Справа № 580/5318/20
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5318/20 Суддя (судді) першої інстанції: Гаращенко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Коротких А.Ю. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспілка «Прогрес» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспілка «Прогрес» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроспілка «Прогрес» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області № від 21.07.2020 та № від 21.07.2020.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроспілка «Прогрес» подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що позивач самостійно виявив помилки у раніше поданих деклараціях з податку на додану вартість за листопад та грудень 2019 року, при цьому, норми ПКУ не містять обмежень щодо виправлення платником податків самостійно виправлених помилок у будь-якому рядку раніше поданої ним податкової декларації.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, овариство з обмеженою відповідальністю «Агроспілка «Прогрес» зареєстроване суб`єктом господарювання, , перебувало на реєстрації платником податку на додану вартість з 18.10.2005 до 31.01.2020.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи посадовими особами ГУ ДПС Черкаської області проведено камеральну перевірку податкової декларації з податку на додану вартість №23284764 від 21.05.2020 за січень 2020 року товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспілка «Прогрес».

За результатами перевірки складно акт №3260/23-00-50-12-007/33616359 від 19.06.2020, яким зафіксовано, що платником несвоєчасно подано податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2020 року, граничний термін подання якої 20.02.2020. Фактично подано - 21.05.2020, тому платником порушено вимоги підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49, глави 2, розділу II Податкового кодексу України.

При перевірці показників розділу II «Податковий кредит» податкової звітності з податку на додану вартість за січень 2020 року встановлено, що ТОВ «Агроспілка «Прогрес» задекларовано р.16.1 (значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду) в сумі 284097 грн.

За даними акту перевірки платником порушено пункт 5 розділу V (Порядок заповнення податкової декларації) Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016, а саме, суб`єктом господарювання неправомірно задекларовано в податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2020 року р.16.1 (значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду) в сумі 284097 грн, що призвело до завищення податкового кредиту.

Згідно висновків акту перевірки дані камеральної перевірки свідчать про порушення підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49, глави 2, розділу II ПКУ, пункту 5 розділу V (Порядок заповнення податкової декларації) Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016.

За результатами перевірки зменшується сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) на суму 244 грн, збільшується сума позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету (р.18) на суму 283 853 грн.

На підставі акту №3260/23-00-50-12-007/33616359 від 19.06.2020 ГУ ДПС у Черкаській області прийняло податкові повідомлення-рішення:

- від 21.07.2020 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за податком на додану вартість на суму 283853,00 грн. та штрафними санкціями на суму 70963,25 грн.;

- від 21.07.2020 року №, яким застосовано штрафні санкції на суму 340,00 грн.

Податкові повідомлення-рішення оскаржені позивачем в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, за наслідками якого прийнято рішення від 20.10.2020 №30514/6/99-00-06-02-01-06 про відмову в задоволені скарги.

Не погоджуючись із правомірністю застосування штрафних санкцій, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2020 року, граничний термін подання якої 20.02.2020, позивачем фактично подано 21.05.2020, тому на підставі пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України до позивача обґрунтовано застосовано штраф у розмірі 340 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 21.07.2020 року №.

При цьому, суд зазначив, що співставлення показників податкових декларацій з ПДВ за різні періоди не є свідченням виходу податкового органу за межі камеральної перевірки.

Колегія суддів не може погодитись в повній мірі із зазначеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального (пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Спір між сторонами виник з огляду на те, що платник податків після отримання акту камеральної перевірки, але перед прийняттям податкового повідомлення-рішення, подав контролюючому органу уточнюючий розрахунок до податкових декларацій з податку на додану вартість за листопад та грудень 2019 року. Зазначені уточнені розрахунки не були прийняті відповідачем до уваги з огляду на відсутність підстав вважати, що позивач самостійно виявив помилки у податковій звітності.

З цього приводу, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Пунктом 50.1 статті 50 ПК України встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

При цьому, пункт 50.2 статті 50 ПК України містить наступне застереження - платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом. Це правило не поширюється на випадки, встановлені статтею 177 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, або не подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період (пункт 50.3 статті 50 ПК України).

Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що платник податків може скористатися своїм правом на виправлення значень податкових зобов`язань у разі самостійного виявлення помилки шляхом відображення відповідних сум в податковій декларації за звітний податковий період або внесення змін до податкової звітності в порядку, визначеному статтею 50 ПК України. При цьому, таке право має бути реалізоване не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Встановлене пунктом 50.2 статті 50 ПК України обмеження стосується виключно подання уточнюючого розрахунку та виключно в період здійснення контрольного заходу (документальної планової та позапланової перевірки). При цьому норми ПК України не визначають, що уточнюючі розрахунки неможливо подати і після проведення перевірки.

Більш того, можливість уточнення показників податкової звітності за періоди, які вже перевірено контролюючим органом, передбачена пунктом 50.3 статті 50 ПК України, згідно з яким у разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, або не подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшувати (збільшувати) суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний лише у разі якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Тобто, передумовою для зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми ПДВ є дані перевірок результатів діяльності платника податків.

Перевірка результатів діяльності платника податків можлива лише під час проведення документальних перевірок, а не камеральних.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем виявлено помилку заповнення декларації з ПДВ за листопад 2019 року (№ 36234528 від 18.12.2019) та грудень 2019 року (№ 2464553 від 18.01.2020), а саме відсутність даних у сумі 285214 грн (за листопад 2019 року) та 284097 грн (за грудень 2019 року) по р. 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації)», яку виправлено шляхом подання уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок.

Уточнюючий розрахунок до поданої раніше податкової декларації з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок подано позивачем у відповідності до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України.

Згідно з вказаного пункту, платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

При цьому, відповідно до п. 50.2. ст. 50 ПК України платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок (з урахуванням термінів продовження, зупинення або перенесення термінів її проведення) не має права подавати уточнюючі податкові декларації (розрахунки) до поданих ним раніше податкових декларацій з відповідного податку і збору за звітний (податковий) період, який перевіряється контролюючим органом.

Однак, обмежень щодо подання уточнюючого розрахунку до раніше поданої декларації, у зв`язку з проведення контролюючим органом камеральної перевірки даних податкової звітності нормами Податкового кодексу України не передбачено.

Обмеження, визначені пунктом 50.2 статті 50 ПК України, стосуються виключно неможливості подання уточнюючих розрахунків до поданих раніше податкових декларацій під час проведення контролюючим органом виключно документальних планових та позапланових перевірок, до яких камеральні перевірки не відносяться.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.02.2021 у справі № 808/537/16, від 24.02.2021 у справі № 804/54/17.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що діяльність позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення господарських операцій, за наслідками яких сформовано податковий кредит за спірний період (показники декларації з ПДВ за січень 2020 року) контролюючим органом не перевірялася, а за наслідками камеральних перевірок на підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган не вправі зменшувати розмір від`ємного значення суми ПДВ.ї

З огляду на викладене, у податкового органу не було правових підстав приймати податкове повідомлення-рішення від 21.07.2020 № на підставі пп.54.3.2. п. 54.3 ст. 54 ПК України, відтак, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.07.2020 № підлягають задоволенню.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 21.07.2020 №, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з п. 49.18.1. ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Крім того, порядок надання податкової декларації з ПДВ та строки розрахунків з бюджетом визначені в статті 203 Податкового кодексу України.

Статтею 203 Податкового кодексу визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з пунктом 120.1 ст. 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Так, граничним терміном подання декларації з податку на додану вартість за січень 2020 року було 20.02.2020 року.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, декларацію з податку на додану вартість за січень 2020 року позивачем було фактично подано лише 21.05.2020 року, тобто з порушенням строків, передбачених ст. 203 ПК України.

Як вже зазначалося вище, предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відтак, контролюючий орган вірно встановив в ході камеральної перевірки те, що позивач порушив п. 49.18.1. ст. 49 ПК України, а також правомірно виніс податкове повідомлення-рішення від 21.07.2020 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 340 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення від 21.07.2020 року № , а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог в цій частині.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспілка «Прогрес» задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області № від 21.07.2020 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в цій частині.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області № від 21.07.2020.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: А.Ю. Коротких

Є.В. Чаку