Справа № 363/2329/21
Суддя: Лукач О. П.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

02.12.21 363/2329/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Сергієнко А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Заріцького С.М.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вишгороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Чичикала Р.М., співвідповідач - Головне управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови серія БАВ № 137060 від 31 травня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою до поліцейського ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Чичикала Р.М. про скасування постанови серія БАВ № 137060 від

31 травня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП.

В обґрунтування адміністративного позову зазначає, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 31 травня 2021 року на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі

3400 гривень. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконна, оскільки прийнята з порушенням вимог закону. Зазначає, що не курував транспортним засобом, як зазначено у постанові, оскільки 31 травня 2021 року близько 02:00 був затриманий працівниками поліції при спробі викрасти з птахоферми, що розташована між смт Димер та с. Катюжанка Вишгородського району Київської області мідний кабель. Таким чином, ухвалюючи рішення про накладення на нього адміністративного стягнення, інспектор поліції не дотримався вимог закону, внаслідок чого прийняв незаконне рішення, оскільки він не керував транспортним засобом марки «ВАЗ» о 04:55, а тому не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП.

На підставі викладеного у позовній заяві, озивач просить скасувати постанову серії БАВ № 137060 від 31 травня 2021 року про його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наведених у ній підстав, які 23 червня 2021 року було усунуто позивачем.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 13 липня 2021 року. Копію ухвали надіслано сторонам у справі, а відповідачу також надіслано копію адміністративного позову з додатками та запропоновано протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

У призначене судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справі повідомлені належним чином. При цьому, 13 липня 2021 року через канцелярію суду відповідачем у справі - поліцейським Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції Чичикало Р.М. подано пояснення по справі, вВідповідно до змісту яких, 31 травня 2021 року близько 05:00 ним було винесено постанову за частиною другою статті 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у с. Козаровичі, а саме керування транспортним засобом без посвідчення (прострочення), чим було порушено пункт 2.2 (а) Правил дорожнього руху України. Постанова була винесена на автодорозі Київ-Овруч 51 км. Зазначає, що з технічних причин відео надати не може, оскільки з невідомих йому причин воно не збереглося на камері. Також, до своїх пояснень долучив фотокопію посвідчення водія ОСОБА_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які мав при собі

ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, та надав інспектору в момент зупинки, на підтвердження того, що посвідчення водія дійсно було прострочене. Проте, у зв`язку з неявкою позивача у судове засідання, розгляд справи було відкладено на 11 серпня

2021 року.

У судове засідання, призначене на 11 серпня 2021 року сторони не з`явилися. При цьому, від позивача надійшло клопотання про заміну відповідача, оскільки, зважаючи на характер спірних правовідносин, позивач вважає за необхідним замінити відповідача ОСОБА_2 на Головне управління Національної поліції в Київській області. У зв`язку із зайнятістю на роботі, просить провести судове засідання без його участі.

Ухвалою суду від 11 серпня 2021 року клопотання позивача про заміну відповідача було задоволено частково, а саме: залучено Головне управління Національної поліції в Київській області до участі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Чичикала Р.М. про скасування постанови серія БАВ № 137060 від 31 травня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП, у якості співвідповідача, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 27 вересня

2021 року.

3 вересня 2021 року від Головного управління Національної поліції в Київській області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що Головне управління Національної поліції в Київській області вважає заявлені позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №137060 від 31 травня 2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень відповідають вимогам «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» та правові підстави для визнання її незаконною відсутні. На підставі вищевказаного, просять відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі. Розгляд справи проводити за відсутності Головного управління Національної поліції в Київській області.

У судове засідання 27 вересня 2021 року з`явилися представник позивача та відповідач ОСОБА_2 . Оскільки, позивач не отримав відзив на позовну, за його клопотанням про необхідність ознайомлення з запереченнями співвідповідача, судове засідання було відкладено на 25 жовтня 2021 року.

11 жовтня 2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що відзив не містить жодного заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, вважаючи його безпідставним, без посиланням на відповідні докази та норми права. При цьому, у постанові та у відзиві не вказано жодних доказів, якими б підтверджувалися обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, що не підповідає вимогам закону та є підставою для визнання постанови незаконною. Також, вимоги про незаконність притягнення до відповідальності ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що він не керував та не міг керувати транспортним засобом, як зазначено у постанові, о 04:55

31 травня 2021 року, оскільки цього дня після 3:00 був затриманий охоронцями при спробі викрадення майна з птахоферми, що розташована між смт Димер та с. Катюжанка Вишгородського району Київської області. Представник позивача також посилається на протокол допиту представника потерпілого, який підтвердив, що о 03:10 йому зателефонував співробітник охоронюваної фірми та повідомив, що було затримано викрадачів кабелю. Крім цього, з часу затримання ОСОБА_1 охоронцями птахоферми близько 03:00 31 травня 2021 року, він постійно перебував під їх наглядом, а потім і працівників поліції, які відібрали пояснення та оглядали місце події з 5:00 до 5:20, тобто саме у той час, коли ОСОБА_1 , нібито, керував транспортним засобом. Таким чином, представник позивача вказує, що ОСОБА_1 не міг керувати транспортним засобом, оскільки був затриманий на території птахоферми (без автомобіля) при спробі викрадення кабелю та перебував під охороною поліції, а транспортний засіб марки «ВАЗ», коли його виявили, знаходився у лісі, на відстані 200 м від вказаної у постанові автодороги, тобто ОСОБА_1 фізично не міг виконувати функцій водія. Таким чином, вважає, що відповідачами не наведено та не надано доказів правомірності прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, а відтак відзив не містить достатніх та належних доказів, які б вказували на правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

25 жовтня 2021 року розгляд справи не відбувався, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено 30 листопада 2021 року.

У судове засідання 30 листопада 2021 року з`явилися позивач, відповідач та представник позивача. Співвідповідач до суду свого представника не направив. При цьому, суд враховує, що у відзиві зазначено про розгляд справи без їхнього представника.

Відповідно до частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень частини 2 цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням думок позивача, його представника та відповідача, клопотання співвідповідача, судом ухвалено розглянути справу у відсутності представника співвідповідача.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник позивача пояснив суду, що його довіритель стверджує, та його слова підтверджуються доданими доказами, що у вказаний у постанові час він був затриманий охоронцями підприємства де було здійснено крадіжку, а тому не міг керувати автомобілем. Автомобіль не належить позивачу та він ним не керував, навіть до затримання на місці злочину. Щодо підписання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови, представник позивача зазначив, що під час фіксування злочину, ОСОБА_1 підписував багато документів, в тому числі і постанова про адміністративне правопорушення.

Поліцейский ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Чичикало Р.М. пояснив суду, що у цей день, перебуваючи на патрулюванні території Димерської громади, отримав повідомлення о 02:50 про вчинення злочину. По приїзду на вказану адресу ними було виявлено ОСОБА_1 та ще двох хлопців, які були охоронцями, при цьому інші злочинці втекли. Саме ОСОБА_1 вказав на місце знаходження автомобіля. У його присутності та у присутності слідчо-оперативної групи ОСОБА_1 зателефонував особам, які були разом з ним та домовився про зустріч з ними у визначеному місці, щоб забрати їх. Вказані дії здійснювалися з метою затримки інших учасників злочину. ОСОБА_1 сів за кермо та виїхав на автомобілі, вони рушили за ним на відстані 300 м. У зазначеному місці інші учасники злочину не з`явилися, а ОСОБА_1 не зупинився, а тому був затриманий ними за допомогою сигналу проблискових маячків, для того, щоб він не мав наміру втекти. Після зупинки у ОСОБА_1 було перевірено документи, зокрема посвідчення водія та встановлено прострочення строку їх дії. При ОСОБА_1 також були документи на автомобіль, який належить іншій особі.

Під час розгляду справи представником позивача було заявлено клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні, для можливості надати додаткові докази, які уточнювали б досліджені у судовому засіданні обставини. Задовольнивши клопотання представника позивача, у судовому засіданні оголошено перерву до 2 грудня 2021 року.

У судове засідання 2 грудня 2021 року з`явилися позивач та його представник і відповідач. Представником позивача надано для дослідження судом у якості доказів постанову слідчого у кримінальному провадженні про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів та протоколи огляду місць події від 31 травня 20201 року.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Статтею 32 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року

№ 580-VIII встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ, у посадової особи не може бути.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями) (далі - ПДР України). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону передбачено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від

7 листопада 2015 року за № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, статтею 126 КУпАП.

Відповідно до частини другої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене, зокрема, статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 31 травня 2021 року серії БАВ № 137060 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП та застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Як зазначено у оскаржуваній постанові, 31 травня 2021 року о 04:55 на автодорозі Київ-Овруч 51 км. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив пункт 2.1 (а) ПДР України.

Постанова складена у присутності ОСОБА_1 , копія якої йому була вручена, що підтверджується підписом у пункті 9 вказаної постанови.

Оскаржуючи до суду вказану постанову, позивач стверджує про те, що він не керував та фізично не міг керувати транспортним засобом 31 травня 2021 року о 04:55.

