Справа № 308/15869/21
Суддя: Зарева Н. І.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді - Зарева Н.І.,
за участю секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,
перекладача - Чауджарі Тарун,
представника позивача - Костів Л.А.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Караман Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовною заявою:
військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до
ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Республіки Індії,
про примусове видворення,

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про примусове видворення.
Позов мотивує тим, що 07 листопада 2021 року o 08 год. 20 хв. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом "Прикордонний патруль" в складі групи осіб на ділянці відповідальності віпс "Оноківці" впс "Ужгород" в районі 262 прикордонного знаку під час спроби незаконного перетинання Державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску.
Своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 263 КУпАП, був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення.
Оскільки, на момент затримання відповідача, у нього були відсутні документи, що посвідчують його особу та підтверджують законність перебування на території України, позивач 04.11.2021 звернувся в суд з адміністративним позовом про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області позов задоволено та ухвалено затримати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України на строк до шести місяців.
У подальшому особу відповідача було ідентифіковано на підставі оригінала паспорта громадянина Республіки Індія № НОМЕР_2 , виданого 23.09.2020, дійсного до 22.09.2030.
Зауважує, що відповідач на сьогоднішній день, підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не має, а незаконне перетинання ним державного кордону України в Словацьку Республіку свідчить про те, що він порушив вимоги законодавства України з
прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства і, відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», підлягає примусовому видворенню.
За таких обставин, позивач просить позов задовольнити та видворити громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі території України.

Тридцятого листопада 2021 року представник відповідача подав письмовий відзив на позов, у якому просив відмовити у його задоволенні, зазначивши, що відповідач прибув до України на законних підставах з метою вступу до вищого навчального закладу і має на меті оформити посвідку на тимчасове проживання на території України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Окрім цього, заявила клопотання долучити до матеріалів справи та дослідити в ході судового розгляду справи витяг з наказу Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини за № 1636 від 30.11.2021 року, в якому зазначено, що у зв`язку з порушенням чинного в Україні законодавства, а саме ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, громадянина Індії ОСОБА_3 відраховано зі складу слухачів підготовчого відділення для іноземних громадян.
Відповідач та його представник проти долучення до матеріалів справи витягу з наказу Уманського ДПУ імені П.Тичини не заперечили.
Крім того, відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Зазначив, що потрапив до України на законних підставах з метою навчатися. При цьому підтвердив той факт, що був затриманий у складі групи осіб при спробі незаконного перетину Державного кордону України з Словацькою Республікою з метою дістатися до Німеччини. Додав, що посвідку на тимчасове проживання на території України не отримував, хоче якнайшвидше повернутися дому, однак коштів для самостійного повернення не має.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав свого довірителя.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Сьомого листопада 2021 року o 08 год. 20 хв. ОСОБА_1 був виявлений в складі групи осіб та затриманий прикордонним нарядом "Прикордонний патруль" на ділянці відповідальності віпс "Оноківці" впс "Ужгород" в районі 262 прикордонного знаку при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску.
У зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують особу відповідача, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 308/14802/21 від 09.11.2021 року громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, на строк до шести місяців.
У подальшому особу відповідача було ідентифіковано на підставі оригінала паспорта громадянина Республіки Індія № НОМЕР_2 , виданого 23.09.2020, дійсного до 22.09.2030.
Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання відповідача від 07.11.2021, протоколом його особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 07.11.2021, Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 308/14802/21 від 09.11.2021 року, копією закордонного паспорту громадянина Республіки Індія № НОМЕР_2 .
З листа Управління Державної міграційної служби в Черкаській області за № 7101.8.1-10452/71.1-21 від 15.11.2021 року, вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні до УДМС у Черкаській області не звертався. Рішення про примусове повернення/видворення відносно
даного громадянина не приймалося.
Згідно з наказом Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини за № 1636 від 30.11.2021 року, у зв`язку з порушенням чинного в Україні законодавства, а саме ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, громадянина Індії ОСОБА_3 відраховано зі складу слухачів підготовчого відділення для іноземних громадян.
Рішенням начальника відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу підполковником ОСОБА_4 , затвердженим в.о. начальника 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України полковником О. Михайлюком, ухвалено примусово повернути громадянина Індії ОСОБА_5 за межі України та зобов`язано його покинути територію України у термін до 25 листопада 2021 року.
Також судом встановлено, що відповідач бажає повернутися на батьківщину, однак фінансової можливості зробити це самостійно не має. Доказів наявності у відповідача фінансів для забезпечення його перебування в Україні чи для повернення до країни походження, судом в ході розгляду справи не здобуто.
Угода про реадмісію між Україною та Республікою Індія не укладено.

Оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.
Згідно з ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповіно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 7 ст. 5 КАС України, іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.
Відповідно до ч. 4 ст. 46 КАС України, громадяни України, яноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень, в тому числі в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (зі змінами та доповненнями, надалі Закон № 3773-VI).
Частиною 1 ст. 26 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Згідно з ч. 5 ст. 26 вказаного Закону, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.
Випадки, коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України, встановлені статтею 30 зазначеного Закону.
Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Таким чином, примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.
Крім того, із змісту наведеної норми вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.
Таким чином, обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.
Подібний висновок про застосування норм права викладено у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі № 754/2198/17, від 09 серпня 2019 року у справі № 359/5823-16-а, а також у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду № 308/12044/21 (№ А/857/17269/21).
Статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено вичерпний перелік підстав за яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення або видача чи передача іноземця та особи без громадянства. Такими підставами є: - де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; - де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; - де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; - де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.
Доказів стосовно наявності обставин, за яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення або видачу чи передачу відповідача до країни походження в ході судового розгляду здобуто не було, а тому відсутні підстави для застосування положень вищезазначеної норми.
На виконання вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та з метою упорядкування роботи з примусового повернення і примусового видворення іноземців та осіб без громадянства Міністерство внутрішніх справа України, Адміністрація Державної прикордонної служби України, Служба Безпеки України винесли спільний наказ № 353/271/150 від 23.03.2012, яким затверджено Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - Інструкція № 353/271/150).
Відповідно до пункту 4 Інструкції № 353/271/150, іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.
Пунктом 7 розділу І Інструкції № 353/271/150 визначено підстави подання позову про примусове видворення іноземців, в тому числі:
- невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення;
- наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, крім випадків затримання іноземця за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та його передачі прикордонним органам суміжної держави;
- якщо іноземці, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, не мають законних підстав для перебування на території України та якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких осіб відсутній договір про реадмісію;
- якщо іноземець, стосовно якого прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не виїхав з України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення, за винятком випадків, коли особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду,- до набрання рішенням суду законної сили.
У матеріалах справи наявне рішення про примусове повернення до країни походження іноземця або особи, прийняте відносно громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким останнього зобов`язано покинути територію України до 25.11.2021 року. Вказане рішення доведено до відома відповідача, про що свідчить його підпис про ознайомлення з вказаним рішенням, зроблений в присутності перекладача.
На день розгляду справи рішення про примусове повернення не виконано.
У судовому засіданні встановлено, що відповідач позов визнав та просив його видворити за межі України. Також встановлено, що у відповідача відсутні кошти на самостійне повернення додому.
Будь-які міжнародні Угоди між Україною та Республікою Індія про реадмісію осіб не укладались.
Обставин на підтвердження того, що на відповідача поширюються дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" судом не встановлено.
На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 26, 29, 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст.ст. 6, 8, 9-11, 72-79, 288, 289 КАС України, суд

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі території України.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зарева