Справа № 260/365/20
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2021 рокум. Ужгород№ 260/365/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання Кустрьо В.М.,

за участю:

представника позивача Стеценко О.В.

представника відповідача Блага О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімус Рітейл ЗК" до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 29 листопада 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 03 грудня 2021 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімус Рітейл ЗК" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Закарпатській області, якою просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Закарпатській області № 000184505 від 20 листопада 2019 року.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року зупинено провадження у справі до відміни карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою суду від 05 листопада 2021 року поновлено провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання від 29 листопада 2021 року відповідача - Головне управління ДПС у Закарпатській області () замінено на правонаступника - Головне управління ДПС у Закарпатській області (код ЄДРПОУ ВП 44106694).

Позовні вимоги обґрунтовані ти, що 20 листопада 2019 року Головне управління ДПС у Закарпатській області винесено податкове повідомлення-рішення № 000184505, яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 250000,00 грн. за порушення законодавства в сфері державного регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Позивач зазначає, що контролюючим органом не доведено факт порушення позивачем в частині роздрібної торгівлі пальним без ліцензії, а тому вважає, що прийняте на підставі незаконної перевірки рішення про застосування фінансових санкцій не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви, з підстав наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що фактичною перевіркою встановлено факт реалізації паливно-мастильних матеріалів, а саме бензину та дизельного палива в період з 01.07.2019 року по 19.07.2019 року на загальну суму 139721,51 грн. без одержання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Оскільки фактичною перевіркою встановлені порушення Закону № 481 було складено акт від 31.10.2019 року. За результатами розгляду акту перевірки ГУ ДПС у Закарпатській області прийнято оскаржене податкове повідомлення-рішення.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків:

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Закарпатській області на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України , наказу ГУ ДПС у Закарпатській області від 09.09.2019 № 62 та направлень ГУ ДПС у Закарпатській області від 22 жовтня 2019 № 425/05-05, № 426/05-05, 427/05-05 здійснена фактична перевірка АЗС за адресою: Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Пряшівська, 2/Б, де здійснює діяльність ТОВ "Оптімус Рітейл ЗК".

З матеріалів справи вбачається, що оператору АЗС ТОВ "Оптімус Рітейл ЗК" Мітнічук Іванні Василівні 22 жовтня 2019 року пред`явлено направлення на проведення фактичної перевірки.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 31 жовтня 2019 року № 0137/13/09/РРО/41720377.

Фактичною перевіркою встановлено факт реалізації паливно-мастильних матеріалів, а саме бензину та дизельного пального без придбання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за період з 01 липня 2019 року по 28 липня 2019 року на загальну суму 139721,51 грн.

На підставі вказаного акту перевірки було винесено податкове повідомлення - рішення № 000184505 від 20 листопада 2019 року, згідно з яким застосовані до ТОВ "Оптімус Рітейл ЗК" фінансові санкції у сумі 250000,00 грн. за роздрібну торгівлю пальним без наявної ліцензії.

Вказане податкове повідомлення - рішення позивачем було оскаржено до ДПС України, за результатами якого, прийнято рішення № 2952/6/99-00-08-05-06-06 від 23 січня 2020 року про залишення без змін вищевказаного податкового повідомлення-рішення, а скарги - без задоволення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

Глава 8 розділу II ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

При цьому приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова/позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 77.6 статті 77, пункт 78.5 статті 78 ПК України).

Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Абзацами першим-четвертим підпункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

При цьому абзац п`ятий підпункту 81.1 статті 81 ПК України визначає, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 ПК України).

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки:

- непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами другим-четвертим пункту 81.1 статті 81 ПК України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення);

- оформлення документів, вказаних в абзацах другому-третьому пункту 81.1 статті 81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.

Отже, для встановлення правомірності чи протиправності проведення спірної перевірки визначальним є обставини щодо пред`явлення направлення або надіслання платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які проводять розрахункові операції направлення, копії наказів та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на перевірку.

Проте, як встановлено судом, керівник ТОВ «Оптімус Рітейл ЗК» не був присутнім під час проведення перевірки та отримання копій наказів і направлень на проведення перевірки, документи не містять підпису керівника чи його посадової особи, з зазначенням їх прізвища, ім`я по батькові, посади, дати і часу ознайомлення з вказаним направленням, як це передбачено ПК України.

Таким чином, не виконання податковим органом в межах даних спірних правовідносин обов`язку щодо ознайомлення керівника ТОВ «Оптімус Рітейл ЗК», його уповноважених осіб з наказом про перевірку, відомостями про дату та місце фактичної перевірки до початку її проведення відповідно до ст. 80, 81 ПК України є такою, що проведена з порушенням вимог приписів ПК України.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена, зокрема в постанові від 30 січня 2018 року у справі №821/1957/16.

Разом з тим, підставою для проведення фактичної перевірки, визначеної пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України є отримання у встановленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, тобто інформації про конкретний факт недотримання платником вимог законодавства щодо виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту, обладнання акцизних товарів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 вересня 2020 року у справі №640/21536/19.

Так, суд вказує на те, що в наказі на проведення перевірки не вказані конкретні (фактичні) підстави призначення такої, а зазначено лише посилання на норми, що їх регулюють.

Враховуючи те, що наказ відповідача про проведення перевірки № 62 від 09 вересня 2019 року не містить посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки (крім посилань на норми, що їх регулюють), у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства та не містить доказів отримання його керівником підприємства чи уповноваженою особою, суд приходить до висновку, що така фактична перевірка проведена з порушенням вимог чинного податкового законодавства.

Що стосується оскарженого податкового повідомлення рішення, то суд вказує на наступне.

З 01 липня 2019 року набрали чинності норми Закону №481 щодо ліцензування оптової торгівлі пальним. З цієї дати оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

Зважаючи на положення абзацу 4 п. 4 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст.8 Закону України №222-VII при запровадженні ліцензування оптової торгівлі пальним, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктам господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття.

З метою реалізації положень Закону № 481 в частині внесених змін Законом №2628-VII, КМУ лише 19 червня 2019 року постановою № 545 (яка набрала чинності 01 липня 2019 року) п. 6 переліку органів ліцензування, затвердженого Постановою КМУ №609 від 05.08.2015 року виклав в новій редакції, доповнивши його новим видом ліцензійної діяльності, зокрема роздрібна та оптова торгівля пальним, зберігання пального, визначивши орган ліцензування ДФС, територіальні органи ДФС.

З матеріалів справи встановлено, що про можливість подати документи для отримання ліцензії позивач дізнався з листа ДФС від 30 травня 2019 року № 170147/99-99-1201-01-17, при тому що фактично отримати ліцензію на здійснення оптової торгівлі пальним можливо було не раніше 01 липня 2019 року, що є днем набрання чинності норм Закону № 2628-VII щодо ліцензування.

Таким чином, суд вказує на нечіткість врегулювання відносин, так як початок видачі ліцензії органом ліцензування та відповідальність за провадження оптової торгівлі пальним без ліцензії припадають на один день, що на думку суду є штучно створеною перешкодою в господарюванні платників податків.

Отже, зволікання з боку держави в особі її органів виконавчої влади щодо визначення органу ліцензування та відповідно зменшення суб`єкту господарювання строку для реалізації права на отримання ліцензії до набрання чинності норм Закону № 2628 призвело б до зупинення діяльності позивача.

Зокрема, позивач мав 18 днів для відповідної заяви, в той час органу ліцензування Законом надано 20 днів на розгляд заяви про отримання ліцензії, що на думку суду є порушенням принципу належного упорядкування.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01 грудня 2020 року у справі № 580/1550/20 року.

Разом з тим, зважаючи на положення абз. 4 п. 4 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 8 Закону №222-VIII при запровадженні ліцензування оптової торгівлі паливом, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності набирають чинності у строк необхідний для приведення суб`єктом господарювання своє діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття. Вказаний Строк визначений законом з метою унормування змін у правовідносинах або при запровадженні нових видів діяльності, що підлягають ліцензуванню, так і для суб`єктів господарювання, які мають забезпечити виконання вимог закону, пов`язаних із запровадженими змінами.

Наведений двомісячний строк встановлений саме для додержання балансу у спірних правовідносинах між державою та суб`єктом господарювання.

Так, судом встановлено, що позивач отримав ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним №1900256 (дата реєстрації 29 липня 2019 року, термін дії з 19 липня 2019 року по 29 липня 2024 року), а постанова КМУ, якою викладено в новій редакції перелік органів ліцензування, визначивши органом ліцензування ДФС набрала чинності 01 липня 2019 року, то двомісячний строк, встановлений абз. 4 п. 4 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 8 Закону України «Про ліцензування видів діяльності» спливав 01 вересня 2019 року.

Враховуючи наведене, винесене Головним управлінням ДПС у Закарпатській області податкове повідомлення рішення від 20 листопада 2019 року № 000184505 є протиправним та таким, що підлягає скасуваню.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності оскарженого податкового повідомлення-рішення, вимоги позову відповідають вимогам законодавства та встановленим в судовому засіданні обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами та, за наведених обставин, позов слід задовольнити в повному обсязі, визнавши протиправними та скасувавши податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області від 20 листопада 2019 року № 000184505.

У відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 3750, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Закарпатській області.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімус Рітейл ЗК" (Закарпатська область, Мукачівський район, с. Клячаново, вул. Мукачівська, буд. 135, ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області від 20 листопада 2019 року № 000184505.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімус Рітейл ЗК" (Закарпатська область, Мукачівський район, с. Клячаново, вул. Мукачівська, буд. 135, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) судові витрати у розмірі 3750,00 грн. (три тисячі сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.).

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька