Справа № 420/23574/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
01 грудня 2021 року м.Одеса
26 листопада 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Сільського голови Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області Крупиці Наталії Григорівни, у якій позивачка просить суд:
визнати відсутність законних підстав для скликання депутатами Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області VIII скликання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 18 сесії 08 жовтня 2021 року;
визнати відсутність у ОСОБА_4 повноважень на відкриття пленарного засідання сесії 08 жовтня 2021 року, повноважень на проведення пленарного засідання сесії 08 жовтня 2021 року та повноважень на підписання протоколу та рішень прийнятих депутатами від 08 жовтня 2021 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 160, 161,172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Розглянувши матеріали позовної заяви Сільського голови Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області Крупиці Наталії Григорівни, суд дійшов наступних висновків.
Згідно п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Як встановлено судом, предметом даного позову є визнання відсутності законних підстав для скликання депутатами 18 сесії 08 жовтня 2021 року та відсутності у ОСОБА_4 повноважень на відкриття пленарного засідання сесії 08 жовтня 2021 року, повноважень на проведення пленарного засідання сесії 08 жовтня 2021 року та повноважень на підписання протоколу та рішень прийнятих депутатами від 08 жовтня 2021 року.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень
При цьому, у відповідності до ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;
публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
За змістом ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:
1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;
1-1) спорах адміністратора за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;
2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;
3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;
4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;
5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;
6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;
7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;
8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;
9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;
10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;
11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про оборонні закупівлі", крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель та спрощеного відбору без застосування електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю;
12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";
13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".
14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства;
15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.
Як вбачається із позовної заяви, заявлені позовні вимоги не відповідають жодній із визначених у статті 19 КАС України ознак публічно-правового спору, що відповідає предметній та суб`єктній юрисдикції адміністративного суду.
Суд звертає увагу, що питання визнання наявності чи відсутності законних підстав для скликання депутатами Ради сесії не перебуває в юрисдикції адміністративного суду, регулюється відповідним нормативно правовим актом, який визначає відповідні повноваження, а саме Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Більш того, заявлені у суді вимоги не мають на меті захист чи поновлення порушених прав позивача, а направлені на констатацію законодавчо відтворених норм, що у рамках адміністративного судочинства як самостійна мета та завдання судочинства не реалізується.
Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Згідно ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст.ст.5,10,11,12,18-1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. У містах з районним поділом за рішенням територіальної громади міста або міської ради відповідно до цього Закону можуть утворюватися районні в місті ради. Районні в містах ради утворюють свої виконавчі органи та обирають голову ради, який одночасно є і головою її виконавчого комітету. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами. Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад. Чисельність працівників органів місцевого самоврядування встановлюється відповідною радою у межах загальної чисельності, визначеної типовими штатами, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. У сільських радах, що представляють територіальні громади, які налічують до 500 жителів, за рішенням відповідної територіальної громади або сільської ради виконавчий орган ради може не створюватися. У цьому випадку функції виконавчого органу ради (крім розпорядження земельними та природними ресурсами) здійснює сільський голова одноособово. Сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях. Сільський, селищний, міський голова не може бути депутатом будь-якої ради, суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, в тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю. На сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом. Повноваження сільських, селищних, міських голів можуть бути тимчасово покладені на керівника відповідної військово-цивільної адміністрації відповідно до Закону України "Про військово-цивільні адміністрації". Орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.
Відповідно до ч.3 ст.24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Отже згідно ст.18-1 цього Закону виключно орган місцевого самоврядування (перелік міститься у ст.5 Закону) може бути позивачем та відповідачем в суді загальної юрисдикції для реалізації, зокрема, його повноважень і забезпечення виконання функцій, проте до суду з позовом звернувся сільський голова Фонтанської сільської ради Крупиця Н.Г., яка відповідно до ст.12 Закону є головною посадовою особою територіальної громади села Фонтанка, яка перебуває у спорі з депутатами Ради.
У складі відповідачів визначені депутати сільської ради за переліком, виходячи з чого та положень ч.5 ст.12 Закону наявний спір між ОСОБА_1 як посадовою особою органу місцевого самоврядування та її депутатами.
При цьому ОСОБА_1 виступає саме як сільський голова, а не фізична особа, права, свободи чи інтереси якої порушені відповідачами.
Таким чином, суд констатує, що з урахуванням критеріїв ст.4 КАС України та завдань за ст.2 КАС України заявлений до суду спір не можна вважати публічно-правовим, адже його сутність не полягає у захисті порушеного права особи рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Не є цей спір і спором між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції, позаяк депутати сільської Ради не виступають у правовідносинах як суб`єкти владних повноважень, їх статус визначається ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад».
Відповідно до ст.ст.2,3 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України. Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування. Депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування. Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.
Виходячи з цього, йдеться про конфлікт (судову суперечку) між посадовою особою Ради та представниками інтересів територіальної громади села Фонтанка, як такий спір, що вимагає його вирішення судом, відсутній, оскільки сесії Ради ухвалюють рішення, які і можуть бути оскаржені до суду згідно ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Згідно правової позиції, викладеної у п.23 постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.01.2020р. у справі №640/4550/19 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.03.2019 у справі №820/3713/17 щодо заявлених позовних вимог про визнання відсутності у Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» компетенції щодо складання акта обстеження земельної ділянки і видачі акта-припису зробила висновок про те, що такі позовні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у цій справі поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» щодо вказаних позовних вимог слід тлумачити як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому зазначені вище вимоги не можуть бути вирішені в жодній юрисдикції.
В розглядуваній справі Одеський окружний адміністративний суд дійшов до висновку, що вказаний вище спір за його вимогами та суб`єктним складом не може бути вирішений у суді будь-якої юрисдикції, адже відсутній як публічно-правовий спір у розумінні положень п.2 ч.1 ст.4, ст.19 КАС України, так і спір про право, що підлягає вирішенню за правилами ЦПК України та ГПК України, отже відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом сільського голови Фонтанської сільради ОСОБА_1 до депутатів Сільради.
Керуючись ст.ст. 12, 160, 161, 170, 241-243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскаржується в порядку та строки згідно ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Аракелян