Справа № 640/6104/20
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 640/6104/20

адміністративне провадження № К/9901/41604/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Данилевич Н.А.,

суддів: Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В.

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 640/6104/20 за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

15 листопада 2021 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (відправлено засобами поштового зв`язку 12.11.2021 ).

У березні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась у суд з позовом до Національної поліції України (далі - відповідач, НП України) про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ Національної поліції України від 11 лютого 2020 року №171о/с в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 4 (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» підполковника поліції ОСОБА_1 , поновлено її на посаді, рівнозначній посаді головного інспектора відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності Управління забезпечення прав людини Національної поліції України з 12 лютого 2020 року та стягнуто з Національної поліції України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 371 895,18 грн. У решті позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року рішення суду першої інстанції змінено в частині та поновлено позивача на посаді головного інспектора відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності Управління забезпечення прав людини Національної поліції України, з 12 лютого 2020 року. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року залишено без змін.

02 серпня 2021 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення, яким змінити пункт 4 рішення місцевого суду та викласти його у наступній редакції: «Стягнути з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 лютого 2020 року по 30 червня 2021 року у розмірі 471877,05 грн».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року в ухваленні додаткового судового рішення було відмовлено.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходить з наступного.

Так, судом апеляційної інстанції було відмовлено в ухваленні додаткового судового рішення, оскільки підстави для ухвалення додаткової постанови відсутні, а позивач фактично не погоджується з постановою суду апеляційної інстанції по суті.

В обґрунтування касаційної скарги позивач вказав, що суд повинен був зробити висновок виключно щодо наявності або відсутності підстав для ухвалення додаткового судового рішення, а не по суті заявленої вимоги. Крім того, посилався на те, що оскаржуване рішення розглянуто неповноважним складом суду, як то передбачено ч.3 ст.252 КАС України, а саме, під головуванням судді Глущенко Я.Б., замість судді Земляної Г.В.

Відповідно до частини 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, передбаченому частиною 3 цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частина 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що лише у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання, зазначені у наведеній правовій нормі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України.

Натомість судом апеляційної інстанції було встановлено, що звертаючись із заявою про ухвалення додаткової постанови, позивач зазначає, що суд апеляційної інстанції не ухвалив рішення щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 лютого 2020 року по день ухвалення рішення.

Як убачається із змісту постанови апеляційного суду, ухваленої за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача, рішення місцевого суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без змін.

При цьому, незгода позивача із сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу або періодом, за який вказана сума була нарахована не є підставою для ухвалення додаткового рішення у справі.

Колегія суддів констатує, що позивач фактично не погоджується з постановою суду апеляційної інстанції по суті.

Стосовно доводів касаційної скарги про те, що оскаржуване рішення розглянуто неповноважним складом суду, як то передбачено ч.3 ст.252 КАС України, Суд зазначає таке.

Відповідно до ч.3 ст.252 КАС України Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Згідно із ч.1, 13 ст.31 КАС України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 18 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, визначених цим Кодексом.

Разом з тим, з даних офіційного веб-сайту «Судова влада» вбачається, що відповідно до звіту повторного автоматизованого розподілу судової справи №640/6104/20 між суддями від 28.09.2021 від розгляду справи було відведено суддю Земляну Галину Володимирівну на підставі Рішення зборів суддів.

Отже, скаржником не наведено суду обставин про те, що справа була розглянута неповноважним складом суду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною другою статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись частиною другою статті 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 640/6104/20 за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.Е. Мацедонська

Н.В. Шевцова