Так, як убачається із долучених до позовної заяви та наданих у судовому засіданні представником позивача доказів: повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 15

частиною третьою статті 185 КК України; протоколів допиту свідків; постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів та протоколів огляду місць події від 31 травня 2021 року, у провадженні СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000536 від 31 травня 2021 року за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 185 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 31 травня 2021 року до ЧЧ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що вночі 31 травня 2021 року четверо невідомих осіб проникли до пташника № 9, який розташований на Птахофермі №25 ТОВ «Комплекс Агромарс» в смт Димер, Вишгородського району Київської області, де від`єднали 3000 м кабелю ВВГ-ПНГ 3х25 мм та при спробі покинути приміщення були затримані працівниками охорони, тим самим з причин, що не залежали від їх волі не змогли завершити злочин, хоча вчинили всі дії які вважали необхідними для доведення до кінця.

Згідно показань двох свідків, які працюють охоронцями, 31 травня 2021 року о 01:00 вони приїхали на службовому автомобілі на огляд території пташника № 25 в смт Димер Вишгородського району Київської області. Під час обходу території побачили чотирьох невідомих осіб чоловічої статі, які в руках тримали бухти з ізольованого мідного електропроводу та прямували у напрямку автомобіля «ВАЗ 2106» помаранчевого кольору, який знаходився в лісі. Вказані невідомі особи, побачивши свідків, кинули бухту на землю та почали тікати. Свідки побігли за ними та за 10 метрів наздогнали одного чоловіка та одразу зателефонували на спецлінію «102» і начальнику охорони ТОВ «Комплекс Агромарс» та повідомили про подію. Після приїзду працівників поліції вони передали поліції чоловіка, якого затримали.

Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 31 травня 2021 року визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0000536 від 31 травня 20201 року як речовий доказ автомобіль марки «ВАЗ 2106» типу седан, реєстраційний номер НОМЕР_1 оранжевого кольору. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вказаний автомобіль 1977 року випуску дата реєстрації 23 січня 2009 року, номер шасі VIN НОМЕР_3 власник ОСОБА_3 .

Як зазначено у цій постанові, відповідно до протоколу допиту представника потерпілого ОСОБА_4 , встановлено, що 31 травня 2021року о 3:10 до ОСОБА_4 зателефонував співробітник охоронної фірми «Флагман 21» ОСОБА_5 , та повідомив, що в одному з пташників ТОВ «Комплекс Агромарс» працівники охоронної фірми четверо чоловіків, проникли на територію птахоферми та до приміщення пташника належних ТОВ «Комплекс Агромарс» () розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході досудового розслідування також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з двома невідомими особами 31 травня 2021 року о 03:00 на автомобілі марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 приїхали до птахоферми.

Згідно протоколів огляду місць події від 31 травня 2021 року убачається, що за участі ОСОБА_1 31 травня 2021 року у період часу з 05:00 до 05:20 проведено огляд на відкритій ділянці місцевості у лісі на відстані двісті метрів від головної траси сполучення «Київ-Овруч» між смт Димер та с. Катюжанка Вишгородського району Київської області, а в період часу з 06:00 до 06:15 - за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ТОВ «Комплекс Агромарс» в пташнику № 9.

У постанові слідчого зазначено, що 29 травня 2021 року о 08:00 в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною третьої статті 15 частини третьої статті 185 КК України затримано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як зазначили у судовому засіданні сторони, у постанові слідчого у цій частини, а саме щодо дати затримання підозрюваного ОСОБА_1 допущено описку та його було затримано не 29, а 31 травня 2021 року, що є логічним з урахуванням уже встановлених судом обставин.

Таким чином, з аналізу встановлених судом обставин, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 31 травня 2021 року у період часу з 01:00 перебував на місці вчинення злочину - на території птахоферми у смт Димер Вишгородського району Київської області, а з 03:00 до 08:00 - під наглядом охоронців та працівників поліції, тому він не міг цього самого дня о 04:55 керувати транспортним засобом, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

У даному випадку, для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України, відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, із повною фіксацією вчиненого позивачем правопорушення тощо.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 08.05.2019 у справі №338/126/17.

Відповідачем та співвідповідачем доводи позивача та факти, встановлені судом не спростовані та доказів того, що позивача було зупинено під час керування транспортним засобом і він був його водієм в цілому, суду не надано. Долучені відповідачем зроблені у долоні людини фотокопії посвідчення водія ОСОБА_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Згідно із статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 73, 74 КАС України передбачено, що належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми убачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. В свою чергу, позивач категорично заперечував порушення ним правил дорожнього руху, про які вказавав відповідач.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Згідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Крім цього, слід звернути увагу на те, що лише винна особа може нести відповідальність за вчинення будь-якого правопорушення, а оскільки стороною відповідача не було доведено, що в діях позивача наявна вина, тобто наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, суд дійшов висновку про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Частиною третьою статті 286 КАС України закріплено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки, поліцейським ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Чичикалом Р.М. не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом факт вчинення позивачем правопорушення, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 126 КУпАП стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 251, 245, 258 КУпАП, статтями 2, 5, 9, 72-73, 77, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАВ №137060 від 31 травня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою статті 126 КУпАП .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.П. Лукач