Справа № 560/5069/21
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5069/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

01 грудня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, оформлене висновком від 25.11.2020 та листом від 01.12.2020 №29/м-172, щодо відмови ОСОБА_1 у призначені та виплаті одноразової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності та ступеня втрати працездатності на рівні 70% на підставі травми, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків під час проходження служби в Національній поліції України в Хмельницькій області, відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 (зі змінами) та статті 97 Закону України «Про Національну поліцію»;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду 2 групи, з урахуванням раніше виплаченої суми, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 97, п.п. б п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», від травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків під час проходження служби в Національній поліції України в Хмельницькій області.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на виконання судових рішень ГУНП у Хмельницькій області розглянуто заяву позивача від 05.11.2019 про призначення і виплату різниці одноразової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності. Листом ГУНП у Хмельницькій області від 01.12.2020 № 29/м-172 та висновком від 25.11.2020 за результатами її розгляду відмовлено у призначенні та виплаті різниці одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 (із змінами) та статті 97 Закону України Про Національну поліцію. Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 вже 22.12.2018 призначено та виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 440500,00 грн. у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності на підставі довідки МСЕК серії АВ № 1107632 від 10.10.2018. Позивач вважає, що рішення відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті різниці одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського суперечить нормам діючого законодавства України та порушує його права в сфері соціального забезпечення.

Відповідач на адресу суду надіслав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому зазначив, що судом першої інстанції правильно встановлено та досліджено усі обставини справи, в результаті чого прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 10.10.2018 встановлено третю групу інвалідності на підставі довідки МСЕК серії АВ №1107632, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків.

07.11.2018 затверджено висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 440500,00 грн та виплачено вказану суму згідно платіжного доручення №5246 від 22.12.2018.

Згідно з довідкою МСЕК від 25.09.2019 серії АГ №0050999 за результатами повторного огляду позивачу встановлено другу групу інвалідності.

05.11.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою та пакетом документів про виплату одноразової грошової допомоги.

Листом від 21.11.2019 №29/М-216 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги. Вказав, що оскільки позивачу раніше було встановлено групу інвалідності, а не відсоток втрати працездатності, призначити та виплатити одноразову грошову допомогу не має підстав.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.04.2020 у справі №650/504/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області, викладене листом від 21.11.2019, щодо відмови у виплаті різниці одноразової грошової допомоги для ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням 25.09.2019 II групи інвалідності, з урахуванням висновків суду.

На виконання судового рішення відповідачем розглянуто заяву позивача від 05.11.2019 про призначення і виплату різниці одноразової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності.

Листом ГУНП у Хмельницькій області від 01.12.2020 № 29/ м-172 та висновком від 25.11.2020 за результатами її розгляду відмовлено у призначенні та виплаті різниці одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 (із змінами) та статті 97 Закону України Про Національну поліцію.

Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 вже 22.12.2018 року призначено та виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 440500,00 грн. у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності на підставі довідки МСЕК серії АВ № 1107632 від 10.10.2018.

Позивач не погоджується із вказаною відмовою звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується: Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Спірні правовідносини між сторонами у даній справі щодо порядку та підстав призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського, її розміру регулюються Законом України «Про Національну поліцію».

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Пунктом 4 частини першої статті 99 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що розміри одноразової грошової допомоги, зокрема, поліцейським внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: а) I групи - 120 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату; б) II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату; в) III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до частини другої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Частиною першою статті 100 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Частинами третьою та шостою цієї статті визначено, що у разі визначення інвалідності або часткової втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейському, особі, звільненій зі служби в органах поліції, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення відсотка часткової втрати працездатності без визначення інвалідності або на день його (її) звільнення з органів поліції займав (займала) посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботу в інтересах держави та її безпеки, із залишенням на службі в поліції, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих органів державної влади, до яких вони були відряджені. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 затверджений Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі по тексту - Порядок №4).

Пунктом 1 розділу І Порядку №4 передбачено, що ці Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (надалі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т. ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів).

Підпунктом 4 пункту 4 розділу І Порядку №4 встановлено, що ОГД призначається у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 розділу ІІ Порядку №4, днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

У відповідності до пункту 3 розділу ІІІ Порядку заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Пунктом 8 розділу IV Порядку №4 в редакції, чинній до 14 травня 2019 року, було передбачено, що у разі, якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Підставою для такої виплати є довідка органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати, видана фінансовим підрозділом цього органу, установи, організації, підрозділу, за останнім місцем отримання ОГД.

Однак, згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 05 квітня 2019 року №249, який набув чинності 14 травня 2019 року, до Порядку №4 внесені зміни, а саме, абзац перший пункту 8 викладено в наступній редакції: «Якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми».

З аналізу зазначених нормі права вбачається, що право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі мають особи, яким під час первинного огляду рішенням МСЕК встановлено тільки ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності, а під час повторного огляду - встановлено групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.

Отже, починаючи з 14 травня 2019 року Порядком №4 визначено лише два випадки, які дають право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, а саме, якщо поліцейському:

- після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено групу інвалідності;

- після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено більший відсоток втрати працездатності.

Крім того, суд звертає увагу, що Закон України «Про Національну поліцію» взагалі не містив та не містить норм щодо права на отримання грошової допомоги в більшому розмірі особам, яким під час повторного огляду встановлено групу інвалідності, вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.

Як вище зазначено судом, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Отже, законодавством чітко визначений момент, коли у особи виникає право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про Національну поліцію».

Верховний Суд у постанові від 07 лютого 2019 року у справі №127/12061/17 зазначив, що право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права.

Як встановив суд, позивачу при первинному огляді з 10.10.2018 встановлена ІІІ група інвалідності, при повторному огляді 25 вересня 2019 року позивачу встановлена ІІ група інвалідності.

Отже, станом на момент виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги - на 10 жовтня 2018 року, пункт 8 розділу IV Порядку №4 не передбачав права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у зв`язку з підвищенням групи інвалідності.

Як стверджує відповідач та не заперечує позивач, одноразову грошову допомогу, право на отримання якої мав позивач, призначено 07.11.2018 та виплачено 22.12.2018, таким чином у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, з огляду на те, що позивачу під час первинного медичного огляду за рішенням МСЕК з 10 жовтня 2018 року встановлено ІІІ групу інвалідності та виплачено вказану допомогу.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, відповідно до якої законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Досліджені судом обставини справи та докази свідчать про відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності та її виплати з урахуванням вже виплаченої.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Курко О. П.