Справа № 620/11864/21
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року Чернігів Справа № 620/11864/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (далі - позивачі) до Генерального штабу Збройних Сил України в особі комісії Генерального штабу Збройних Сил України (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення комісії Генерального штабу Збройних Сил України, що оформлене протоколом від 09.07.2021 № 5, та зобов`язання відповідача надати позивачам статус учасника бойових дій.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням відповідача у наданні статусу учасника бойових дій відмовлено без визначення причин.

Ухвалою суду від 12.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено в порядку спрощеного провадження без участі сторін.

Відповідач надіслав суду відзив, в якому позов не визнає та зазначає, що оскаржуване рішення прийнято на підставі документів, поданих позивачами, з яких встановлено недостатність терміну (менше 30 календарних днів) виконання обов`язків в районах проведення антитерористичної операції та відсутністю наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією.

Позивачами подано відповідь на відзив, де зазначено, що на момент звернення до відповідача на було встановлено обов`язкових вимог щодо тривалості періоду перебування особи у зоні АТО або її залучення до АТО, необхідної для надання такій особі статусу учасника бойових дій, тому доводи відповідача, викладені у відзиві вважає необґрунтованими.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Військова частина НОМЕР_1 (м. Артемівськ, з 2016 року - Бахмут територіально розташована у зоні проведення антитерористичної операції відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р.

Позивачі здійснювали завдання та відрядження до вказаної військової частини.

Період перебування у відрядження до районів проведення антитерористичної операції підтверджуються наказами начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України та посвідченнями на відрядження, наявними в матеріалах справи, та рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 у справі № 620/1403/21, яке набрало законної сили.

Також судовим рішенням у справі № 620/1403/21 встановлено, що при прийнятті рішення відносно позивачів відповідачем враховано положення Постанови № 602. Однак застосування положень вказаної постанови при розгляді матеріалів, що стосуються питання надання статусу учасника бойових дій у зв`язку з безпосередньою участю в АТО у 2015 році, суд вважає безпідставним, оскільки вказана Постанова набрала чинності з 16.09.2016, а тому відповідно до положення ч.1 ст.58 Конституції України не має зворотної дії в часі.

Крім того, виходячи зі змісту статей 17, 65 Основного Закону України громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції. Тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати додаткові гарантії соціального захисту відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення Конституційного Суду України від 18.12.2018 у справі № 12-р/2018).

Як зазначалося вище, п. 6 Порядку №413 передбачає, що для надання статусу учасника бойових дій командири (начальники) військових частин у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення зобов`язані подати на розгляд комісії, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначені у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Відповідні документи для присвоєння військовослужбовцям в/ч НОМЕР_2 статусу учасника бойових дій на розгляд комісії не подавались в зв`язку з неповним переліком необхідних документів, а саме відсутністю витягів з наказів керівника Антитерористичного центру, витягів з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції. що, зокрема підтверджується Актом службового розслідування від 19.11.2019.

Лише у 2020 році керівником Антитерористичного центру при СБУ було видано наказ «Про залучення до проведення антитерористичної операції сил та засобів суб`єктів боротьби з тероризмом» від 16.03.2020 №06, згідно якого засвідчено факт залучення до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з підпорядкуванням керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією на території Донецької та Луганської областей військовослужбовців-позивачів в/ч 4558 Збройних Сил України.

Однак вказана обставина призвела до затягування у часі розгляд питання про надання позивачам статусу учасника бойових дій. Така бездіяльність суб`єкта владних повноважень призвела до порушення права позивачів на своєчасний розгляд питання щодо надання/відмови у наданні статусу учасника бойових дій. Крім того, суд зауважує, що у випадку своєчасного розгляду вказаного питання не постало б питання застосування Порядку №413 в редакції, яка діяла на момент розгляду матеріалів справи, та необхідності позивачів звернення до суду у зв`язку з прийняттям негативного для них рішення з підстав, недотримання вимог Постанови №602.

Таким чином, суд дійшов висновку, що приймаючи рішення про відмову надання статусу учасника бойових дій щодо позивачів відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбаченні законодавством.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, у своїх висновках, викладених в рішеннях від 28.11.1999 по справі «Brumarescu v. Romania» («Брумареску проти Румунії») та від 24.07.2003 по справі «Ryabykh v. Russia» («Рябих проти Росії»), Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Таким чином, суд звертає увагу, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 у справі № 620/1403/21, яке набрало законної сили, та яким встановлено протиправність рішення відповідача про відмову позивачам у наданні статусу учасника бойових дій з доводів, наведених у відзиві, не може ставитися під сумнів.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку про визнання протиправним і скасування рішення засідання комісії Генерального штабу Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, оформлене протоколом № 5 від 09 07.2021.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

Отже, належним у конкретному випадку способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача надати позивачам статус учасника бойових дій.

Обраний у конкретному випадку спосіб захисту порушених прав позивача відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення позивача в правах.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Позивачі звільнені від сплати судового збору, тому стягненню з відповідача не підлягає.

Керуючись ст. ст.139, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Генерального штабу Збройних Сил України, що оформлене протоколом від 09.07.2021 № 5.

Зобов`язати Генеральний штаб Збройних Сил України надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 статус учасника бойових дій.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4

Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5

Позивач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6

Позивач: ОСОБА_5 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_7

Позивач: ОСОБА_6 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_8

Позивач: ОСОБА_7 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_9

Відповідач: Генеральний штаб Збройних Сил України, просп. Повітрофлотський, 6, м.Київ, 03168,

Повний текст рішення виготовлено 02 грудня 2021 року.

Суддя І.І. Соломко