Справа № 357/9533/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/9533/21 Суддя (судді) першої інстанції: Бебешко М.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Київській області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського ВРПП Білоцерківського районного управління поліції Лінченка Дениса Сергійовича, Головного управління Національної поліції у Київській області про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського ВРПП Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції у Київській області Лінченка Дениса Сергійовича серії БАВ № 382967 від 29.07.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що спірна постанова складена за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів про наявність в його діях ознак адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2021 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Київській області посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач наводить нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та зазначає, що оскаржувана постанова відповідає законодавчим вимогам, а тому правові підстави для визнання її незаконною відсутні.

Перевіривши повноту встановлення судом попередньої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 29.07.2021 поліцейським ВРПП Білоцерківського РУП сержантом поліції Лінченком Д.С. відносно ОСОБА_1 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 382967 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

За змістом постанови ОСОБА_1 29.07.2021 о 08 год. 00 хв., в м. Біла Церква по вул. В.Чорновола, 15, кермував автомобілем AUDI A8, державний номерний знак НОМЕР_1 , та не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Рух без зупинки заборонено», здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив пункт 2.2 Правил дорожнього руху України.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Підпунктом 2.2 пункту 2 розділу 33 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) встановлено знак пріоритету «Проїзд без зупинки заборонено», який забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, що повинно бути підтверджено належними доказами.

Орган (посадова особа), що розглядає справу, зобов`язаний встановити подію та склад правопорушення, забезпечити та врахувати всі докази та прийняти законне рішення.

Звертаючись до фактів цієї справи, позивач факт порушення вимог дорожніх знаків повністю заперечує.

Разом з тим, будь-які докази на підтвердження факту порушення позивачем вимог дорожніх знаків, в матеріалах справи відсутні.

Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Правова позиція з цього питання викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2019 у справі № 127/163/17-а, від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Відтак, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не надано жодних доказів та відповідно не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

Враховуючи викладене, оскільки вина позивача у вчиненні адміністративних правопорушень не підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Київській області залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко