Справа № 120/14885/21-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про повернення позовної заяви

м. Вінниця

01 грудня 2021 р. Справа № 120/14885/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Томчук Андрій Валерійович, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Вінницького обласного центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вінницького обласного центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 09.11.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом: приведення позовної заяви у відповідність з вимогами ст.160 КАС України, зокрема зазначення змісту позовних вимог, тобто, про що позивач просить суд з урахуванням повноважень суду, визначених ст. 5, 245 КАС України; надання доказів щодо дати закінчення проходження військової служби, виключення зі списків особового складу частини НОМЕР_1 ; подання до суду заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цієї позовною вимогою та доказів поважності причин його пропуску.

26.11.2021 на адресу суду надійшла заява на виконання вимог ухвали 09.11.2021. Серед іншого, позивач обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, зазначив, що наказом від 20.08.2021 звільнений в запас з військової частини НОМЕР_1 Хмільницького районного центру комплектування та соціальної підтримки Вінницької області. Даний наказ винесений на підставі наказу командира В/ч НОМЕР_2 від 06.08.2021 №206 про звільнення позивача з військової служби. Як вказав позивач, про цей наказ йому стало відомо 21.11.2021. Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що у серпні 2021 року позивач звернувся до Вінницького обласного центру комплектування та соціальної підтримки з заявою, в якій просив виплатити йому грошову компенсацію речове майно, неотримане під час військової служби у В/ч НОМЕР_3 .

Тобто, позивач вважає, що у даному випадку підставою його звернення до суду стала відмова відповідача від 02.09.2021 у здійсненні нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, надана за результатами розгляду заяви від 20.08.2021 та від 26.08.2021. Разом з тим, отримавши відмову відповідача від 02.09.2021, позивач звернувся до суду з даним позовом в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Ознайомившись із мотивами, наведеними позивачем у заяві на виконання вимог ухвали від 09.11.2021, приходжу до висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду з цим позовом, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 5 статті 122 КАС України).

В даному ж випадку, предметом даного позову є вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести виплату компенсації вартості за не отримане речове майно, яке не входить до структури заробітної плати.

Разом з тим, варто зауважити, що в даному випадку позивач фактично не погоджується з бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, яку треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Із наведеного слідує, що спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, зокрема, невиплати позивачу в зв`язку із звільненням його із військової служби компенсації за речове майно, право на яку він здобув під час проходження публічної служби, а тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норми спеціального процесуального закону.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №815/2681/17, у постанові від 22 січня 2020 року у справі №620/1982/19.

Таким чином, у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

В даному ж випадку, як вбачається з матеріалів адміністративного позову наказом начальника Хмільницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 20.08.2021 №79 ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 06.08.2021 №206 з військової служби у відставку відповідно до підпункту "б" п.2 ч.5 ст.26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" з 17.08.2021 виключено зі списків особового складу Хмільницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та направлено на зарахування до Хмільницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Вінницької області.

Позивач 20.08.2021 та 26.08.2021 звернувся з заявами до відповідача про виплату компенсації за неотримане майно речової служби.

Разом з тим, відповідач листом від 02.09.2021 №952/14/3838 відмовив у виплаті відповідної компенсації.

До суду з цим позовом позивач звернувся лише 04.11.2021.

Крім того, судом враховано, що згідно пункту 3 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Із наведеного вище слідує, що виплата грошової компенсації за недоотримане речове майно може бути здійснена як на підставі рапорту, який військовослужбовець може подати до свого звільнення з військової служби, так і за його заявою, яка може бути подана ним й після свого звільнення.

В даному ж випадку, як уже було зазначено вище, в межах даного позову позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача, яка полягає у не виплаті йому грошової компенсації за не отримане речове майно після звільнення. Про що йому стало відомо з листа відповідача від 02.09.2021 №952/14/3838.

Дані обставини, додатково підтверджують факт того, що перебіг строку звернення до суду з даним позовом слід розпочинати саме з 02.09.2021, тобто з дати отримання листа Вінницького обласного центру комплектування та соціальної підтримки про відмову у виплаті компенсації ОСОБА_1 за неотримане речове майно.

Оцінюючи мотиви позивача, наведені у заві поданій на виконання вимог ухвали від 09.11.2021, щодо того, що про порушення своїх прав останній дізнався у листопаді 2021 року, суд відхиляє вказане твердження, адже позивачем самостійно до первинної позовної заяви подавався лист-відмова відповідача у виплаті компенсації за неотримане речове майно від 02.09.2021 №952/14/3838.

Крім того, в рамках даного позову позивач оскаржує саме факт нездійснення відповідного розрахунку.

В той же час, із матеріалів позовної заяви не встановлено будь-яких інших переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав, тобто в місячний строк після отримання листа Вінницького обласного центру комплектування та соціальної підтримки від 02.09.2021 №952/14/3838.

Відповідно до ч. 1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Законодавством регламентовано чіткі строки звернення до суду з адміністративним позовом, перебіг яких починається з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права або законного інтересу, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

З огляду на вказане, дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Суд наголошує, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом в ухвалах від 17 квітня 2018 року у справі № 9901/473/18, від 11 березня 2019 року у справі № 9901/95/19 та від 08 квітня 2019 року у справі № 9901/138/19.

Як зазначено вище та встановлено судом із заяви поданої на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивач не наводить жодних об`єктивно непереборних та незалежних від позивача обставин, які перешкоджали позивачу звернутися до суду в межах строку встановленого ч.5 ст.123 КАС України, після отримання листа відповідача від 02.09.2021.

Так, Верховний суд у постанові від 22.01.2020 по справі справа №620/1982/19, вказав, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Крім того, Верховний Суд у своєму рішенні, зокрема від 08.08.2019 у справі №127/13736/16-а зазначив, що "незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Поважними ж причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами."

Доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено.

Частиною другою статті 123 КАС України визначено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, оскільки зазначені позивачем обставини не дають підстав суду встановити поважність причин пропуску строку звернення до суду, то таку позовну заяву позивачем подано без додержання вимог КАС України, а тому суд вважає за необхідне повернути її позивачу.

Згідно частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 123, 169, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Вінницького обласного центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович