/20, у межах спірних правовідносин цієї справи, не є релевантним.

За таких обставин, посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України є безпідставним.

Щодо посилання скаржника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, то Суд зазначає, що вказана норма є відсильною та обґрунтування необхідності касаційного оскарження таким пунктом можливе лише у взаємозв`язку із посиланням на відповідний підпункт та частину статті 353 КАС України.

Касаційна скарга не містить посилань на відповідний підпункт частин другої, третьої статті 353 КАС України та належних обґрунтувань таких посилань.

З урахуванням викладеного, підстав для касаційного оскарження, визначених пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, Судом зі змісту касаційної скарги не встановлено.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не обґрунтовано передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтями 248, 328, 330, 332, 334, 353, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року в справі №280/7847/20 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, установленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко