Справа № 810/3116/18
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 листопада 2021 року

Київ

справа №810/3116/18

адміністративне провадження №К/9901/10847/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

за участю секретаря судового засідання - Загороднього А.А.,

учасники справи:

представник відповідача - Огнарьов Є.А.,

розглядаючи у судовому засіданні справу № 810/3116/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року (суддя Кушнова А.О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року (судді: Кузьмишина О.М. (головуючий), Пилипенко О.Є., Сорочко Є.О.),

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі - відповідач, контролюючий орган, ГУ ДПС у Київській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.10.2016 № , № , № та № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не є фізичною особою-підприємцем та сплатив податки у повному обсязі, тоді як податки, визначені відповідачем у акті перевірки та оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, прийнятих контролюючим органом, не підлягають сплаті. Так, позивач зазначає, що контролюючий орган дійшов безпідставних та протиправних висновків про необхідність оподаткування доходу, отриманого від продажу власного нерухомого майна, податком на доходи фізичних осіб та ПДВ на загальних підставах. Позивач стверджує, що дохід, отриманий фізичною особою від продажу житлового будинку, квартири оподатковується у порядку, передбаченому пунктами 172.1-172.2 статті 172 Податкового кодексу України, за ставкою 5 відсотків, а під час нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу квартир ним було утримано податок з доходу, отриманого у якості компенсації вартості квартири, у результаті чого до бюджету було сплачено 2 352 395,50 грн. Крім того, доводи контролюючого органу про необхідність утримання з такого доходу податку на доходи фізичних осіб та ПДВ не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки позивач не є підприємцем, а отже і платником зазначених податків. Позивач також зазначає, що квартири, які ним реалізовувались третім особам, були побудовані у рамках договору про спільну діяльність з ТОВ "БГМ ЛТД". При цьому умовами зазначеного договору обов`язок ведення бухгалтерського і податкового обліку спільної діяльності було покладено на ТОВ "БГМ ЛТД". Таким чином, позивач вважає, що будь-які податкові зобов`язання, що виникли у зв`язку з відчуженням об`єктів нерухомого майна, що були створені у рамках спільної діяльності, є зобов`язаннями ТОВ "БГМ ЛТД".

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що контролюючим органом було правильно визначено систематичний характер продажу позивачем об`єктів нерухомості, що є підприємницькою діяльністю, а тому правомірно застосовано до спірних правовідносин норми податкового законодавства, що регулюють оподаткування фізичних осіб-підприємців. Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в перевіряємий період здійснював діяльність, пов`язану із будівництвом житлових будинків за рахунок власних та залучених в інших осіб коштів, у тому числі багатоквартирних, продажу останніх іншим особам, що слід розцінювати як здійснення ним підприємницької діяльності. Зважаючи на те, що укладений між позивачем та ТОВ "БГМ ЛТД" договір про спільну діяльність не був зареєстрований в податковому органі в установленому законом порядку, а сума отриманого позивачем прибутку перевищувала 300 000,00 грн, відповідно на останнього лягає тягар щодо сплати податку на додану вартість, виходячи із суми отриманого ним прибутку. Також, позивачем не було спростовано будь-якими належними доводами та доказами зауваження контролюючого органу щодо реалізації позивачем ряду квартир у період з 29.01.2013 по 06.07.2013, до набрання чинності відповідного договору про спільну діяльність. Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено та зазначено, що позивач оформив право власності на квартири безпосередньо на себе з метою їх подальшого перепродажу, а тому у спірних правовідносинах, відповідно до положень Податкового кодексу України, продаж квартир покупцям є першим постачанням житла, що повинно оподатковуватися на загальних підставах.

Не погодившись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій позивач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі. В доводах касаційної скарги позивач цитує норми матеріального та процесуального права та вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій окремих положень податкового законодавства щодо оподаткування доходів фізичних осіб - платників податків, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, від продажу об`єктів нерухомого майна, того, що фізична особа без статусу підприємця не є платником ПДВ, зазначає, що не здійснював підприємницької діяльності, а також, що судами попередніх інстанцій не було враховано, що спірні операції не є операціями з першого постачання житла у розумінні чинного податкового законодавства, а тому такі звільнені від оподаткування податком на додану вартість, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.

Відповідач надіслав відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Отже, колегією суддів визначено, що спірним у цій справі є питання оподаткування фізичною особою доходу, отриманого платником податку внаслідок систематичного продажу нерухомого майна впродовж 2013-2015 років, сплата військового збору із доходу, отриманого у такий спосіб, та податку на додану вартість з операцій з продажу нерухомого майна.

Верховний Суд вже неодноразово розглядав зазначене питання. Так, у постанові Верховного Суду від 6 жовтня 2020 року у справі № 826/14391/16 дійшов висновку про те, що підприємницькою діяльністю можна вважати сукупність постійно або систематично здійснюваних дій щодо виробництва матеріальних і нематеріальних благ, реалізації товарів, виконання робіт або надання послуг з метою отримання прибутку. Аналізуючи ознаки притаманні підприємницькій діяльності, з урахуванням положень статей 42 та 55 Господарського кодексу України, можна зробити висновок про те, що остання передбачає систематичне прийняття особою самостійних рішень щодо здійснення операцій, спрямованих на отримання прибутку, що супроводжується прийняттям взятих на себе ризиків, що пов`язані з такою діяльністю. Також Верховний Суд зазначив, що у відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного України "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" від 25.04.2003 № 3 під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик. З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що комплекс послідовних цілеспрямованих дій фізичної особи з продажу нерухомого майна є систематичною діяльністю, метою якої є саме отримання прибутку, оскільки зазначені дії з продажу не можна кваліфікувати як такі, що мали на меті задоволення власних (особистих) потреб фізичної особи, а, отже, вказане є свідченням того, що відповідна діяльність для цілей оподаткування має кваліфікуватися як підприємницька. При цьому, сам лише факт підписання відповідних договорів купівлі-продажу нерухомого майна без зазначення статусу фізичної особи, як підприємця, не є свідченням непов`язаності таких операцій із підприємницькою діяльністю.

Водночас у постанові від 28 травня 2021 року у справі № 120/1565/19-а Верховний Суд висловив правову позицію, відповідно до якої, з урахуванням положень статті 19 Конституції України, право платника податків зареєструватися підприємцем не може бути обов`язком; платник податку - фізична особа не повинен сплачувати податки в розмірі, встановленому для ФОП. Фізичні особи можуть вважатись суб`єктами господарювання тільки за умови здійснення ними господарської діяльності і реєстрації їх як підприємців (враховуючи положення статей 42 та 55 Господарського кодексу України). І лише зареєстровані підприємці зобов`язані сплачувати податки, передбачені для підприємців, оскільки саме з моменту реєстрації особа набуває відповідний правовий статус. При цьому реєстрація суб`єктом господарювання є добровільним рішенням фізичної особи. Чинним законодавством України не передбачено надання фізичній особі статусу ФОП в обхід встановленої процедури, в тому числі й примусово, за рішенням будь-якого суб`єкта владних повноважень.

Констатуючи наявність неоднакового тлумачення та застосування колегіями суддів Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вказаних правових норм під час розгляду касаційних скарг на рішення судів у справах щодо оподаткування фізичною особою доходу, отриманого платником податку внаслідок систематичного продажу нерухомого майна впродовж 2013-2015 років, сплата військового збору із доходу, отриманого у такий спосіб, та податку на додану вартість з операцій з продажу нерухомого майна, колегія суддів при розгляді цієї справи вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норм права, викладеного в судовому рішенні Верховного Суду у справі № 120/1565/19-а.

Здійснюючий касаційний розгляд справи № 810/3116/18, колегія суддів, з метою забезпечення єдності практики вирішення спорів у подібних правовідносинах, вважає за необхідне передати цю справу на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу.

Відповідно до частини першої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України суд який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.

Згідно зі статтею 347 Кодексу адміністративного судочинства України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 346 цього Кодексу.

Керуючись статтями 346, 347 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Справу № 810/3116/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - передати на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду