Справа № 548/2690/21
Суддя: Миркушіна Н. С.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 548/2690/21
Провадження №2-а/548/72/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2021 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання - Листопад В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол адміністративну справу за позовом Хорольського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Хорольський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області звернувся до суду з позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , в якому просить видворити останнього, за межі території України.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач порушив вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та на сьогоднішній день нелегально перебуває на території України. Ррішення позивача № 5 від 29.09.2021 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виконав, територію України не залишив.

В зв`язку з вищевказаним позивач просив примусово видворити за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача Хорольського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Новаковський О.В. в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності та вказав, що позов підтримує та просив його задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності, позов визнав.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 16 вересня 2021 року Хорольським сектором УДМС у Полтавській області було виявлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порушення вимог частини 3 статті 3, статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не додержується правил перебування іноземців в Україні, а саме: проживає без документів на право проживання в Україні та ухиляється від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

Перевіркою встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , востаннє прибув в Україну в приватних справах 06.02.2020 року до своєї матері.

По питанню продовження строку перебування та оформлення документів на право проживання на території України громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до компетентних органів не звертався.

Відповідач порушив вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та на сьогоднішній день нелегально перебуває на території України.

За порушення правил перебування в Україні відносно вказаного громадянина 16.09.2021 року головним спеціалістом Хорольського сектору УДМС у Полтавській області Тетяною Ігнатенко було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МПТ № 001308 за ознаками ч. 1 ст. 203 КУпАП та 16.09.2021 року завідувачем Хорольського сектору УДМС у Полтавській області Олександром Новаковським винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МПТ № 001306 у вигляді штрафу в розмірі 1717 грн. Штраф відповідачем не сплачено.

З матеріалів справи та наданих пояснень, відповідачем, обставини, які б заборонили примусово повернути його з України, визначені ч. 8 ст. 26, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відсутні.

Ураховуючи вищевикладене, з метою забезпечення виконання положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, 29.09.2021 року Хорольським сектором УДМС у Полтавській області було прийнято рішення № 5 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 один екземпляр якого було вручено відповідачу, з яким останній ознайомився. Рішення йому зрозуміле, що підтверджується його підписом на примірнику рішення, та відповідач зобов`язався виїхати за межі України у визначений термін, а саме до 28.10.2021 року.

Судом встановлено, що вказане рішення відповідач не виконав, територію України не залишив.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, перебуваючи в нелегальному становищі, порушував міграційне законодавство України, у строк, встановлений в рішенні про його примусове повернення з території України, не виїхав, був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Крім того, встановлено, що відповідач не підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", його видворення за межі території України не буде загрожувати його життю або свободі; небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки, відсутні, що також знайшло своє підтвердження в ході розгляду судової справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 КАС України позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Згідно з ч. 5 ст. 46 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

В пункті 7 ч. 1 ст. 4 КАС України дано визначення суб`єкта владних повноважень, це - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи щодо примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України, затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до ч.1 ст. 288 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України територіальним органом чи підрозділом Державної міграційної служби України подається до адміністративного суду за місцезнаходженням цього органу або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Згідно ч. 5 статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України позовні заяви та апеляційні скарги у справах, передбачених статтею 288 КАС України, подаються до адміністративного суду без сплати судового збору.

Згідно з ч.3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.1 стаття 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до п.14 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідності до статті4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено виключні підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Частиною 16 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд та виїзд з України іноземцями та особи без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території:

1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України;

2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС;

Відповідно до частини 1 стаття 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в`їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідач не працює, проживає в помешканні своєї матері, перебуває в України без реєстрації та постійного місця проживання, роботи, джерела доходів та достатнього фінансового забезпечення для проживання не має. За продовженням строку тимчасового перебування на території України до органів ДМС не звертавсь.

Відповідно до ч.1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

У відповідача відсутні визначені законодавством та міжнародними договорами України підстави для перебування в Україні, відсутні також обставини, які згідно ч.8 ст.26 та ч.1 ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» забороняють примусове видворення за межі України (відповідач не перебуває у процедурі визнання біженцем та особою, яка потребує додаткового захисту; не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; в країні громадянської належності його життю або свободі не загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; не загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; не загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки).

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Керуючись ст.ст.271, 272, 243-245, 288, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства, суд,

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов Хорольського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , - задовольнити повністю.

Примусово видворити за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду звернути до негайного виконання відповідно до п. 3. ч. 2 ст. 371 КАС України.

Виконання рішення покласти на Хорольський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст. 286 КАС України та розділом ІІІ глави 1 КАС України протягом 10 днів до Другого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 02.12.2021 року.

Суддя: Н.С.Миркушіна