Справа № 520/868/21
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 р.Справа № 520/868/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник позивача Шпіньова О.М.

представник відповідача Шапошник С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., м. Харків, повний текст складено 25.05.21 по справі № 520/868/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській област, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 13.05.2020 №60901-5806-2038;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ГУ ДПС у Харківській області від 09.11.2020 №18553-13.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року вказаний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: п.п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України, з викладенням у ньому висновків, які не відповідають обставинам справи та ст. 242 КАС України, що, на його думку, в силу положень ст. 317 КАС, є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 27.05.2008 №2 096580 та перебуває на податковому обліку у ГУ ДПС у Харківській області.

Позивач з 01.01.2012 перейшов на спрощену систему оподаткування, ставка єдиного податку 20% група 2, що підтверджується копією свідоцтва платників єдиного податку (а.с. 23).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом за позивачем значяться наступні нежитлові приміщення загальною площею 1781,8 кв.м, у нежитлових будівлях, які знаходяться за адресою:

АДРЕСА_1 діяльність позивач здійснює за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем 13.05.2020 прийнято податкове повідомлення-рішення № 60901-5806-2038, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 69 045,39 грн. з земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік (а.с. 30);

На підставі даних АІС «Податковий блок» 09.11.2020 відповідачем в автоматичному режимі була сформована податкова вимога №18553-13 на суму податкового боргу 69 045,39 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваними податковим повідомленням-рішенням та податковою вимогою контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятих ним оскаржуваного рішення та вимоги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України, платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.

Статтею 270 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктами оподаткування є: - земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; - земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Пунктом 291.2 ст.291 Податкового кодексу України передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п.297.1. ст.297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою (гл. 1розділу XIV цього Кодексу), з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно із п.п. 4 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Отже, колегія суддів зазначає, що наявність двох умов надання пільги, а саме використання земельної ділянки для провадження господарської діяльності та наявність у платника єдиного податку статусу платника єдиного податку першої - третьої груп, обумовлює звільнення його від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку).

Дана позиція повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26.06.2018 року у справі № 826/14081/16 та від 08.08.2018 року у справі №820/5485/17.

Судовим розглядом встановлено, що позивач є платником єдиного податку ІІ групи, яка здійснює різні види господарської діяльності згідно КВЕД.

Основним видом діяльності позивача є неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46:90). Водночас, позивач здійснює інші види діяльності, зокрема, виробництво велосипедів, дитячих та інвалідних колясок (код КВЕД 30.92).

Згідно свідоцтва платника єдиного податку, господарську діяльність позивач здійснює за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу на праві власності належать нежитлові приміщення загальною площею 1781,8 кв.м у нежитловій будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем надано до суду докази на підтвердження того, що будівля за адресою: АДРЕСА_1 , використовується ним за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва, а саме - технічний паспорт на виробничий будинок (а.с. 37-42).

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач має статус платника єдиного податку II групи, належні позивачу нежитлові приміщення та земельна ділянка під ними, використовуються ним у його господарській діяльності.

В свою чергу, відповідачем не надано до суду доказів того, що належні позивачу нежитлові приміщення та земельна ділянка під ними не використовуються ним для провадження господарської діяльності.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що визначення суми податкового зобов`язання із земельного податку на земельну ділянку, яка знаходиться під належними позивачу приміщеннями, які використовуються ним для провадження господарської діяльності є протиправним та не узгоджується з пунктом 297.1 статті 297 Податкового кодексу України.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога щодо визнання протиправною та скасування податкової вимоги ГУ ДПС у Харківській області від 09.11.2020 №18553-13 підлягає задоволенню як похідна.

Доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Констатуючи необґрунтованість інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя. Зокрема, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

За змістом частини першоїстатті 316 КАС, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 по справі № 520/868/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 02.12.2021 року