Справа № 480/888/21
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 р. Справа № 480/888/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Бершова Г.Є.,

Суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року по справі № 480/888/21 (головуючий 1 інстанції Опімах Л.М.) за позовом ОСОБА_1 до Лебединської міської ради Сумської області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Лебединської міської ради Сумської області в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Лебединської міської ради та зобов`язати останню повторно розглянути питання 2.2, 2.4, 3 заяви №399 від 20.07.2020 та надати йому обґрунтовану відповідь.

Обґрунтовуючи позов зазначив, що 20 липня 2020 року надіслав на електронну пошту Будильської сільської ради, правонаступником якої є Лебединська міська рада Сумського району Сумської області, заяву №399, в якій, серед іншого, просив з`ясувати, повідомити і навпроти кожного із 46 судових рішень, ухвалених судом на його користь, поставити прізвище посадової особи Будильської сільської ради , винної в порушенні його права на інформацію, з вини яких впродовж 2015 - 2020 років, він змушений був звертатись до суду за захистом своїх прав, які порушили ст. 40 Констатації України, Закон України Про інформацію, Закон України Про звернення громадян, Закон України Про доступ до публічної інформації, ст. 60 Закону України Про запобігання корупції, та інше законодавство України, або повідомити причини за яких виконавчий комітет Будильської сільської ради не виконував його вимоги ( п.2.2 Заяви).

Також з метою виявлення причин та умов, що призвели і призводять до вчинення названих і визнаних судом корупційних та пов`язаного з корупцією правопорушень просив вчинити дії, якими з`ясувати і повідомити причини, що породжують зазначені правопорушення, назвати прізвища і посади всіх правопорушників, а також вирішити питання про притягнення правопорушників до дисциплінарної та адміністративної відповідальності за вчинення корупційних дій передбачених ст. 60 Закону України Про запобігання корупції, за порушення його прав, Конституції та законів України, або повідомити причини за яких виконавчий комітет ради не виконує його вимог ( п.2.4 Заяви).

Крім того, просив з`ясувати, назвати, перерахувати і повідомити всі дії вчинені посадовими особами Будильської сільської ради, її депутатами та членами виконкому впродовж 2015 - 2019 та 6 місяців 2020 року по усуненню вищезазначених правопорушень, повідомити та надати документальне підтвердження ефективності цих дій і стягнень ( п.3 Заяви).

У відповідь на звернення позивач отримав лист Будильської сільської ради 27 липня 2020 року № 02-17/837, який не містив відповіді на зазначені у заяві питання, тобто відповідачем допущена протиправна бездіяльність при розгляді його звернення.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Лебединської міської ради Сумської області в частині визнання протиправною бездіяльності Будильської сільської ради , яка полягала у не вирішенні та ненаданні інформації на питання 2.5, 4.1, 4.2 заяви № 399 від 20.07.2020, зобов`язання Лебединської міської ради повторно розглянути питання 2.5, 4.1, 4.2 заяви № 399 від 20.07.2020, стягнення моральної шкоди - залишити без розгляду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року відмовлено в задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 20 липня 2020 року позивач звернувся до Будильської сільської ради Лебединського району із заявою №399, в якій, серед іншого, просив з`ясувати і повідомити прізвище посадової особи Будильської сільської ради, винної в порушенні його права на інформацію, з вини якої продовж 2015-2020 років, він змушений був звертатись до суду за захистом своїх прав, які порушили ст. 40 Констатації України, Закон України Про інформацію, Закон України Про звернення громадян, Закон України Про доступ до публічної інформації, ст. 60 Закону України Про запобігання корупції, та інше законодавство України, або повідомити причини за яких виконавчий комітет Будильської сільської ради не виконував його вимоги ( п.2.2 Заяви).

Також з метою виявлення причин та умов, що призвели і призводять до вчинення названих і визнаних судом корупційних та пов`язаного з корупцією правопорушень просив з`ясувати і повідомити причини, що породжують зазначені правопорушення, назвати прізвища і посади всіх правопорушників, а також вирішити питання про притягнення правопорушників до дисциплінарної та адміністративної відповідальності за вчинення корупційних дій передбачених ст. 60 Закону України Про запобігання корупції, за порушення його прав, Конституції та законів України, або повідомити причини за яких виконавчий комітет ради не виконує його вимог ( п.2.4 Заяви).

Крім того, просив з`ясувати, назвати, перерахувати і повідомити всі дії вчинені посадовими особами Будильської сільської ради, її депутатами та членами виконкому впродовж 2015-2019 та 6 місяців 2020 року по усуненню вищезазначених правопорушень, повідомити та надати документальне підтвердження ефективності цих дій і стягнень ( п.3 Заяви) ( а.с.6-7).

27 липня 2020 року Будильською сільською радою надана відповідь, у якій на вказані питання було надано відповідь, а саме: на п.2.2 було зауважено, що судами визнана протиправна бездіяльність Будильської сільської ради та посадових осіб сільської ради, яка полягає у ненаданні всебічної інформації на заяви позивача, де визначений відповідальний за порушення його прав. Рішення судів, виконуються, права позивача відновлюються, зауважено, що посадові особи, які винні у порушенні прав позивача встановлені судом при ухваленні рішень.

На п.2.4 радою було повідомлено, що посадові особи не притягалися до адміністративної або кримінальної відповідальності через відсутність у ради повноважень.

На п.3 заяви позивачу було повідомлено, що двічі на рік питання звернень громадян розглядаються на засіданнях виконкому, де проводиться аналіз стану цієї роботи.

Не погоджуючись з вказаним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до рішення Лебединської міської ради Сумської області від 15.12.2020 № 41-МР розпочата процедура реорганізації сільських рад Лебединської міської територіальної громади шляхом приєднання їх до Лебединської міської ради ( а.с.50-54). Лебединська міська рада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків Будильської сільської ради. Також було з`ясовано, що всі працівники сільських рад звільнені у зв`язку із реорганізацією. Таким чином, проведення службових розслідувань стосовно посадових осіб Будильської сільської ради з приводу вказаних у заяві позивача порушень, встановлення винних у їх вчиненні осіб та притягнення їх до дисциплінарної відповідальності є неможливим.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам учасників справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України, кожному гарантовано право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян". Преамбулою цього Закону визначається, зокрема, що він забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Так, відповідно до ст. 1 вказаного Закону, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян, згідно зі ст. 3 Закону України "Про звернення громадян", слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про звернення громадян", пропозиція (зауваження) - це звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

В силу ч. 3 ст. 3 Закону України "Про звернення громадян", заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону, скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Статтями 4 - 6 Закону України "Про звернення громадян" регламентуються коло питань, рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, а також установлені вимоги до звернення, мова звернень і рішень та відповідей на них.

Статтею 7 Закону України "Про звернення громадян" установлено заборону відмови в прийнятті та розгляді звернення й передбачено обов`язок із прийняття та розгляду звернень, оформлених належним чином і поданих у встановленому порядку.

У ст. 12 Закону України "Про звернення громадян" окреслено коло правовідносин, на які його дія не поширюється, а саме, вона не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, Законами України "Про засади запобігання і протидії корупції", "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 19 Закону України "Про звернення громадян" установлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги та письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Наведені норми свідчать про те, що суб`єктами правовідносин у сфері звернень громадян, із відповідними правами та обов`язками, зокрема, з правом скерування звернення й обов`язком його розгляду та надання на нього відповіді в порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян" на момент звернення позивача із заявою були позивач та Будильська сілська рада.

Відповідно до рішення Лебединської міської ради Сумської області від 15.12.2020 № 41-МР розпочата процедура реорганізації сільських рад Лебединської міської територіальної громади шляхом приєднання їх до Лебединської міської ради ( а.с.50-54). Лебединська міська рада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків Будильської сільської ради.

Колегією суддів встановлено, що Будильською сільською радою 27 липня 2020 року надана відповідь, у якій на вказані питання було надано відповідь, а саме: на п.2.2 було зауважено, що судами визнана протиправна бездіяльність Будильської сільської ради та посадових осіб сільської ради, яка полягає у ненаданні всебічної інформації на заяви позивача, де визначений відповідальний за порушення його прав. Рішення судів, виконуються, права позивача відновлюються, зауважено, що посадові особи, які винні у порушенні прав позивача встановлені судом при ухваленні рішень.

На п.2.4 радою було повідомлено, що посадові особи не притягалися до адміністративної або кримінальної відповідальності через відсутність у ради повноважень.

На п.3 заяви позивачу було повідомлено, що двічі на рік питання звернень громадян розглядаються на засіданнях виконкому, де проводиться аналіз стану цієї роботи.

Колегія суддів дійшла висновку, що відповідь Будильською сільською радою від 27 липня 2020 року на заяву позивача містить інформацію щодо питань, на які позивач просив надати відповідь, а твердження позивача, що надана відповідь не містить відповіді на питання 2.2, 2.4, 3 скарги № 399 є безпідставною і свідчить про незгоду позивача з самою суттю наданої відповіді, проте, не спростовує факту її надання відповідачем.

При цьому колегія суддів вважає хибним твердження суду першої інстанції про те, що відповіді Будильської сільської ради від 27.07.2020 на заяву позивача №399, має суто формальний характер, не містить конкретних відповідей на поставлені у заяві питанні та не вказує на вжиті заходи, тобто не відповідає вимогам ст.19 Закону України "Про звернення громадян".

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Северянін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, дійшовши вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не встановив при цьому дійсних обставин справи, внаслідок чого помилкового обґрунтував своє рішення тим, що всі працівники сільських рад звільнені у зв`язку із реорганізацією та зазначив, що проведення службових розслідувань стосовно посадових осіб Будильської сільської ради з приводу вказаних у заяві позивача порушень, встановлення винних у їх вчиненні осіб та притягнення їх до дисциплінарної відповідальності є неможливим.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням встановлених обставин у справі, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування до спірних правовідносин норм матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року підлягає зміні з підстав та мотивів відмови у задоволенні позову.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року по справі № 480/888/21- змінити з підстав та мотивів відмови у задоволенні позову.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року по справі № 480/888/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов