Справа № 420/8014/21
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/8014/21

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравця О.О.,

Зуєвої Л.Є.,

за участю: секретар судового засідання Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року, прийняте у складі суду судді Самойлюк Г.П. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.03.2018р., податкової вимоги №69445-17 від 13.06.2018р,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Одеській області, які полягають у проведенні документальної позапланової невиїзної податкової перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 відповідно до наказу ГУ ДФС в Одеській області №6686 від 07.12.2017 року, у період з 22 грудня 2017 року по 09 січня 2018 року;

- визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 28.03.2018 р.;

- визнати протиправною та скасувати в повному обсязі податкову вимогу ГУ ДФС в Одеській області №69445-17 від 13.06.2018 р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної податкової перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 відповідно до наказу № 6686 від 07.12.2017р., у період з 22.12.2017р. по 09.01.2018р. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 28.03.2018р. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС в Одеській області №69445-17 від 13.06.2018р.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а обставини справи не з`ясовані повно, об`єктивно та всебічно, тому просить скасувати оскаржуване рішення та винести нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки від 11.12.2017року №1654/13-05 та копію наказу від 07.12.2017 №6686 надіслано за податковою адресою платника податків на той момент рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Апелянт вказує, що інформація про повернення вищезазначеного листа з повідомленням від 11.12.2017року №1654/13-05 та копією наказу від 07.12.2017 №6686, стала відома лише 24.01.2018 року, тобто після проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Отже, на думку апелянта, доводи позивача щодо неотримання повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки є необґрунтованими.

Апелянт вказує, що відповідно до наявної податкової інформації, ОСОБА_1 за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. отримала дохід, який підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи. Апелянт зазначає, що за наслідками перевірки ОСОБА_1 отримала дохід у розмірі 4436637,81 гри., як додаткове благо (ознака 126), у вигляді анулювання (прощення) заборгованості. Як зазначає апелянт, ОСОБА_1 мала можливість відреагувати на встановленні порушення законодавства, однак позивачем навмисно вчинялись дії щодо не отримання направленої кореспонденції. За таких обставин, на думку апелянта, відповідачем правомірно були винесені спірні податкове повідомлення - рішення та податкова вимога.

Представник позивача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС в Одеській області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.78.1.2 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 ПК України, наказу Головного управління ДФС в Одеській області № 6686 від 07.12.2017 р. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р.

За наслідками перевірки складено акт № 78/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 15.01.2018р., відповідно до висновків якого встановлено порушення:

п.п. 16.1.2, 16.1.3 п.16.1 ст. 16, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, ст. 176, ст. 179 та п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПК України за неподання податкової декларації за 2014 рік;

ст. 162, ст. 163, п.164.1, п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, ст. 168, ст. 176 ст. 179 розділу ІV «Податок на доходи з фізичних осіб» ПК України, в результаті чого донараховано податок на доходи з фізичних осіб за 2014 рік у сумі 751305,23 грн. (а.с. 23-27).

За результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28.03.2018р., яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування» у розмірі 939131,54 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 751305,23 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 187826,31 грн. (а.с. 29).

13.06.2018 р. Головним управлінням ДФС в Одеській області винесено податкову вимогу №69445-17, якою визначено, що станом на 12.06.2018р. сума податкового боргу ОСОБА_1 становить 1669814,91 грн. (а.с. 30).

Не погоджуючись із правомірністю дій податкового органу щодо проведення перевірки, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень в ході судового розгляду не доведено як правомірності своїх дій в частині дотримання імперативних вимог п.79. 2 ст. 79 ПК України, як передумови для початку проведення перевірки. Крім того, за висновками суду, відповідачем фактично не було встановлено правового статусу складових суми заборгованості позивача за кредитним договором від №014/83361/85/86383 від 29.11.2007р. та договором, укладеним 28.05.2014р. про припинення зобов`язань за кредитним договором №014/83361/85/86383 від 29.11.2007р., яка була анульована кредитором (відсотки, штрафи, пеня, комісія), що є визначальним для розрахунку суми доходу позивача та сплати з такого доходу податку на доходи фізичних осіб.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно висновків постанови Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, при оскарженні наслідків проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень платник податків не позбавлений можливості посилатися на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. Суди мають надавати правову оцінку відповідним підставам позову за їх наявності, а якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (далі ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Статтею 79 ПК України визначено особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Зокрема, пунктом 79.1 статті 79 ПК України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

За правилами пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

При цьому, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 ПК України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім, що також узгоджується із приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України.

Сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.

Отже, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, повідомлення №1654/13-05 від 11.12.2017р. та наказ Головного управління ДФС в Одеській області №6686 від 07.12.2017 р. було направлено на адресу : АДРЕСА_1 (а.с. 96), проте станом на момент перевірки у податкового органу жодних доказів, які підтверджували б факт отримання копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

В подальшому, як визнає податковий орган, лист з повідомленням від 11.12.2017року №1654/13-05 та копією наказу від 07.12.2017 №6686 повернувся до податкового органу із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» тільки 24.01.2018 року, тобто вже після проведення перевірки та винесення спірного податкового повідомлення рішення.

Таким чином, належних доказів вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки податковим органом до суду не надано.

Судом першої інстанції було вірно спростовано посилання відповідача на положення абзацу 6 п. 42.4 ст. 42 ПК України, оскільки навіть з урахуванням зазначених вимог Закону, копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки вважаються отриманими вже після проведення перевірки, що протирічить вимогам пункту 79.2 статті 79 ПК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними дій Головного управління ДФС в Одеській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної податкової перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 відповідно до наказу № 6686 від 07.12.2017р., у період з 22.12.2017р. по 09.01.2018р.

В свою чергу, невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги тощо).

Наведене правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду у постановах від 27.05.2021 (справа №320/2460/19), 25.02.2021 (справа №826/10069/15) 06.02.2018 (справа №802/1241/17-а), від 21.02.2018 (справа №821/371/17) від 1.08.2018 (справа №821/1667/16).

У постанові від 22 вересня 2020 року у справі №520/8836/18 Верховний Суд також зазначив, що невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем пункту 181.1 статті 181 ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання».

Таким чином, фактичне неповідомлення позивача про проведення перевірки до її початку свідчить про відсутність правових наслідків такої перевірки, а також недоведення відповідачем отримання позивачем в 2014 році додаткового блага, що підлягає оподаткуванню податком на прибуток фізичних осіб, з огляду на що колегія суддів погоджується із висновками суд першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 28.03.2018р., податкова вимога №69445-17 від 13.06.2018р є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.03.2018р., податкової вимоги №69445-17 від 13.06.2018р залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О. О. Кравець

Суддя: Л.Є. Зуєва