Справа № 640/26741/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
30 листопада 2021 року м. Київ № 640/26741/21
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи

ОСОБА_1
до Адміністрації Державної прикордонної служби України,
Головного центру оперативного документування та оперативно-технічних заходів (військова частина НОМЕР_1 )
про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі по тексту відповідач 1), адреса: 01601, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 26, Головному центру оперативного документування та оперативно-технічних заходів (військова частина НОМЕР_1 ) (далі по тексту відповідач 2), адреса: АДРЕСА_2 , в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Голови Державної прикордонної служби України від 19 грудня 2019 року №1342-ос «Про особовий склад» в частині, що стосується дострокового припинення контракту та звільнення з військової служби у запас за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості їх використання на службі) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» полковника ОСОБА_1 (П-002331);

- визнати протиправними та скасувати наказ начальника Головного центру оперативного документування та оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) від 21 грудня 2019 року №25-ос «Про особовий склад» в частині, що стосується виключення зі списків особового складів та всіх видів забезпечення полковника ОСОБА_1 (П-002331);

- поновити ОСОБА_1 (П-002331) на військовій службі у Державній прикордонній службі України, та на посаді першого заступника начальника Головного центру оперативно-технічних заходів (військова частина 1484) Державної прикордонної служби України, або за його згодою на іншій, рівній вакантній посаді в Державній прикордонній службі України;

- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України в установленому законодавством порядку вирішити питання виплати полковнику ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, та забезпечення усіма іншими видами матеріального забезпечення за весь час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення до дня фактичного поновлення на службі включно.

Підставою позову позивач вказує порушення суб`єктом владних повноважень прав внаслідок прийняття незаконного звільнення з військової служби та припинення контракту.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року підстави пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з вказаною позовною заявою визнані неповажними, позовна заява залишена без руху та останньому наданий строк для усунення виявлених судом недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою, в якій позивачу запропоновано зазначити інші підстави, з яких він просить поновити пропущений строк разом з доказами поважності причин його пропуску.

01 листопада 2021 року через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в обгрунтування якої представник позивача послався на аналогічні обставини тим, яким вже була ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року надана правова оцінка, а також зазначивши, що в селі, де на теперішній час проживає позивач разом зі своїми батьками, відсутнє відділення поштового зв`язку, а також на те, що позивач не скористався послугами безоплатної правової допомоги через недовіру до органів безоплатної правової допомоги, що, на переконання представника позивача, свідчить про обгрунтованість поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

З цього приводу, слід зауважити, що в ухвалі суду від 18 жовтня 2021 року зазначалось про те, що з матеріалів, доданих до позовної заяви, зокрема, пояснень матері позивача вбачається, що позивач періодично відвозить батьків до лікарні, що, відповідно, свідчить про наявність у позивача або транспортного засобу, або можливості скористатись послугами перевізника. Тобто, вбачається, що позивач мав можливість звернутись до відділення поштового зв`язку, що розташоване поблизу села Зарванці.

Посилання на необхідність догляду за батьками, наявність у доньки позивача захворювання, не працевлаштування дружини позивача, у зв`язку зі здійсненням догляду за дитиною, встановлення карантину на всій території України, недовіра до органів безоплатної правової допомоги в даному випадку, з урахуванням доданих до позовної заяви документів, не може бути розцінено, як поважність підстав пропуску строку для звернення до адміністративного суду.

Тобто, в заяві про поновлення строку для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою не наведено жодних інших причин, з яких би вбачалась, що позивач пропустив майже 2 роки строку для звернення до адміністративного суду з поважних підстав.

Як вже було неодноразово зазначено, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою у вересні 2021 року, а з урахуванням вимог чинного законодавства України, строк звернення до адміністративного суду сплинув в даному випадку 20 січня 2020 року.
При цьому, як вже зазначалось, обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою, представник позивача посилається на те, що обставини, які не є об`єктивно непереборними та залежали виключно від волевиявлення позивача.

Зважаючи, що позивачем, як до позовної заяви, так і на виконання вимог ухвали суду від 18 жовтня 2021 року не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, зокрема, таких, що підтверджують неможливість своєчасного звернення до суду з позовною заявою, приходжу висновку про неповажність причин пропуску строку, зазначених в заяві про його поновлення.

У відповідності до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Тобто, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або вивчення норм чинного законодавства не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У справах Стаббігс та інші проти Великобританії та Девеер проти Бельгії Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі Мельник проти України зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45).

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

При цьому, слід наголосити, що строки звернення до адміністративного суду є аналогом інституту позовної давності, який належить до галузей матеріального приватного права. Під строком звернення до адміністративного суду з позовною заявою слід розуміти проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про захист своїх прав, свобод чи інтересів, а дотримання такого строку звернення є однією з умов для реалізації права на звернення до суду. Після закінчення цього строку особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, при цьому, законодавцем врегульовано питання щодо необхідності зазначення поважних підстав для поновлення такого строку.

Тобто, при визначенні наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою застосовуються правила частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України та не можуть застосовуватись правила статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, якими врегульовано питання поновлення, продовження або відмови в такому поновленні чи продовженні процесуального строку саме щодо вчинення окремої процесуальної дії.

Аналізуючи викладені вище обставини та надані докази у їх сукупності, враховуючи те, що підстави, з яких пропущено строк звернення до суду визнані судом неповажними, приходжу висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись пунктом 9 частини 4 статті 169, статтями 122, 123, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:
1. Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 повернути позивачеві без розгляду.

3. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

4. Копію ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник