Справа № 160/16943/20
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 160/16943/20

адміністративне провадження № К/9901/41492/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року у справі №160/16943/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, треті особи Дисциплінарний уповноважений Асоціації приватних виконавців України, ОСОБА_2 , Член Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України Соломко Олексій Володимирович" про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування індивідуального акта,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, треті особи Дисциплінарний уповноважений Асоціації приватних виконавців України, ОСОБА_2 , Член Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України Соломко Олексій Володимирович", в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України, які полягають у здійсненні контролю за виконанням судового рішення шляхом розгляду скарги боржника ОСОБА_3 на рішення та дії (процесуальні дії) приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Маляр Яна Анатолійовича (дата внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України 13.05.2019) щодо виконання судового рішення;

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України, які полягають у внесенні 16.10.2020 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців подання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 (дата внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України 13.05.2019);

- визнати протиправним та скасувати оформлене протоколом № 43 від 22.10.2020 рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 (дата внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України 13.05.2019) до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 06.11.2020 №3871/5, яким введено в дію оформлене протоколом № 43 від 22.10.2020 рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 (дата внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України 13.05.2019) до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

19 березня 2021 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано оформлене протоколом № 43 від 22.10.2020 рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 (дата внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України 13.05.2019) до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 06.11.2020 №3871/5, яким введено в дію оформлене протоколом № 43 від 22.10.2020 рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 (дата внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України 13.05.2019) до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1051,00 грн.

На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції Міністерством юстиції України подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 15 листопада 2021 року.

У касаційній скарзі Міністерством юстиції України зазначено, що вона подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно з яким підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

За приписами частини четвертої статті 328 КАС України, відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.

В обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження заявник касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанцій в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 25 червня 2021 року у справах № 905/2214/14, №908/5734/14, від 31 серпня 2021 року у справі № 420/10502/20, від 09 вересня 2021 у справі № 160/1611/21 стосовно відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження за місцем знаходження майна боржника, чим порушено, на думку скаржника, статті 2, 4, 24 Закону України «Про виконавче провадження», статтю 2 КАС України, 179, 190 Цивільного кодексу України.

Доводи касаційної скарги зводяться до обґрунтувань неправомірного відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження за місцем знаходження майна боржника під час примусового виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», натомість предметом спору у цій справі є притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності у вигляді у догани за наслідками проведеної відповідачем щодо нього перевірки.

Отже, покликаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах №905/2214/14, №908/5734/14 №420/10502/20, №160/1611/21, цитуючи їх окремі висновки, які стосуються обставин у конкретній справі, однак не довів обґрунтувань з приводу того, що правовідносини у цій справі та у зазначених справах є подібними.

Суд зазначає, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного склад учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Так, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Таким чином, для встановлення подібності справ і відносин заявник касаційної скарги не врахував сукупність таких критеріїв, як подібність фактичних обставин, суб`єктний склад, об`єкт і предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм у правовідносинах зі справою, що заявляється до касаційного перегляду.

Суд вважає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Враховуючи викладене, Суд вважає недоведеним наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та не викладення з належним обґрунтуванням відповідачем у касаційній скарзі підстав для касаційного оскарження судових рішень у цій справі, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме а саме відповідач покликаючись на постанови Верховного Суду не обґрунтував, що ці постанови ухвалені у справах за подібними відносинами із цією справою, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року у справі №160/16943/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, треті особи Дисциплінарний уповноважений Асоціації приватних виконавців України, ОСОБА_2 , Член Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України Соломко Олексій Володимирович" про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування індивідуального акта - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова