Справа № 540/5509/21
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/5509/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Варняка С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради Херсонської області, третя особа - Виконавчий комітет Херсонської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Херсонської міської ради, що вбачається у нерозгляді на сесії питання про затвердження погодженого проекту землеустрою, виготовленого КТ НВФ "Нові технології" щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0577 га в межах АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- зобов`язати Херсонську міську раду прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою, виготовленого КТ НВФ "Нові технології" щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки, площею 0,0577 га кадастровий номер :04:01:003:0028 в межах АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- стягнути з виконавчого комітету Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що у квітні 2021 року було подано до Херсонської міської ради клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки площею 0,0577 та в межах АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно наданих графічних матеріалів.

У місячний термін Херсонська міська рада не прийняла рішення про задоволення вказаного клопотання або про відмову в цьому, у зв`язку з чим, позивач замовив розробку проект землеустрою у землевпорядники КТ НВФ "Нові технології", про що повідомив відповідача та надіслав про це відповідне повідомлення разом із договором у відповідності до вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Після розробки проекту землеустрою по вказаній земельній ділянці та присвоєння відповідного кадастрового номеру - :04:01:003:0028, позивач звернувся до Херсонської міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою та надання їй у власність зазначеної земельної ділянки, долучивши до цієї заяви вказаний проект землеустрою.

Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Проте, у відведений законом строк, Херсонська міська рада не прийняла на сесії рішення про затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельної ділянки або - про відмову в цьому.

Позивач вважає, що з боку Херсонської міської ради була допущена протиправна бездіяльність, що призвела до порушення прав позивача на отримання у власність земельної ділянки.

В обґрунтування протиправності дій міської ради також зазначає, що на день розгляду клопотання позивача від 05.04.2021 року, заявлена позивачем земельна ділянка не перебувала у користуванні чи власності фізичних чи юридичних осіб, а отже була вільною і ОСОБА_1 мала беззаперечне право претендувати на її отримання.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Ухвалою від 24.09.2021 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків.

Позивач вимоги суду виконав, недоліки позову усунув.

Ухвалою від 04.10.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

01.11.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що клопотання позивача від 05.04.2021 оку розглядалось постійною депутатською комісією міської ради з питань землекористування (протокол від 19.05.2021 № 20), якою рекомендовано відмовити у наданні такого дозволу на підставі статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (відсутня містобудівна документація, в межах якої розташована заявлена земельна ділянка). Листом від 14.06.2021 № Д-4513 позивача повідомлено про наведені вище факти. 23.07.2021 за № 433 відповідачем прийнято рішення, відповідно до пункту 1.8. позивачу відмовлено в дозволі на розроблення проекту землеустрою. А отже, і підстав для замовлення проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки - відсутні. На сьогоднішній день відповідний пункту 1.8. рішення Херсонської міської ради № 433 позивачем не оскаржувалось, є чинним.

Втім, у листі позивача від 17.05.2021 року, яке отримано відповідачем 25.05.2021, повідомлено про те, що позивач замовила розроблення проекту землеустрою спірної земельної ділянки без отримання відповідного дозволу органу місцевого самоврядування, посилаючи на частину 7 статті 118 ЗК України.

Відповідач зазначає, що таких підстав у позивача не було.

Абз. 2 частини 7 статті 118 ЗК України регламентовано, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З матеріалів справи та доданих до клопотання документів не встановлено, що у позивача на заявленій земельній ділянці перебуває об`єкт нерухомого майна, отже і замовляти розробку проекту землеустрою не мав на те, жодних підстав.

Тому, процедура щодо затвердження проекту землеустрою та передання позивачу земельної ділянки у власність не дотримана, відповідно до статті 118 Земельного кодексу України.

Позивач оминув процедуру щодо отримання дозволу відповідача на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та здійснив самостійне замовлення у суб`єкта господарювання проекту землеустрою.

Що стосується вимоги про зобов`язання Херсонську міську раду прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою позивача та передати земельну ділянку у власність, відповідач вважає, що це повинно розцінюватись судом як втручання у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування.

10.11.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що відповідачем робиться посилання на ч. 7 ст. 118 ЗК України. Положення Закону України від 28.04.2021 року № 1423-ІХ стосовно перебування на земельній ділянці об`єкті з нерухомого майна, що є передумовою звернення до органів місцевого самоврядування із повідомленням про розробку проекту землеустрою без рішення про надання дозволу про розробку проекту землеустрою, - почало діяти тільки з 27.05.2021 року.

Згідно дати на поштовій накладній із номером трекеру - 701 та поштовому штампі на описі вкладення до листа ОСОБА_1 від 17.05.2021 року, згідно якого, Херсонській міській раді було відправлено повідомлення про замовлення проекту землеустрою ОСОБА_1 разом із відповідним договором, укладеним із землевпорядною організацією, то такий поштовий конверт було відправлено 24.05.2021 року. Дану поштову кореспонденцію було отримано відповідачем 25.05.2021 року, що підтверджується трекером, роздрукованим із сайту "Укрпошта".

У відзив самим відповідачем вказано, що згаданий лист від 17.05.2021 року про замовлення проекту землеустрою без рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою було отримано Xeрсонською міською радою 25.05.2021 року.

Таким чином, правовідносини між позивачем та відповідачем з приводу "мовчазної згоди" виникли ще до набрання чинності Закону України від 28.04.2021 року № 1423-ІХ ( до 27.05.2021 року).

А отже, у такому випадку до зазначених правовідносин, що виникли, повинні застосовуватись вимоги ч. 7 ст. 118 ЗК України, що діяли до вступу в законну силу Закону України від 28.04.2021 року № 1423-ІХ.

Позивачем повністю дотримано вимоги закону для замовлення проекту землеустрою без рішення про надання відповідного дозволу, а тому відповідач повинен був в подальшому прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення йому замовленої земельної ділянки у власність, проте, цього зроблено не було.

Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Проте, у відведений законом строку Херсонська міська рада не прийняла на сесії рішення про затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельної ділянки або про відмову в цьому.

Позивач вважає, що з боку Херсонської міської ради була допущена протиправна бездіяльність, що призвела до порушення прав позивача на отримання у власність земельної ділянки.

10.11.2021 року до суду надійшла заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7666 грн.

Згідно з приписами ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи викладене, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

05.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася до міського голови Колихаєва І.В. з клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0589 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території земель, якими розпоряджається Херсонська міська рада та детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцем розташування, які додаються до клопотання. До заяви додано:

1.Копія паспорта громадянина України;

2. Копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

3. Графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та орієнтовний розмір земельної ділянки (у відповідності до ч 6 ст. 118 ЗК України).

За результатами розгляду даного клопотання від 05.04.2021 року у місячний строк Херсонська міська рада не прийняла рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою або відмову у наданні такого дозволу.

Позивач скористався так званою "мовчазною згодою", передбаченою ч. 7 ст. 118 ЗК України, та замовив проект землеустрою в НВФ КТ "Нові технології", про що свідчить укладений договір від 17.05.2021 року. Письмове повідомлення про замовлення проекту землеустрою від 17.05.2021 року було надіслане 24.05.2021 року разом з договором на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки до Херсонської міської ради поштою, про що свідчить поштова накладна із трекером 01 та опис вкладення до поштового листа.

Дане повідомлення разом з договором вручено відповідачу 25.05.2021 року, про що свідчить роздруківка з сайту Укрпошта.

03.09.2021 року ОСОБА_1 звернулася до голови Херсонської міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою (виготовлений НВФ КТ Науково-впроваджувальною фірмою "Нові технології") щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0577 га в межах населеного пункту АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:01:003:0028 у двотижневий строк з дня отримання вказаного проекту та надати безкоштовно у власність дану земельну ділянку.

За результатами розгляду даного клопотання Херсонською міською радою не прийнято рішення про затвердження проекту землеустрою або про відмову у його затвердженні.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

У відповідності до абзацу 1 частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни (ЗК України) та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Ч.1 ст. 121 ЗК України передбачає, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Згідно з частиною другою статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з абзацами 1-3 частини 7 цієї статті ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з приписами ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до ч. 8 ст. 186 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Згідно статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно вимог частини другої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною дев`ятою статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або відмову у затвердженні такого проекту землеустрою орган місцевого самоврядування приймає виключно на пленарних засіданнях відповідної ради.

Вирішуючи питання про правомірність бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або про відмову у затвердженні такого проекту землеустрою, необхідно виходити з меж повноважень органів місцевого самоврядування в сфері розпорядження землями комунальної власності, визначених законом.

Суд зазначає, що у судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. У разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про затвердження або про відмову у затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність після спливу встановленого законом строку розгляду відповідного проекту свідчить про те, що відповідач не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом, що свідчить про протиправну бездіяльність.

Таким чином, з 03.09.2021 року по момент розгляду справи в суді відповідач так і не розглянув клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як передбачає ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

В контексті даної справи суд звертає увагу, що в п.п.70, 71 рішення Європейського суду з прав людини в справі Справа "Рисовський проти України" від 20.01.2012 (Заява N 29979/04) зазначено, що суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

За таких обставин, з метою повного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0577 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та зобов`язанням прийняти з даного питання вмотивоване рішення Херсонської міської ради.

Разом з тим, вимога позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження вищезазначеного проекту не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Метою та завданням адміністративного судочинства, є захист та поновлення порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась з відповідним позовом до суду.

Тобто, захисту підлягає вже порушене право, а не ті права та інтереси щодо яких існує певна ймовірність порушення їх у майбутньому.

Рішення суду не може бути прийнято на майбутнє та не може ґрунтуватися на припущеннях, домислах, і фактичних обставинах, котрі на момент його ухвалення, хронологічно ще не відбулися, проте ймовірно можуть мати місце у майбутньому, оскільки таке рішення не буде ґрунтуватися на приписах чинного законодавства та буде суперечити законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.

Позиція відповідача є необґрунтованими, оскільки останній посилається на норми законодавства, які почали діяти з 27.05.2021 року.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, досліджених судом доказів, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно з приписами ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України, головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними рішеннями про місцеві бюджети можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , то судовий збір у сумі 454 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Херсонської міської ради.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст.134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення судових витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір № 01/09/21 про надання правничої допомоги від 01.09.2021 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер серія ВІ № 1056411 від 09.09.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 21-40 від 08.11.2021 року на суму 7666 грн.

Крім того, надано довідку-рахунок № 21-40 від 08.11.2021 року, згідно якої загальна сума наданих адвокатом Мельничуком Д.М. послуг складає 7666,00 гривень, а саме:

- аналіз земельного законодавства з приводу предмету спору, консультація клієнта щодо правового регулювання питань дискрекції суб`єктів владних повноважень, які стосуються питань, окреслених в позовних вимогах, роз`яснення клієнту його процесуальних прав та обов`язків щодо захисту його законних інтересів в суді під час розгляду справи № 540/5509/21 4000 грн.(2 год.);

- складання позовної заяви, формування матеріалів, що додаються до позову - 2000 грн. (1 год.);

- складання заяви про розподіл судових витрат - 500 грн.(15 хв.);

- ознайомлення із відзивом на позовну заяву, формування позиції щодо захисту прав позивача та аналіз законодавства щодо правових висновків, викладених відповідачем у відзиві, складання відповіді на відзив на позовну заяву по справі № 540/5509/21 - 2500 грн. ( 1 год. 15 хв.);

- складання повідомлення про подачу заяви про розподіл судових витрат в частині стягнення "гонорару успіху" після ухвалення рішення по суті позовних вимог 333 грн. (10 хв.);

- складання заяви на виконання ухвали суду від 24.09.2021 року - 333 грн. (10 хв.).

Дослідивши довідку-рахунок № 21-40 від 08.11.2021 року, яка містить перелік наданої правової допомоги (послуг), її вартість та оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, суд робить висновок, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7666 гривень 00 копійок підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Херсонської міської ради.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Херсонської міської ради, що полягає у нерозгляді на сесії клопотання про затвердження погодженого проекту землеустрою, виготовленого КТ НВФ "Нові технології" щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0577 га в межах АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Зобов`язати Херсонську міську раду (, вул. Ушакова, 37, м. Херсон, 73003) розглянути клопотання ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) від 03.09.2021 року про затвердження проекту землеустрою, виготовленого КТ НВФ "Нові технології" щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0577 га в межах АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та прийняти з даного питання вмотивоване рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) з виконавчого комітету Херсонської міської ради (, просп. Ушакова, 37, м. Херсон, 73003) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у сумі 454 ( чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) з виконавчого комітету Херсонської міської ради (, просп. Ушакова, 37, м. Херсон, 73003) за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7666 (сім тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.О. Варняк

кат. 109020100