Справа № 120/9655/21-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 грудня 2021 р. Справа № 120/9655/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Шаргородської міської ради про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на протиправність рішення відповідача №295 від 14.07.2021, яким відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

З метою затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою від 25.08.2021 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання заяв по суті.

23.09.2021 стороною відповідача подано до суду відзив щодо заявлених позовних вимог, з якого слідує, що останній заперечує проти задоволення позову. Відповідач покликається на правомірність спірного рішення з підстав того, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 10.03.2021 року за № 2-251/15-21-сг, яким надано позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність, прийнятий з порушенням діючого законодавства України, оскільки він прийнятий Держгеокадастром після припинення таких повноважень.

Також, під час розгляду клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 міською радою було встановлено, що рішенням 8-ої позачергової сесії 8-го скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 31 березня 2021 року за № 156 ряд земельних ділянок, в тому числі і та, на приватизацію якої претендувала позивачка, включено до переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди на які реалізуються на конкурсних умовах (земельних торгах).

За вказаних обставин бажана позивачем земельна ділянка не є вільною в контексті діючого земельного законодавства України та не відповідає вимогам Земельного Кодексу України, оскільки виготовлена на підставі незаконного наказу, а тому міською радою цілком обґрунтовано 14 липня 2021 року на тринадцятій позачерговій сесії 8-го стикання прийнято рішення за № 295 про відмову позивачу у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Разом з цим, відповідач звертає увагу, що відповідно до рішень Вищого адміністративного суду України від 12.09.2017 року та Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі № 461/10630/15-а висловлено позицію, що органи місцевого самоврядування та органи державної влади у відносинах розпорядження землями комунальної чи державної власності не здійснюють у цих правовідносинах владно-управлінських функцій, тому такі спори не підлягають розгляду адміністративними судами, оскільки виникає спір про право.

Згідно наведеної позиції суду правовідносини, які виникають між розпорядником землі, в особі держави чи в особі територіальної громади, з фізичними або юридичними особами щодо виникнення, зміни, припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, шляхом затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність, що є предметом спору у дійсній справі, є цивільними правовідносинами, оскільки орган державної влади у такому разі здійснює обов`язки господарювання.

Таким чином, відповідач вважає, що оскільки дійсний спір не підвідомчий Вінницькому окружному адміністративному судe, справа №120/9655/21-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії підлягає закриттю з роз`ясненням позивачу його права звернутись за захистом своїх інтересів в порядку цивільного судочинства.

04.10.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив у якій позивач спростовує доводи відповідача та наводить мотиви їх відхилення. У відзиві вказано, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.01.2021 по справі №152/1114/20 Головним управлінням Держгеокадастру прийнято рішення у формі наказу №2-251/15-21-СГ від 18.03.2021, який є дозвільним документом для ОСОБА_1 на виготовлення документації із землеустрою.

Щодо законності виданого наказу позивач покликається на п. 24 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України у якому зазначено, що надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.

Також позивач вказує, що на час звернення до відповідача із клопотанням про затвердження проекту землеустрою до ЗУ "Про землеустрій", Земельного кодексу України внесено зміни, а статтю 186-1 ЗК виключено на підставі Закону №1423-IX від 28.04.2021 року. Проте, обов`язок розглянути у двотижневий строк клопотання та прийняти відповідне рішення визначений частиною 9 статті 118 ЗК України, залишився, а саме відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, позивач вважає, що вона у визначений законодавством порядку звернулась до відповідача з відповідним клопотанням. Проте, відповідач не прийняв відповідне рішення на пленарному засіданні ради щодо затвердження проекту, тому вважає, що рада допустила бездіяльність, яка є протиправною. В своїх доводах позивач покликається на правові висновки Верховного Суду, що викладені в постанові від 19.08.2021 по справі №826/14320/17.

Стосовно доводів відповідача, що даний спір не підсудний адміністративному суду, то позивач спростовує їх тим, що відповідно до п. 10 ст. 118 ЗК, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Позивач звертає увагу, що в позовній заяві не порушується питання щодо визнання права власності на земельну ділянку, а заявлено про визнання протиправним та скасування рішення, яке перешкоджає їй в реалізації права на безоплатне отримання земельної ділянки у власність. Виникнення спірних правовідносин обумовлюється протиправними діями (бездіяльністтю), рішенням відповідача при вирішенні питання, яке в силу законодавчих приписів належить до виключної компетенції, а тому законність таких дій органу місцевого самоврядування підлягає перевірці адміністративним судом.

Саме такий висновок, на переконання позивача, викладений у постановах Великої палати Верховного Суду від 22.01.2019 по справі №371/957/16-а, від 06.02.2019 у справі №346/2888/16-а.

Також, разом із відзивом одним поштовим відправленням позивачем надано заяву про уточнення позовних вимог (про збільшення позовних вимог).

Ухвалою від 30.11.2021 відмовлено у прийняті до розгляду заяви про уточнення позовних вимог (про збільшення позовних вимог), що датована 30.09.2021, та постановлено повернути її заявнику.

Враховуючи, що інших заяв і документів не надходило, а визначений строк для їх подання закінчився, клопотань щодо продовження процесуального строку не надходило, відтак суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

06.05.2021 позивач звернулась до Шаргородської міської ради з заявою про затвердження розробленого проекту із землеустрою, що не заперечується відповідачем.

07.05.2021 позивач отримала лист №02-15/775 у якому повідомлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0117 згідно наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 10.12.2020 №39-ОТГ передана до комунальної власності Шаргородської міської ради. Дозвільним документом на виготовлення документації із землеустрою є наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області №2-251/15-21-СГ від 18.03.2021, коли вже земельна ділянка не знаходилась у його розпорядженні.

11.06.2021 позивач повторно звернулась до відповідача з заявою встановленого зразка про затвердження проекту землеустрою, що не запечується останнім. До заяви додано проект землеустрою, витяг з Державного земельного кадастру.

Спірним рішенням №295 від 14.07.2021 "Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок та у затвердженні проектів землеустрою" рада вирішила: Відмовити у надані дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , жительці с. Теклівка, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га - згідно проекту землеустрою щодо формування території Лозівської сільської ради, матеріалів просторового планування території рішенням 8-ої позачергової сесії 8-го скликання від 31.03.2021 земельна ділянка комунальної власності включена до Переліку ділянок для створення громадських пасовищ.

Наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 10.03.2021 року за № 2-251/15-21-сг про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 прийнятий з порушенням після передачі земель державної власності сільськогосподарського призначення у комунальну власність за актом приймання-передачі від 10.12.2020 року.

Позивач не погоджується з прийнятим рішенням, вважає його протиправним, відтак звернулася до суду з вимогами про його скасування та зобов`язання Шаргородську міську раду в особі сесії на черговому засіданні затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини в Україні відповідно до статті 3 Земельного кодексу України регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування та порядок надання земельних ділянок комунальної власності у користування передбачені статтями 118, 122 та 123 ЗК України.

Законодавче регулювання обумовлено розмежуванням компетенції між органами державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної форми власності.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.01.2021 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» регламентовано передачу усіх земельних ділянок с/г призначення державної власності в комунальну власність відповідних 0ТГ.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 року № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» Держгеокадастру доручено прискорити проведення інвентаризації земель с/г призначення державної власності та забезпечити передачу з 17.11.2020 року земельних ділянок с/г призначення державної власності у комунальну власність відповідно до статті 117 Земельного кодексу України.

Відповідно до матеріалів справи землі державної власності передані у комінальну власність міської ради за актом приймання-передачі від 10.12.2020 року.

Відповідно до частин першої - третьої статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. в ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовані розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

В частині сьомій статті 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Положеннями ч. 9 ст. 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність

Частинами десятою та одинадцятою статті 118 ЗК України встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до матеріалів справи, позивач, отримавши відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 10.03.2021 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність, розробила проект землеустрою, який подала на затвердження до міської ради.

Спірним рішенням їй відмовлено в затвердженні проекту землеустрою з підстав того, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 10.03.2021 року за № 2-251/15-21-сг прийнятий з порушенням діючого законодавства України, оскільки він прийнятий Держгеокадастром після припинення таких повноважень.

За доводами відповідача, що зазначені у відзиві, документація не відповідає вимогам Земельного Кодексу України, оскільки виготовлена на підставі незаконного наказу.

На противагу таким аргументам, позивач вказує, що їй наказ виданий на підставі рішення суду та за нормами, діючими на той час, що регулювали земельні питання. Також щодо законності виданого наказу позивач покликається на п. 24 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України.

Відповідно до відомостей, що повідомлено позивачем у відповіді на відзив, із комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", судом встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року в адміністративній справі №152/327/20-а, зокрема, зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 04.12.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га, з метою подальшої передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства.

За змістом рішення від 02 липня 2020 року в адміністративній справі №152/327/20-а, яке набрало законної сили, позивачка в грудні 2019 року звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га. на території Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області.

На виконання вищевказаного рішення Вінницького окружного адміністративного суду по справі №152/327/20-а Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянуто клопотання ОСОБА_1 від 04.12.2019 року та винесено наказ від 22.07.2020 року № 2-12436/15-20-СГ про відмову в наданні такого дозволу.

Позивач повторно оскаржила наказ до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 по справі №152/1114/20, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області 22.07.2020 року №2-12436/15-20-СГ, зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га, з метою подальшої передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області.

На виконання рішення суду по справі №152/1114/20, ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області прийнято рішення у формі наказу №2-251/15-21-СГ від 18.03.2021, який є дозвільним документом ОСОБА_1 на виготовлення документації із землеустрою.

Пунктом 24 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції Закону № 1423-IX від 28.04.2021) зазначено, що надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.

Закон № 1423-IX набрав чинності 27.05.2021.

Отже, законодавцем установлений чітко перехідний період щодо дозволів, які видані органами державної влади стосовно земель державної власності, та які перейшли до комунальної власності, який закінчується 27.05.2021.

Відтак, доводи того, що наказ є незаконним, а документація виготовлена на підставі нього не може радою братись до уваги, судом відхиляється, так як дозвільний документ виданий у визначений законодавством порядку.

Також судом береться до уваги, що п. 24 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції Закону № 1423-IX від 28.04.2021) передбачено, що особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом.

Стосовно доказів того, що особа повідомляла міську раду протягом місяця про отримання дозволу суду не надано. Разом з тим, відповідачем не спростовано, що у цей період ГУ Держгеокадастру такі докази не надавав.

Навіть враховуючи, що такі докази не були надані відповідачу, це не змінює того, що наказ №2-251/15-21-СГ від 18.03.2021 про надання дозволу позивачу на виготовлення документації є правомірним, оскільки виданий на виконання рішення суду та за діючими нормами законодавства.

Стосовно аргументів відповідача, які наведені у відзиві, що бажана позивачем земельна ділянка не є вільною, оскільки рішенням 8-ої позачергової сесії 8-го скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 31 березня 2021 року за № 156 ряд земельних ділянок, в тому числі і та, на приватизацію якої претендувала позивачка, включено до переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди на які реалізуються на конкурсних умовах (земельних торгах), то такі не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Абзацом 2 частини 2 статті 77 КАС України регламентовано, що суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ні у спірному рішенні, ні у рішенні від 31 березня 2021 року за № 156 не вказано про конкурсні умови. Натомість у спірному рішенні зазначено лише, що земельна ділянка включена в Переліку земельних ділянок для створення громадських пасовищ, що не є тотожним із земельними торгами.

За позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.02.2019 у справі №815/905/17, перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги, серед іншого, в обов`язковому порядку має містити кадастровий номер відповідної земельної ділянки. При цьому, фактично формуванню переліку земельної ділянки передує процедура підготовки лоту до торгів, в межах якої організатор торгів, зокрема, здійснює відведення такої земельної ділянки та державну реєстрацію останньої із присвоєнням відповідного кадастрового номеру.

Суду не надано доказів підготовки лотів до проведення торгів земельних ділянок, як не надано доказів про їх оголошення, що вказує на безпідставність таких доводів.

За навденого вище, суд приходить до висновку, про протиправність спірного рішення, а відтак таким, що підлягає скасуванню. Також суд бере до уваги, що відповідно до заявлених вимог позивач не обумовлює в якій частині слід скасувати рішення. Проте відповідно до витягу рішення №295 судом встановлено, що окрім заяви позивача, міська рада розглядала й інші заяви громадян. Відтак скасуванню підлягає рішення в частині, що стосується гр. ОСОБА_1 .

Стосовно доводів відповідача про не підсудність даного спору Вінницькому окружному адміністративному суду, то суд вважає, що в даному випадку не порушується питання щодо визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, а виключно стосується дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які перешкоджають позивачу в реалізації законодавчо закріпленого права на безоплатне отримання земельної ділянки у власність.

Такий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 371/957/16-а, який полягає у тому, що виникнення спірних правовідносин обумовлено протиправними діями/бездіяльністю відповідача при вирішенні питання, яке в силу законодавчих приписів належить до його виключної компетенції, а тому законність таких дій/рішень (бездіяльності) органу місцевого самоврядування підлягає перевірці адміністративним судом.

Аналогічна правова позиція з цього приводу була неодноразово висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 19 лютого 2020 року у справі № 591/5935/17, від 30 травня 2018 року у справі № 826/5737/16, від 13 червня 2018 року у справі № 307/2765/15-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 463/1865/17, від 15 травня 2019 року у справах № 729/608/17 та № 352/1414/15-ц та інших.

Отже, суд відхиляє аргументи відповідача, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки суд застосовує висновки Великої Палати Верховного Суду з аналогічних правовідносин.

Також суд вважає помилковими покликання відповідача на позицію Вищого адміністративного суду України від 12.09.2017 року та Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі № 461/10630/15-а, оскільки правовідносини цих справах не є подібними.

Щодо вимоги зобов`язати Шаргородську міську раду в особі сесії на черговому засіданні затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, то суд при її вирішенні керується наступним.

У постанові від 11 лютого 2021 року у справі № 814/2458/16 Верховний Суд аналізував застосування пункту 4 частини другої статті 245 КАС України і дійшов висновку, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов:

1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача;

2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача;

3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів;

4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З огляду на вищезазначені висновки, суд при вирішенні спору, та задля застосування пункту 4 частини другої статті 245 КАС України, має установити наявність усіх умов.

У межах даного спору, питанню форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів до міської ради суд не надає, оскільки відповідно до матеріалів справи проект землеустрою відсутній.

Суд бере до уваги, що на час звернення до відповідача із клопотаннями про затвердження проекту землеустрою (червень 2021) у Закон України "Про землеустрій", Земельний кодекс України було внесено зміни, а частину 8 статті 118 та статтю 186-1 ЗК України виключено на підставі Закону №1423-ІХ від 28.04.2021.

При цьому, відповідно до ч. 9 статті 118 ЗК України (в діючій редакції) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до п. 24 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції Закону № 1423-IX від 28.04.2021) передбачено, що рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.

Повноваження міської ради щодо питань, які виникають з приводу земельних відносин визначено в Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні", в частині першій статті 26 якої передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

З огляду на зазначене, з метою захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою та прийняти рішення з урахуванням висновків, наданих судом.

Стосовно вимоги щодо розгляду її клопотання на черговій сесії, то суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ст. 370 КАС України).

До того ж положеннями ч. 9 статті 118 ЗК установлені строки, а саме двотижневий строк, тому окремого окреслення судовим рішенням не потребує, так як це визначено чинним законодавством, а суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При цьому суд вважає, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, адже, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірного рішення суб`єкта владних повноважень, а спір по суті вирішено в користь позивача, тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується зі способом захисту порушених прав позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шаргородської міської ради 13 позачергової сесії 8 скликання від 14.07.2021 за №295 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок та у затверджені проектів землеустрою.

Зобов`язати Шаргородську міську раду повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В іншій частині - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Шаргородської міської ради сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел.: НОМЕР_2 )

Відповідач: Шаргородська міська рада (вул. Героїв Майдану, 224, м. Шаргород, Віннцька область, 23500, ).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна