Справа № 520/7394/21
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 р. Справа № 520/7394/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 (головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В.) по справі № 520/7394/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним рішення від 19.08.2020 № 3857-2 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та скасувати його;

- зарахувати до стажу час роботи у Первомайському машинобудівному заводі період з 24.04.1987 по 31.08.1988 поваром в яслах-садку «Малиш»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком з дня звернення 14.08.2020 на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі трудової книжки, за якою вона працювала в шахті ім.В.Р.Менжинського «Ворошиловград вуглепром» виробничого об`єднання Первомайськвугілля, з 19.08.1992 по 17.01.2002 машиністом котельної за Списком № 2, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 11.03.1994 № 162.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач безпідставно відмовив їй в призначені пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки надані Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області документи належним чином підтверджують спірні періоди позивача на роботах, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах; при цьому, її стаж на зазначених роботах є достатнім для призначення пенсії за віком.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.08.2020 № 3857-2.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 24.04.1987 по 31.08.1988 у Первомайському машинобудівному заводі поваром в яслах садку «Малиш».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача, яку прийнято відповідачем 14.08.2020 та зареєстровано за № 2776 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду у даній справі.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позову, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просила скасувати рішення суду в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача та ухвалити в цій частині нове, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати їй пільгову пенсію за віком з дня звернення 14.08.2020.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позову та зобов`язав пенсійний орган повторно розглянути заяву позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах замість зобов`язання призначити та виплачувати їй зазначений вид пенсії.

Вважає, що відмова в задоволенні цієї частини позовних вимог перешкоджає ефективному захисту прав позивача, оскільки створює умови для повторної відмови відповідача у призначенні пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення скасувати в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 24.04.1987 по 31.08.1988 у Первомайському машинобудівному заводі поваром в яслах садку «Малиш».

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 29.07.2020 досягла 56-річного віку, з 25.03.1992 працювала учеником машиніста котельної, машиністом котельної шахти з 19.08.1992 по 17.01.2002, має загальний стаж роботи 29 років 5 місяців 7 днів, пільговий 9 років 4 місяця 28 днів, що підтверджується відомостями паспорта, записами трудової книжки. (а.с. 10-11).

Професія машиніст котельної передбачена позицією 786 розділу ХХХШ Списком № 2 , затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26 січня 1991 року.

14.08.2020 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої також надано трудову книжку, довідки що визначають право на пенсію на пільгових умовах, паспорт, свідоцтво про народження, диплом про навчання, свідоцтво про шлюб, довідки про зміну назви організації, ідентифікаційний код, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідку про заробітну плату на день звернення (а.с.15)

Рішенням відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.08.2020 № 3857-2, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного віку, передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У рішенні також зазначено про неможливість зарахування до загального страхового стажу період роботи по трудовій книжці з 24.04.1987 по 31.08.1988, тому що у сканованій копії трудової книжки не видно рік наказу про звільнення, з 23.05.1989 по 09.08.1989 - відсутні номер і дата наказу про прийняття на роботу (а.с. 12).

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернулась за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного рішення, оскільки позивач досягла необхідного пенсійного віку, а записами у трудовій книжці підтверджується загальний страховий стаж та необхідний пільговий стаж роботи позивача на роботах, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

За висновком суду першої інстанції, з урахуванням наявності у позивача загального стажу понад 25 років, більше половини пільгового стажу, ОСОБА_1 дотримано умови для призначення їй пенсії за віком, передбачені ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відмовляючи у задоволенні позову про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 14.08.2020, суд першої інстанції виходив з того, що призначення пенсії віднесено до виключних (дискреційних) повноважень відповідача, а тому та вимога не може бути задоволена судом.

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням доводів апеляційної скарги предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в позові, та встановлення наявності дискреційних повноважень відповідача.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову відповідачем не оскаржується.

Надаючи правову оцінку встановленим судом першої інстанції обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що в спірних правовідносинах з урахуванням дискреційних повноважень відповідача, належним способом захисту прав позивача буде повторне зобов`язання відповідача розглянути заяву про призначення пенсії.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію шодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Відповідно до ч.1 ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п.п.2, 3, 10 ч.2 ст.245 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч.4 ст.245 КАС України).

Колегія суддів зауважує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Така правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.11.2019 по справі № 227/3208/16-а.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що позивачем виконано всі передбачені законом умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", надано повний пакет документів, а викладені відповідачем у рішенні від 18.08.2020 підстави для відмови у призначенні пенсії не містять відомостей щодо не достатності наданих документів, колегія суддів вважає, що з метою повного та ефективного захисту прав позивача слід зобов`язати пенсійний орган призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення за пенсією - з 14.08.2020.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (ч. 1 ст. 317 КАС України). Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

Враховуючи, наявність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та помилкове визначення судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити, виклавши абзац 4 резолютивної частини рішення в наступній редакції : "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 14.08.2020».

Відповідно до ч.1 ст.293 КАС України у випадку незгоду із судовим рішення, учасники справи, якщо суд вирішив питання про їхні права , свободи , інтереси та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Проте, відповідач своїм правом не скористався, апеляційну скаргу не подав, а тому вимоги щодо скасування судового рішення в частині задоволення позову, зазначені відповідачем у відзиві на позов, не підлягають задоволенню, оскільки викладені не у передбачений процесуальним законом спосіб.

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги 1 362,00 грн., що підтверджується квитанцією від 02.08.2021.

Враховуючи, що за наслідками судового розгляду рішення позов задоволено, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 362,00 грн.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 по справі № 520/7394/21 - в частині відмови в задоволенні позову змінити, виклавши абзац 4 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 14 серпня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи,5, Держпром 3 під.,2 поверх,м.Харків,61022) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій