Справа № 380/2208/20
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Київ

01 грудня 2021 року

справа № 380/2208/20

адміністративне провадження № К/9901/43576/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Ханової Р. Ф.

перевіривши касаційну скаргу Тернопільської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року

у справі № 380/2208/20

за позовом Приватного підприємства «Укртекстрейдинг»

до Галицької митниці Державної митної служби України

про визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості, визнання протиправними і скасування карток відмови в прийнятті митної декларації,-

УСТАНОВИВ:

29 листопада 2021 року до Верховного Суду вшосте надійшла касаційна скарга Тернопільської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 380/2208/20, предметом спору у якій є визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості, визнання протиправними і скасування карток відмови в прийнятті митної декларації.

При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Статтею 328 КАС України передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною першою статті 328 КАС України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Стаття 330 КАС України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Так, відповідно до пункту 4 частини другої ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній скаржник зазначає про виняткове значення справи та посилається на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Разом із цим, посилання скаржника на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України є необґрунтованим, оскільки вказана умова можлива лише за умови, що судові рішення винесено у справі незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). Як вбачається з інформації, яка міститься в Єдиному реєстрі судових рішень, справа № 380/2208/20 розглядалась у порядку загального позовного провадження, а тому, вказана норма не підлягає застосуванню за даних обставин.

В цілому доводи заявника зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки. При цьому, у касаційній скарзі відсутні посилання на норму права яка була невірно застосована судами першої та апеляційної інстанції, а також скаржником не обґрунтовано у чому саме полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права. При цьому, касаційна скарга містить посилання на постанови Верховного Суду, що в свою чергу не узгоджується із зазначеними в скарзі підставами оскарження.

З поданої вшосте касаційної скарги вбачається, що усі доводи скарги побудовані на тлумаченні норм права, вона має майже аналогічний зміст з тими касаційними скаргами, які були повернуті Верховним Судом, додаткових пояснень не містить. В цілому доводи заявника зводяться до цитування норм права, що регулюють спірні правовідносини та опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.

Відповідно до частини першої та другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд не може самостійно визначати підставу для касаційного оскарження судових рішень, а таку підставу має вказувати заявник касаційної скарги з одночасним наведенням підстави касаційного оскарження з огляду на обставини справи та висновки судів попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

За таких обставин, касаційна скарга Тернопільської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України підлягає поверненню як така, що не містить належного викладення підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Тернопільської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 380/2208/20 за позовом Приватного підприємства «Укртекстрейдинг» до Галицької митниці Державної митної служби України про визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості, визнання протиправними і скасування карток відмови в прийнятті митної декларації - повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. Ф. Ханова