Справа № 320/1437/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1437/21 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого суддів Файдюка В.В.,

Суддів Мєзєнцева Є.І.,

Собківа Я.М.,

При секретарі Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське товариство «Колос» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське товариство «Колос» до Головного управління Державної податкової служби в Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сількогосподарське товариство «Колос» (далі - ТОВ «Сількогосподарське товариство «Колос», позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області(далі - ГУ ДПС у Київській області, відповідач 1), Державної податкової служби України (далі - ДПС України, відповідач 2), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних від 30 жовтня 2020 року № 2083789/100017555 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 07 жовтня 2020 року №1/-, складеної Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське товариство «Колос» ();

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних від 30 жовтня 2020 року № 2083789/100017555 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 07 жовтня 2020 року № 1/-, складеної Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське товариство «Колос» ();

- зобов`язати Державну податкову службу України () зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 07 жовтня 2020 року № 1/-, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське товариство «Колос» (), за датою її подання до реєстрації (квитанція про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН від 23 жовтня 2020 року, час 13:17:11, № в ЄРПН );

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних від 30 жовтня 2020 року № 2083791/100017555 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 08 жовтня 2020 року №2/-, складеної Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське товариство «Колос» ();

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних від 30 жовтня 2020 року № 2083791/100017555 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 08 жовтня 2020 року № 2/-, складеної Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське товариство «Колос» ();

- зобов`язати Державну податкову службу України () зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 08 жовтня 2020 року №2/-, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське товариство «Колос» (), за датою її подання до реєстрації (квитанція про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН від 21 жовтня 2020 року, час 14:45:20, № в ЄРПН );

- встановити судовий контроль за виконанням Державною податковою службою України () судового рішення у даній справі шляхом зобов`язання подати до суду відповідний звіт.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмовляючи у реєстрації податкових накладних, контролюючий орган в оспорюваному рішенні не зазначив конкретних обставин, які б виключали можливість її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Позивач стверджує, що складені ним податкові накладні не відповідають визначеним у законі критеріям оцінки ризиків, у зв`язку з чим підстави для зупинення їх реєстрації були відсутні. Одночасно з цим, позивач звертає увагу суду, що отримавши повідомлення про зупинення реєстрації спірної податкової накладної, контролюючому органу направлено вичерпні пояснення та документи, що підтверджують реальність фінансово-господарських операцій, за наслідками яких складено та направлено для реєстрації податкові накладні.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року даний адміністративний позов задоволено.

При цьому, суд виходив з того, що, незважаючи на наявність у позивача передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління ДПС у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року апеляційну скаргу відповідача повернуто апелянту у зв`язку з не усуненням її недоліків, визначених ухвалою апеляційного суду від 01 жовтня 2021 року.

Також не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Колос» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови стягнути з відповідачів судові витрати на правову допомогу адвоката Волкова П.О. в Київському окружному адміністративному суді у справі N 320/1437/21 в розмірі 4000 гривень; винести постанову, якою стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське товариство «КОЛОС» за рахунок бюджетних асигнувань солідарно з Головного управління Державної податкової служби у Київській області та Державної податкової служби України судові витрати на правову допомогу адвоката Волкова П.О. в розмірі 40 000 гривень.

В обґрунтування своєї позиції позивач зазначив, що з огляду на підготовлені та подані адвокатом Волковим П.О. заяви по суті справи та інші процесуальні документи, особисту участь в 10-ти судових засіданнях (включаючи час на прибуття до суду та їх тривалість), збирання доказів, включаючи підготовку та подання адвокатських запитів, суду першої інстанції для підтвердження витрат позивача на правову допомогу адвоката Волкова П.О. надана Додаткова угода № 1 від 05 липня 2021 року із визначенням в ній фіксованого гонорари адвоката в розмірі 40 000 гривень.

Тому Додаткова угода № 1 від 05 липня 2021 року є достатнім доказом витрат на правову допомогу адвоката Волкова П.О. згідно статті 134 КАС України та є підставою для їх стягнення з відповідачів згідно статті 139 КАС України в розмірі 40000 гривень.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому він заперечує проти її задоволення, наполягає на законності оскаржуваного рішення в частині не присудження судових витрат на правову допомогу. Зазначено, що представником позивача Волковим П.О. було подано на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу до суду першої інстанції виключно: копію договору про надання правової допомоги від 01 грудня 2020 року № 38, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 05 липня 2020 року № 1.

Однак, у вищезазначених документах про надання правової допомоги адвокатом Волковим П.О. не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а лише надано договір та додаткову угоду, які не розкривають зміст виконаної ним роботи для надання правової допомоги ТОВ «Сільськогосподарське товариство «КОЛОС».

Зокрема, не надано жодного деталізованого звіту та документальних підтверджень щодо таких дій як: підготовка до судового засідання, проведення первинних консультацій, визначення і узгодження правової позиції, тактики захисту клієнта, письмових пояснень та понесених ним на це витрат.

Таким чином, не вбачається документальних підтверджень, на підставі яких адвокатом Волковим П.О. було включено до звіту про надання правової допомоги вищезазначені дії, та на підставі чого адвокатом Волковим П.О. було розраховано витрачений час на надання цих послуг та їх вартість у розмірі саме 40 000 грн.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сількогосподарське товариство «Колос» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, що підтверджується наявними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом в . Видами діяльності підприємства є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.25 Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників; 01.46 Розведення свиней; 01.50 Змішане сільське господарство; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 46.23 Оптова торгівля живими тваринами; 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устатковання; 52.10 Складське господарство; 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

06 жовтня 2020 року ТОВ СТ "КОЛОС" укладено з ТОВ «СІТІ-АГРО» () договір купівлі-продажу №2-05/10/20, за умовами якого він був зобов`язаний передати у власність Покупця ТОВ «СІТІ-АГРО» сою продовольчу в кількості 100 тонн (+/- 10%).

На виконання умов вказаного договору складено: товарно-транспортні накладні від 08 жовтня 2020 року № 28, №29, №°30 та №31; видаткові накладні №14 від 08 жовтня 2020 року; довіреність №479 від 08 жовтня 2020 року, яка видана директору ТОВ «СІТІ-АГРО» Чернякову А.В. на отримання від ТОВ СТ "КОЛОС" сої в кількості 116 т. та проведено оплату згідно платіжного доручення ТОВ «СІТІ-АГРО» №3455 від 07 жовтня 2020 року на суму 1300000,80 грн. та платіжного доручення ТОВ «СІТІ-АГРО» №3512 від 08 жовтня 2020 року на суму 195260,00 грн.

Позивачем сформовано: податкову накладну від 07 жовтня 2020 року №1 (постачальник (продавець) ТОВ СТ "КОЛОС", отримувач (покупець) ТОВ «СІТІ-АГРО» на суму 1 300 000, 80 грн., в тому числі 216 666, 80 грн. ПДВ (соя); податкову накладну від 08 жовтня 2020 року №2 (постачальник (продавець) ТОВ СТ "КОЛОС", отримувач (покупець) ТОВ «СІТІ-АГРО» на суму 195 260, 12 грн., в тому числі 32 543, 35 грн. ПДВ (соя) та направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних.

Згідно квитанцій від 23 жовтня 2020 року, 21 жовтня 2020 року податкові накладні ТОВ СТ "КОЛОС" від 07 жовтня 2020 року №1, від 08 жовтня 2020 року №2 прийнято, реєстрацію зупинено у зв`язку з відповідністю платника податку пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Позивачем направлено до ДПС України повідомлення від 27 жовтня 2020 року №2 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено та пояснення.

Згідно квитанції №2, повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо надання письмових пояснень та копій документів достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН прийнято до розгляду ДПС України.

Рішеннями комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 30 жовтня 2020 року № 2083789/100017555, від 30 жовтня 2020 року № 2083791/100017555 відмовлено в реєстрації податкових накладних ТОВСТ "КОЛОС" 07 жовтня 2020 року №1, від 08 жовтня 2020 року №2 у зв`язку з ненаданням платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Не погоджуючись із рішеннями від 30 жовтня 2020 року № 2083789/100017555, № 2083791/100017555, позивачем подано до Державної податкової служби України скарги від 04 грудня 2020 року на вказані рішення.

Рішенням від 09 листопада 2020 року №61156/100017555/2 скаргу позивача залишено без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін.

Вважаючи рішення про зупинення та відмову у реєстрації податкових накладних протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з аналізу правових норм, що регулюються спірні правовідносини, вбачається, що підставами для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є наступна відповідність: платника податку - критеріям ризиковості платника податку; податкової накладної / розрахунку коригування - критеріям ризиковості здійснення операції.

Матеріалами справи підтверджено, що підставою для зупинення реєстрації поданих позивачем спірних податкових накладних була не відповідність платника податку пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, запропоновано надати пояснення та/або копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПК/РК.

На переконання суду, фіскальний орган зобов`язаний був у Квитанції чітко вказати не лише конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 1 Критеріїв, а також рішення, відповідно до якого позивача внесено до переліку ризикових платників.

Водночас, контролюючим органом не сформовано конкретних вимог щодо необхідності подання вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкових накладних, не зазначено, яких саме документів не надано та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

При цьому, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного критерію оцінки ступеня ризиків, а також зазначення у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної чіткого переліку документів, що контролюючим органом не виконано.

Також, відповідачами не надано суду матеріалів, на підставі яких ТОВСТ "КОЛОС" віднесено до переліку ризикових суб`єктів господарювання.

Разом з цим, в ході розгляду справи, судом вставлено подання позивачем до контролюючого органу документів, достатніх для прийняття рішення для реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень не містять чіткої підстави їх прийняття, що свідчить про їх необґрунтованість.

Крім того, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача зареєструвати податкові накладні від 07 жовтня 2020 року №1, від 08 жовтня 2020 року №2 у Єдиному реєстрі податкових накладних датою направлення їх на реєстрацію позивачем.

У наведеній частині апеляційний суд рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року не переглядає, оскільки провадження за апеляційної скаргою ГУ ДПС у Київській області не відкрито, а ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Колос» із зазначеним обґрунтуванням суду погоджується в повній мірі.

Разом з тим, що стосується розподілу судових витрат, слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. ч. 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи ч. 3 статті 134 КАС України визначають, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 статті 134 КАС).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 статті 134 КАС).

За правилами ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 5 статті 134 КАС. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування не відповідності заявлених витрат цим критеріям (постанова Верховного Суду від 14 червня 2021 року по справі №826/13244/16).

Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Сукупність наведених норм дає підстави для висновку, що витрати, понесені на професійну правничу допомогу, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року по справі №300/941/19, від 31 березня 2020 року по справі №726/549/19.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), детальний опис виконаних робіт, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання правової допомоги від 01 грудня 2020 року №38 та додаткову угоду від 05 липня 2021 року №1 до договору про надання правової допомоги від 01 грудня 2020 року №38.

Пунктом 1 Додаткової угоди № 1 від 05 липня 2021 року Сторони узгодили вартість правової допомоги (гонорару) адвоката Волкова П.О. при розгляді справи N° 320/1437/21 у фіксованому розмірі в суді першої інстанції - 40000 гривень, які підлягають оплаті на протязі десяти календарних днів після проголошення судового рішення.

Пунктом 2 Додаткової угоди № 1 від 05 липня 2021 року визначено, що вартість правової допомоги (гонорару) адвоката Волкова П.О. при розгляді справи N° 320/1437/21 у фіксованому розмірі включає в себе збирання доказів (включаючи подання адвокатських запитів), формування правової позиції у справі, підготування і подання заяв по суті справи, підготування і подання клопотань, заяв, пояснень, заперечень, участь в судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи в паперовому чи в електронному вигляді, ведення справи через підсистему «Електронний суд».

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Інформація, яка міститься в Додатковій угоді №1 від 05 липня 2021 року, зокрема, про фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, що безпосередньо передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верхового Суду, викладеною у постанові від 03 червня 2021 року у справі №820/4211/18 та від 10 червня 2021 року у справі №820/479/18.

В апеляційній скарзі позивачем зауважено, що 06 вересня 2021 року між позивачем та адвокатом Волковим П.О. підписаний Акт № 1 приймання-передачі наданої правової допомоги до Договору № 38 про надання правової допомоги від 01 грудня 2020 року та наданий Рахунок № 06-09-2021/001 від 06 вересня 2021 року на оплату наданої правової допомоги. Рахунок № 06-09-2021/001 від 06 вересня 2021 року був оплачений позивачем 13 вересня 2021 року. Підтвердженням проведення оплати є платіжне доручення № 134 від 13 вересня 2021 року на суму 40 000 гривень.

Разом з тим, зазначені докази не були подані до суду першої інстанції, у зв`язку з чим суд не мав можливості надати їм відповідну оцінку.

Отже, як вірно зазначено відповідачем, у вищезазначених документах про надання правової допомоги адвокатом Волковим П.О. не міститься детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Волковим П.О., та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а наданий договір та додаткова угода не розкривають зміст виконаної ним роботи для надання правової допомоги ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Колос». Зокрема, позивачем не надано жодного деталізованого звіту та документальних підтверджень щодо таких дій як підготовка до судового засідання, проведення первинних консультацій, визначення і узгодження правової позиції, тактики захисту клієнта, письмових пояснень та понесених ним на це витрат.

Таким чином, не вбачається документальних підтверджень, на підставі яких адвокатом Волковим П.О. було включено до звіту про надання правової допомоги вищезазначені дії, та на підставі чого адвокатом Волковим П.О. було розраховано витрачений час на надання цих послуг та їх вартість у розмірі саме 40 000 грн.

Крім того, суд першої інстанції вірно встановив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею трати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що підстави для стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правової допомоги у даній справі відсутні, остільки суду не було надано достатніх доказів фактичного понесення таких витрат.

Отже при винесенні оскаржуваного додаткового рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське товариство «Колос» - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року в частині відмови у стягненні з Головного управління Державної податкової служби в Київській області та Державної податкової служби України судових витрат на правову допомогу - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 статті 263, п.2 ч.5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 01 грудня 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків