Справа № 120/7794/21-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 грудня 2021 р. Справа № 120/7794/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовною заявою до 10 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач 1) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що при звільненні з військової служби з ним не проведено повного розрахунку, зокрема, не нараховано та не виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, встановлену ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Вказані обставини і слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 21.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку визначеному статтею 262 КАС України.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Зокрема, відзив аргументований тим, що відповідно до ч. 5 статті 300 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009: "Розрахунок звільнених з військової служби осіб за належне їм продовольче, речове та інше забезпечення здійснюється в органах Держприкордонслужби, в яких вони перебувають на відповідному забезпеченні.".

Відповідно до абз. 2 ч. 12 Наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України 26.06.2007 № 459 «Положення про 10 мобільний прикордонний загін»: «Організація фінансового забезпечення діяльності 10 мобільного прикордонного загону (в/ч НОМЕР_1 ) здійснюється Адміністрацією Держприкордонслужби України через відповідні структурні підрозділи ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 )».

Крім того, відповідач зауважив, що вимоги позивача не відповідають вимогам, встановлених Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України від 25.06.2018 №558 «Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», а саме відсутності 10 календарних років вислуги; перебування на фінансовому забезпеченні у Окремій комендатурі охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України. Відповідно до ч.5 статті 300 Положення 1115/2009: "Розрахунок звільнених з військової служби осіб за належне їм продовольче, речове та інше забезпечення здійснюється в органах Держприкордонслужби, в яких вони перебувають на відповідному забезпеченні".

18.08.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач спростовуючи аргументи наведені у відзиві, вказав, що на час звільнення з військової служби, відповідно до наказу від 24.06.2021 №86-ОС календарна вислуга позивача становила 07 років 06 місяців, пільгова вислуга становила 02 роки 11 місяців, а загальна 10 років 05 місяців, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги дотримана.

Крім того, позивач наголосив, що наказ від 24.06.2021 №86-ОС про нарахування та виплату грошових видів забезпечення, зокрема виплати компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2021 рік, виплату компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2021, грошову допомогу на оздоровлення видано начальником 10 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби, що в свою чергу спростовує позицію відповідача наведену у відзиві щодо розрахунку звільнених з військової служби осіб за належне їм продовольче, речове та інше забезпечення в органах Держприкордонслужби, в яких вони перебувають на відповідному забезпеченні.

Ухвалою від 21.09.2021 залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Окрему комендатуру охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ). Встановити співвідповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву. Зобов`язано 10 Мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) та Окрему комендатуру охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) надати до суду додаткові докази.

05.10.2021 на адресу суду від відповідача 1 надійшли документи на виконання вимог ухвали від 21.09.2021.

23.11.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) (далі - відповідач 2), в якому відповідач 2 заперечив щодо задоволення заявленого позову ОСОБА_1 та вказав про наступне.

Так, відповідач, посилаючись на норми Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Постанови КМУ від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Наказ Міністерства Внутрішніх Справ України від 25.06.2018 № 558 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306, вказав, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою- військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).

ОСОБА_1 наказом начальника 10 мобільного прикордонного загону від 24 червня 2021 року №86-ОС був виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку із закінченням строку контракту.

Окрім того, у згаданому вище наказі зазначено, що станом на 24.06.2021 вислуга позивача складає 10 років 05 місяців 00 днів, з якої календарна вислуга становить 07 років 06 місяців 00 днів та пільгова вислуга. Отже, з огляду на вищезазначене, ОСОБА_1 не набув права на виплату грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, оскільки наявної вислуги в 07 років 06 місяців 00 днів недостатньо для здійснення йому такої виплати.

У зв`язку з наведеним, відповідач 2 просив відмовити у задоволенні заявленого позову.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач проходив військову службу за контрактом у 10 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), який перебуває на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ).

Наказом начальника 10 Мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 24.06.2021 №86-ОС, ОСОБА_1 , звільненого з військової служби в запас наказом начальника 10 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 18.06.2021 №84-ОС, виключено із списків особового складу з 24.06.2021 року. Вказано що вислуга років станом на 24.06.2021 становить: календарна 07 років 6 місяців, пільгова 02 роки 11 місяців, всього 10 років 05 місяців.

Вказуючи, що відповідач 1 протиправно не нарахував та не виплатив одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 211-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон № 211-ХІІ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" № 393 від 17.07.1992 (далі - Порядок № 390) установлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.

Згідно з положеннями пункту 1 глави 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 558 від 25.06.2018 (далі - Інструкція № 558), військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).

Суд зауважує, що, відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

На підставі системного аналізу наведених правових норм суд дійшов висновку, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону № 211-ХІІ є наявність «вислуги 10 років і більше».

Відтак у частині другій статті 15 Закону № 211-ХІІ відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, загальна вислуга років на час звільнення ОСОБА_1 становила 10 років 05 місяців з них календарна: 07 років 06 місяців; пільгова: 02 років 11 місяців, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги дотримана.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що 10 Мобільним прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) допущено протиправну бездіяльність щодо неприйняття рішення у формі наказу про нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача 1 прийняти рішення у формі наказу про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до п.12 Положення про мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.06.2007 №459 (у редакції наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.04.2013 №47) організація фінансового забезпечення діяльності мобільного прикордонного загону здійснюється Адміністрацією Держприкордонслужби України через відповідні структурні підрозділи ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як встановлено судом та не спростовано сторонами, відповідач 1 перебуває на грошовому забезпеченні (у тому числі грошовому) в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ). Тому, підставою для проведення відповідачем 2 остаточного розрахунку з військовослужбовцем при звільнені є наказ командира військової частини, що перебуває в неї на забезпеченні.

Як зазначалося вище, 10 Мобільним прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) допущено протиправну бездіяльність щодо неприйняття рішення у формі наказу про нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Відсутність такого рішення стало причиною не вчинення відповідачем 2 дій щодо нарахування та виплати позивачу оспорюваної грошової допомоги, що виключає протиправний характер бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ). Однак, з урахуванням встановленого факту порушення прав позивача, з метою забезпечення ефективного їх захисту суд вважає, що наявні підстави для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) на підставі прийнятого ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ), на виконання цього рішення суду наказу, вчинити дії з метою нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (див. рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (див. рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Також суд наголошує, що статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Положеннями ч. 1 ст. 245 КАС України визначено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України).

У відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Відтак, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідач 1 не довів правомірності своєї бездіяльності, а його позиція не ґрунтуються на вимогах чинного національного законодавства та засадах верховенства права.

На підставі викладеного суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо неприйняття рішення у формі наказу про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) прийняти рішення у формі наказу про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зобов`язати Окрему комендатуру охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на підставі прийнятого ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) наказу, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )
Відповідач: 10 Мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) (вул. Світла, 6, м. київ, 02121, )
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) (вул. Світла, 6, м. київ, 02121, )
Повний текст рішення складено та підписано суддею 01.12.2021

Суддя Томчук Андрій Валерійович