Справа № 300/5166/21
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"03" грудня 2021 р. справа № 300/5166/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Могили А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі № 300/5166/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Івано-Франківської обласної державної адміністрації, третя особа Уповноважена Верховної Ради України з прав людини Денісова Людмила Леонтіївна про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Щур Андрій Анатолійович звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, яким стягнути з відповідачів Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Суд, з урахуванням вимог частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув заяву представника позивача про стягнення судових витрат без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановив наступне.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.11.2021 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації оформлене протоколом №2 від 18.08.2021 в частині відмови ОСОБА_1 у направленні на альтернативну (невійськову) службу.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 14.09.2021 № 350 в частині відмови ОСОБА_1 у направленні на альтернативну (невійськову) службу. Зобов`язано Івано-Франківську обласну державну адміністрацію прийняти рішення про направлення ОСОБА_1 на альтернативну (невійськову) службу.

При ухваленні рішення по справі №300/5166/21 судом вирішено питання розподілу судових витрат, зокрема судового збору.

Суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частинами 3 і 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Аналіз такого правового врегулювання дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для врахування судом таких доказів є їх подання до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Слід відмітити, що розгляд адміністративної справи № 300/5166/21 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, про що зазначено судом в ухвалі про відкриття провадження від 22.09.2021.

Згідно вимог частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться (частина 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України).

Системний аналіз коментованих норм процесуального закону дає можливість суду дійти висновку, що у справах, розгляд яких проводиться у порядку письмового провадження без виклику сторін, згадана вище заява сторони повинна бути подана до завершення судового розгляду, а відповідні докази (договори, рахунки тощо) не пізніше ніж протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Представник позивача в заяві про зміну предмету позову та залучення співвідповідача вказав попередній розмір витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн. Водночас, зазначив про те, що документи на підтвердження понесених позивачем судових витрат буде надано до суду додатково в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом рішення у справі № 300/5166/21 ухвалено 19.11.2021. Докази на підтвердження понесення позивачем судових витрат подано суду 24.11.2021 разом із заявою.

Виходячи із вказаного, суд дійшов висновку про дотримання представником позивача строку щодо подання заяви та доказів для вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 Кодексу).

За положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При вирішенні питання про наявність підстав для стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 24 березня 2020 року у справі №640/19275/18 та відповідно до частини 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн., представником позивача, згідно позовної заяви надано суду:

- копію ордеру серії ВС №1106743 від 07.11.2021;

- копію меморіального ордеру №@2PL216621 на суму 6000 грн.

В постанові Верховного Суду від 04.02.2020 (справа № 280/1765/19) зазначено, що до переліку документів, що підтверджують витрати на правничу допомогу та які підлягають дослідженню судами відносяться договір про надання допомоги (або доручення), документи, якими підтверджується оплата послуг (робіт): (рахунок на оплату, квитанція до прибуткового ордеру, платіжне доручення про оплату, касові та фіскальні чеки, документи на відрядження тощо). Відсутність підтверджуючих документів матиме наслідком відмову в задоволенні стягнення таких витрат.

Водночас, матеріалами справи не підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката в межах розгляду судом справи. Договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт із детальним описом наданих послуг та часом витраченим адвокатом суду не надано. Заявником не було надано акту прийому - передачі виконаних послуг в суді, в якому, зокрема, повинно бути зазначено, що адвокатом на підставі договору була надана правова допомога клієнту в межах замовлення на правову допомогу, вказану в договорі, саме в суді, а клієнтом підтверджено факт отримання наданих послуг.

Розгляд даної справи судом розпочато 22.09.2021 в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Представником позивача заяву про вступ у справу згідно ордеру подано 07.11.2021. Із заяв по суті, представником подано лише клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Інших процесуальних документів представником позивача не складалося, не підписувалося та не подавалося.

Інформація, яка міститься в ордері та меморіальному ордері, не може вважатися тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що в обґрунтування заяви про стягнення витрат на правничу допомогу позивачем не надано договору про надання правничої допомоги, розрахунку, акту приймання-передачі послуг та доказів, що підтверджують час, затрачений адвокатом на надання правової допомоги.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що вказана сума компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу позивачем в розмірі 6000 грн. не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Беручи до уваги викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволені заяви про ухвалення додаткового судового рішення належить відмовити.

Відповідно до частини 4 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України про відмову в ухваленні додаткового судового рішення суд постановляє ухвалу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 143, 241, 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В ухваленні додаткового судового рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники справи яким ухвала суду не була вручена у день її складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали суду.

Відповідно до частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.