Справа № 752/22469/21
Суддя: Шевченко Т. М.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/403/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.11.2021 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Шевченко Т.М. з участю секретаря Гладибороди Л.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 5 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Чайковського Євгенія Олександровича, третя особа - Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

у вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив:

- визнати дії поліцейського взводу № 2 роти № 5 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Чайковського Є.О. щодо складення постанови серії БАБ № 022002 від 31.08.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у виді штрафу в сумі 608 грн. за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122 ч. 3 та 126 ч. 1 Кодексу України про адміністративне правопорушення;

- визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 022002 від 31.08.2021 року протиправною та скасувати її, а провадження у справі - закрити;

- визнати протиправними дії поліцейського взводу № 2 роти № 5 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Чайковського Є.О. щодо примусового доставлення до Відділу поліції (із обслуговування житлового масиву «Віноградар») Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві без складення протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено про те, що 31.08.2021 року о 15.21 год. по проспекту Гонгадзе, 8 в м. Києві поліцейським взводу № 2 роти № 5 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Чайковським Є.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 022002 від 31.08.2021 року. В оскаржуваній постанові відповідачем зазначено про те, що 31.08.2021 року о 13.54 год. по вул. Олени Теліги, 37 в м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався смугою МТЗ, позначеного дорожньою розміткою 1.2 та дорожнім знаком 5.11. В ході спілкування на прохання поліцейського відмовився надавати документи, перераховані в п.п. 2.1 ПДР.

Позивач вважає дії відповідача незаконними та необґрунтованими. Зазначає, що згідно фотофіксації розташування керованого позивачем транспортного засобу на вимогу відповідача здійснено в зоні дії знаку 5.43.1 «Пункт зупинки тролейбуса» і на дорожній розмітці, що визначена Додатком № 2 до Правил дорожнього руху, як розмітка 1.2 та позначена дорожнім знаком 5.11. Підкорившись вимозі відповідача, позивач фактично вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, але не в частині руху на смузі для маршрутних транспортних засобів, а шляхом стоянки. Причиною вимушеної зупинки позивача була необхідність виконання вимог відповідача щодо переміщення позивача у службовому автомобілі до Подільського УП ГУНП в м. Києві. мета доставлення позивача до відділку поліції, позивачу не повідомлена. Позивача позбавлено права на захист, не надано можливість скористатись правовою допомогою захисника.

Позивач вважає, що при складення оскаржуваної постанови, відповідач не керувався жодними доказами, які б свідчили про вчинення адміністративного правопорушення, такі докази взагалі відсутні, у іншому б випадку були надані відповідачем, у зв`язку із чим просить скасувати постанову відповідача, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Відповідно до вимог ст. ст. 19, 257 Кодексу адміністративного судочинства України справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у встановлений судом строк не подав відзив на позов.

Дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступних висновків.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що 31.08.2021 року о 15.21 год. відповідачем поліцейським взводу № 2 роти № 5 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Чайковським Є.О. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 022002, згідно змісту якої 31.08.2021 року о 13.54 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Олени Теліги, 37 в м. Києві, рухався смугою МТЗ, позначеною дорожньою розміткою 1.2 та дорожнім знаком 5.11. В ході спілкування на прохання поліцейського відмовився надавати документи, перераховані в п.п. 2.1 ПДР України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За змістом Правил дорожнього руху України, дорожня розмітка 1.2 (широка суцільна лінія), позначає край проїзної частини (крайова розмітка) автомобільних доріг та вулиць, межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів або велосипедної смуги.У місцях, де на смугу маршрутних транспортних засобів дозволено заїзд іншим транспортним засобам, ця лінія може бути переривчастою.Лінію 1.2, якою позначено край проїзної частини, перетинати дозволяється (якщо це не заборонено встановленими дорожніми знаками). Також, лінію 1.2 дозволяється перетинати в разі вимушеної зупинки, якщо цією лінією позначено край проїзної частини, суміжний з узбіччям.

Знак 5.11 "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів" застосовується для позначення смуги, що призначена для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів.Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він установлений. Якщо знак установлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху.Водію, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, дозволено виконувати поворот із цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Частиною третьою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би фіксував порушення, виклад яких міститься в оскаржуваній постанові.

При цьому, суд зауважує, що в постанові серії БАБ № 022002 від 31.08.2021 року, відповідачем вказано про використання бодікамериАА-00100.

Однак, відповідачем не надано в розпорядження суду відеозапису з нагрудної камери поліцейського АА 00673, на якому був би зафіксований факт та обставини інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення, а саме - здійснення 11.06.2020 року о 00 год. 42 хв. руху заднім ходом на щляхопроводі по бульвару Дружби народів в м. Києві.

Крім того, згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку суд зазначає, що сама по собі постанова відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення, містить лише виклад обставин, які відповідач визнав достатніми для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, однак, вона не може бути єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Також, згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17,постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 245-246 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, на думку суду, належні та допустимі докази на підтвердження наявності встановлених відповідачем обставин, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в матеріалах справи відсутні, відповідачем, як того вимагає ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в розпорядження суду не подані.

Таким чином, відповідачем не доведено в установленому порядку факт вчинення позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення через відсутність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення від 31.08.2021 року серії БАБ № 022002.

Згідно зі ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

В частині позовних вимог про визнання протиправними дій поліцейського взводу № 2 роти № 5 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Чайковського Є.О. щодо примусового доставлення до Відділу поліції (із обслуговування житлового масиву «Віноградар») Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві без складення протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 , оскільки законом передбачено відповідну процедуру та юрисдикцію органу для оскарження дій поліцейських, пов?язаних із адміністративним затриманням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 3, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 5 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Чайковського Євгенія Олександровича, третя особа - Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 31.08.2021 року поліцейським взводу № 2 роти № 5 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Чайковським Євгенієм Олександровичем серії БАБ № 022002, - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя