Справа № 280/6659/21
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 листопада 2021 року 17 год. 34 хв.Справа № 280/6659/21 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацький Р.В., за участі секретаря судового засідання Лузан К.Ю. та сторін

від позивача: адвокат Котелевський К.В.,

від відповідача 1: Прінь В.О.,

від відповідача 2: Прінь В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощенного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області

до - Олександрівського районного відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про скасування дозволу на імміграцію громадянину Грузії ОСОБА_1 , що прийняте 25.06.2021 Олександрівським районним відділом у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Рішення про скасування дозволу на імміграцію обґрунтоване п. 1 та п. 3 ст. 12 Закону України «Про імміграцію», а саме тим, що Позивачем надані завідомо неправдиві відомості при отриманні дозволу, а також тим, що він становить загрозу національні безпеці України. Водночас, у висновку немає жодних конкретних даних щодо вчинення позивачем будь-яких протиправних дій на шкоду державній безпеці України, громадському порядку в Україні. За таких умов, вищевказана суспільна небезпечність, якою Відповідач обґрунтовує своє рішення, має бути підтверджена виключно вироком суду, що набрав законної сили. Позивач дійсно притягався до кримінальної відповідальності як про це вказано у висновку. Однак, це мало місце до того як було прийнято рішення про дозвіл про імміграцію від 20 січня 2017 р. Відповідач не обґрунтовує цією обставиною суспільну небезпечність Позивача, а посилається на те, що останній, саме на даний момент займається злочинною діяльністю. Окрім того, спірне рішення прийнято з порушенням процесуальної процедури згідно п. 22 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку формування квоти імміграції, Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень». З наведених пісдтав просить суд позов задовольнити.

09 серпня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Судове засідання призначено на 02 вересня 2021 року о/об 16 год. 50 хв.

В ухвалі суду від 09.08.2021 судом витребувано від Головного управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області:

- копію висновку Державної міграційної служби України, її територіальних органів або територіальних підрозділів чи обґрунтоване подання іншого органу, що виступав ініціатором скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 , які слугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення;

- додаткову інформацію від Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо ОСОБА_1 (у разі її запитання та отримання);

- копії усіх інших документів, які надійшли та/або створені при прийнятті рішення та на підставі яких прийнято оскаржуване рішення;

- дозвіл на імміграцію в Україну.

Ухвалою суду від 02.09.2021 залучено до участі у справі, в якості співвідповідача (другого відповідача) - Олександрівський районний відділ у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (69065, м. Запоріжжя, вул. Українська, 4, ). Зобов`язано ОСОБА_1 направити на адресу Олександрівського районного відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області копію позовної заяви з додатками, докази надіслання надати до суду. Запропоновано Олександрівському районному відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про залучення в якості співвідповідача подати відзив та документи на його обґрунтування, з урахуванням вимог статті 162 КАС України. Зазначені документи потрібно надати до канцелярії суду не пізніше 01 жовтня 2021 року. Відкладено судове засідання на 04 жовтня 2021 року об 14 год. 00 хв.

03.09.2021 від представника відповідача 1 через канцелярію суду (вх. №50851) поданий відзив на позов. У відзиві відповідач 1 проти задоволення позову заперечує та зазначає наступне. 16.04.2021 до Олександрівського відділу через ДМС України надійшло подання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі - ДСР НП України) № 2864/55/03-2021 від 24.03.2021 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно п. 64 "Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321, посвідка на постійне проживання скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України «Про імміграцію». З наведених обставин, відповідач не може бути неналежним відповідачем, оскільки рішення приймалось Олександрівським відділом УДМС. Щодо підстав прийняття рішення, то за результатами розгляду матеріалів справи про надання дозволу на імміграцію в Україну та документування посвідкою на постійне прожинання встановлено, що на момент звернення із заявою про надання дозволу на імміграцію громадянином Республіки Грузії ОСОБА_1 , було надано свідомо неправдиві відомості щодо його притягнення до кримінальної відповідальності. До заяви в графу «чи притягувалися до кримінальної відповідальності» заявником під власний підпис внесено «ні». Подання про скасування громадянину Грузії ОСОБА_1 складене Департаментом стратегічних розслідувань НП України. Суспільна небезпечність перебування ОСОБА_1 на території України полягає у встановлені ним контролю за протиправною діяльністю організованих злочинних угрупувань, які вчиняють тяжкі та особливо тяжкі злочини, до яких входять квартирні крадіжки, розбійні напади, вимагання грошових коштів у підприємців викрадення громадян. Він зберігає і розвиває злочинні традиції, ідеї, погляди з метою залучення до злочинної діяльності молоді. Намагається контролювати лідерів організованих злочинних угрупувань, які діють на території одного (декількох) регіонів та збільшувати масштаби діяльності їх злочинної організації. Координує і узгоджує свої дії з лідерами криміногенного середовища так званими «злодіями в законі». Намагається впливати на криміногенні процеси у злочинному середовищі регіону. Також, у ході розгляду подання установлено, що відсутня необхідність запрошувагги іммігранта для надання пояснень. Щодо порушення порядку процедури строків розгляду, то з посиланням на постанову Верховного суду від 22.05.2020 по справі №825/2328/16 відповідач 1 зазначив, що позивачем не було доведено, а судом не встановлено саме тих процедурних порушень при прийнятті постанови, що оскаржується, які могли б вплинути на кінцевий результат. Що стосується порушень особистих прав позивача, на які він посилається в позові, то застосовані до позивача обмеження відповідають підставам їх застосування та меті. З наведених підстав просить суд у задоволенні позову відмовити.

03.09.2021 на виконання ухвали суду від 03.09.2021 від Головного управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області через канцелярію суду (вх. №50852) надійшли витребувані судом документи.

07.09.2021 на виконання ухвали суду від 02.09.2021 представником позивача через канцелярію суду (вх. №51418) надані докази надсилання позову на адресу Олександрівського районного відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області.

28.09.2021 від представника відповідача 2 через канцелярію суду (вх. №55819) надійшов відзив на позов. У відзиві відповідач 2 проти задоволення позову заперечує та зазначає наступне. 16.04.2021 до Олександрівського відділу через ДМС України надійшло подання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі - ДСР НП України) № 2864/55/03-2021 від 24.03.2021 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інформація зазначена в поданні ДСР НП України про скасування дозволу на імміграцію, вказувала на суспільну небезпечність перебування Маісурадзе Паати на території України та мала додані докази на підтвердження останнього: характеристика, довідка про стягнення та заохочення на засудженого Маісурадзе з Київського слідчого ізолятора, Ухвала Вищого спеціалізованого суду України у справі № 5-540к15 від 25.01.2016 роздрукована з Єдиного реєстру судових рішень. На підставі вищевикладеного 25.06.2021 Олександрівським РВ у М.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області скасовано рішення Олександрівського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області від 20.01.2017 про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 27.01.2017, терміном дії «безстроково». При прийнятті рішення про скасування дозволу на імміграцію Олександрівським відділом враховано: повноваження Департаменту стратегічних розслідувань; законодавство про національну безпеку; підстави притягнення іммігранта до кримінальної відповідальності; наявність загрози національній безпеці в діях особи на теперішній час. Оскільки, життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, в даному випадки наявна достатня та достовірна інформація щодо прийняття такого рішення. Інші твердження відповідача 2 ідентичні твердженням відповідача 1. З наведених підстав відповідач 2 просить суд у задоволенні позову відмовити.

04 жовтня 2021 р. ухвалою суду зупинено провадження у справі до 29 листопада 2021 року до 16 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 29.11.2021 поновлено провадження по справі та призначено судове засідання на 29.11.2021 о 16 год. 00 хв.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та просила суд відмовити в їх задоволенні.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

06.12.2016 громадянин Грузії ОСОБА_1 звернувся до Олександрівського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області (далі - Олександрівський РВ) із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну, як особа яка має сина громадянина України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20.01.2017 громадянину Грузії ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію» був наданий дозвіл на імміграцію в Україну.

27.01.2017 документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 , терміном дії - «безстроково.

16.04.2021 до Олександрівського РВ через ДМС України надійшло подання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 2864/55/03-2021 від 24.03.2021 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У поданні зазначено наступне.

"Відповідні до наявної інформації в 2005 році з метою легалізації на територію України прибув громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Руставі Грузія.

Документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 виданий УДМС України в Запорізькій області 27.01.2017.

За оперативною інформацією встановлено, що ОСОБА_1 є довіреною особою «вора в законі» ОСОБА_3 кримінальне прізвисько « ОСОБА_4 » та ОСОБА_5 на прізвисько « ОСОБА_6 ». Є організатором груп квартирних крадіїв, які є переважно уродженцями м. Руставі Грузія.

Відповідно до офіційної відповіді Державної установи Київського слідчого ізолятора від 15.03.2021 № 03/4872, ОСОБА_1 засуджений вироком Дзержинського районного суду міста Харків від 09.10.2012 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України на строк 5 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Вироком Апеляційного суду Харківської області від 01.09.2014, вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.10.2012 скасовано в частині призначення строку покарання та вважати засудженим за ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст.15, ч. 5 с. 185 КК України на строк 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого належного йому майна.

За час перебування в ДУ «Диканівська виправна колонія № 12» у період з 06.04.2010 по 20.06.2015 засуджений ОСОБА_1 зарекомендував себе негативно. За час тримання мав 95 стягнення, заохочень не мав.

За час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» у період з 21.06.2015 по 19.01.2016 засуджений ОСОБА_1 зарекомендував себе негативно. За час тримання мав 2 дисциплінарні стягнення, заохочень не мав, на заходи режимного характеру реагував негативно, до праці в умовах установи не залучався.

Відповідно до офіційної відповіді старшого оперуповноваженого оперативного відділу ДУ «Київській слідчий ізолятор», майора внутрішньої служби Компанійця В.О., отримано інформацію, що за час перебування в установі ОСОБА_1 , характеризувався негативно, підтримував злодійські традиції та звичаї, називав себе так званим «бродягою». Підтримував дружні зв`язки з так званими «смотрящими», авторитетами злочинного середовища як на волі так і в місцях позбавлення волі, та постійно намагався негативно впливати на оперативну обстановку.

Також відомо, що ОСОБА_1 ніколи не був працевлаштованим, офіційного джерела прибутку не має.

Суспільна небезпечність перебування ОСОБА_1 на території України полягає у встановлені ним контролю за протиправною діяльністю організованих злочинних угрупувань, які вчиняють тяжкі та особливо тяжкі злочини, до яких входять квартирні крадіжки, розбійні напади, вимагання грошових коштів у підприємців викрадення громадян. Він зберігає і розвиває злочинні традиції, ідеї, погляди з метою залучення до злочинної діяльності молоді. Намагається контролювати лідерів організованих злочинних угрупувань, які діють на території одного (декількох) регіонів та збільшувати масштаби діяльності їх злочинної організації. Координує і узгоджує свої дії з лідерами криміногенного середовища так званими «злодіями в законі». Намагається впливати на криміногенні процеси у злочинному середовищі регіону.

Працівниками Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в рамках кримінального провадження № 008316 від 02.09.2018 розпочатого за ознаками кримінального правопорушень» передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке знаходиться в провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУНП в м. Києві, на підставі; слідчого судді проведено санкціонований обшук за місцем проживання «вора в законі» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 .

Обшук був проведений в день святкування дня народження ОСОБА_7 за вище вказаною адресою. В ході проведення обшуку були виявлені кола його найближчого оточення, близькі родичі, серед присутніх також ( ОСОБА_1 ).

За наявною інформацією існує домовленість між «ворами в найближчий час після зняття так званої «заборони коронації», ОСОБА_5 та ОСОБА_3 здійснюватимуть підхід до ОСОБА_1 для коронації останнього.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 Департамент стратегічних розслідувань просив прийняти рішення про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки його дії громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян та інших осіб, які проживають на території України".

25.06.2021 Олександрівським РВ у М.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області скасовано рішення Олександрівського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області від 20.01.2017 про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 27.01.2017, терміном дії «безстроково».

Рішення прийнято на підставі п. 1, 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію».

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами ст. 33 Конституції України, передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»:

- іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;

- іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні;

- іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом;

- посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Положеннями статті 1 Закону України «Про імміграцію» визначені наступні дефініції термінів:

- імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання;

- іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання;

- квота імміграції - це гранична кількість іноземців та осіб без громадянства, яким передбачено надати дозвіл на імміграцію протягом календарного року;

- дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції.

Квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів:

1) діячі науки та культури, імміграція яких відповідає інтересам України;

2) висококваліфіковані спеціалісти і робітники, гостра потреба в яких є відчутною для економіки України;

3) особи, які здійснили іноземну інвестицію в економіку України іноземною конвертованою валютою на суму не менше 100 (ста) тисяч доларів США;

4) особи, які є повнорідними братом чи сестрою, дідом чи бабою, онуком чи онукою громадян України;

5) особи, які раніше перебували в громадянстві України;

6) батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти;

8) особи, які безперервно проживали на території України протягом трьох років з дня встановлення їм статусу особи, яка постраждала від торгівлі людьми;

9) особи, які прослужили у Збройних Силах України три і більше років.

Дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається:

1) одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України;

2) особам, які є опікунами чи піклувальниками громадян України, або перебувають під опікою чи піклуванням громадян України;

3) особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням;

4) особам, імміграція яких становить державний інтерес для України;

5) закордонним українцям, подружжям закордонних українців, їх дітям у разі їх спільного в`їзду та перебування на території України.

Статтею 12 Закону України «Про імміграцію» визначено підстави для скасування дозволу на імміграцію. Так, дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Відповідно до частин першої-другої статті 13 згаданого Закону Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання. Особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення. Якщо за цей час особа не виїхала з України, вона підлягає видворенню в порядку, передбаченому законодавством України. У разі скасування дозволу на імміграцію стосовно особи, яка була до його надання визнана біженцем в Україні, її не може бути вислано або примусово повернуто до країни, де її життю або свободі загрожує небезпека через її расу, національність, релігію, громадянство (підданство), належність до певної соціальної групи або політичні переконання. Якщо особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, рішення про її видворення не приймається до набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Згідно з пунктом 7 указаного Положення Державна міграційна служба України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983 (далі - Порядок №1983).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку №1983 передбачено, що рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають, зокрема, територіальні органи Департаменту в головних управліннях, управліннях МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) - стосовно іммігрантів, які підпадають під квоту імміграції (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає Департамент), а саме, зокрема, батьків, чоловіка (дружини) іммігранта та його неповнолітніх дітей.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1983 територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції Департаменту чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам; здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.

Пунктами 21-23 Порядку №1983, передбачено, що дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.

Відповідно до указаних правових норм дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції. Квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів: батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти. Дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Положеннями ч. 4 ст. 18 Закону № 2469-VІІІ, передбачено, що Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує громадську безпеку і порядок, охорону прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави протидію злочинності, а також надає визначені законом послуги з допомоги економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. Положеннями ч. 4 ст. 18 Закону № 2469-VІІІ, передбачено, що Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує громадську безпеку і порядок, охорону прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави протидію злочинності, а також надає визначені законом послуги з допомоги економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

На виконання приписів ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію» на Національну поліцію покладено завдання забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності.

Відповідно до змісту п.п. 1-4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що адміністративного правопорушення.

Як встановлено матеріалами адміністративної справи, 16.04.2021 до Олександрівського РВ через ДМС України надійшло подання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 2864/55/03-2021 від 24.03.2021 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аналіз наведених положень дають суду підстави для висновку, що питання щодо скасування дозволу мають право порушувати саме правоохоронні органи на підставі обґрунтованого подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону №2491-III, яке, в свою чергу, територіальним органом ДМС всебічно вивчається протягом місяця та у разі необхідності, запитується додаткова інформація в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошується для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

З урахуванням наведених положень законодавства суд зазначає, що подання про скасування дозволу на міграцію позивача в Україні, підготовлене органами поліції в межах визначеної Законом України «Про національну поліцію» компетенції та повноважень.

В подальшому, здійснивши перевірку справи позивача, відповідач скасував йому дозвіл на імміграцію в Україну на підставі пунктів 1, 3 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Як зазначалося судом вище, статтею 12 Закону України «Про імміграцію» встановлений вичерпний перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію. Так, зокрема, як зазначено вище, дозвіл імміграцію може бути скасовано, якщо: з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; в інших випадках, передбачених законами України.

При цьому за висновком суду, обставини, що свідчать про наявність указаних вище підстав, повинні бути доведені відповідними доказами.

Відповідно до визначення терміну "національна безпека України" - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз (ст. 1 Закону України "Про національну безпеку України"). Згідно з ст. 3 ч. 1, 3 того ж Закону, державна політика у сферах національної безпеки і оборони спрямована на захист людини і громадянина - їхніх життя і гідності, конституційних прав і свобод, безпечних умов життєдіяльності; суспільства - його демократичних цінностей, добробуту та умов для сталого розвитку; держави - її конституційного ладу, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності; території, навколишнього природного середовища - від надзвичайних ситуацій.

Фундаментальними національними інтересами України є:

1) державний суверенітет і територіальна цілісність, демократичний конституційний лад, недопущення втручання у внутрішні справи України;

2) сталий розвиток національної економіки, громадянського суспільства і держави для забезпечення зростання рівня та якості життя населення;

Отже, національна безпека держави, є багатоаспектним явищем, яке включає в себе всі галузі суспільного життя, в тому числі і в сфері боротьби із злочинністю.

Як встановлено матеріалами справи, згідно висновку та матеріалів справи № 2310-172 ОСОБА_1 прибув в Україну на постійне проживання 26.05.2016 по паспортному документу громадянина Республіки Грузії серії НОМЕР_2 , який видано 05.06.2007, терміном дії до 05.06.2017 з метою возз`єднання сім`ї з громадянкою України ОСОБА_8 (свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 від 20.05.2016).

22.06.2016 в Управлінні ДМС України в Запорізькій області гр. республіки Грузії ОСОБА_1 оформлено посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_4 з метою возз`єднання сім`ї терміном дії до 14.06.2017.

29.08.2016 гр. ОСОБА_1 документований паспортним документом громадянина Грузії серії НОМЕР_5 , терміном дії до 29.08.2026.

06.12.2016 гр. ОСОБА_1 звернувся до Олександрівського РВ у м. Запорожжі УДМС України в Запорізькій області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну № 31, як особа яка має сина громадянина України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( ОСОБА_2 набув громадянство України на підставі частини 1 статті 7 Закону України «Про громадянство України» в редакції 18.01.2001 та є громадянином України з 06.12.2016, про що видана довідка про реєстрацію особи громадянином України від 06.12.2016 № 2183 в УДМС в Запорізькій області.

Після проведення визначених міграційним законодавством перевірок на не встановленням підстав для відмови в наданні дозволу на імміграцію у відповідності до чкстини першої статті 10 Закону України «Про імміграцію» Олександрівським РВ у місті Запоріжжі УДМС в Запорізькій області прийнято рішення від 20.01.2017 № 23.10-1 про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію».

27.01.2017 в УДМС громадянин Грузії ОСОБА_1 документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 , терміном дії - «безстроково» та зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно подання Департаменту стратегічних розслідувань національної поліції України Маісурадзе Паата є довіреною особою «вора в законі» ОСОБА_3 кримінальне прізвисько « ОСОБА_4 » та ОСОБА_5 на прізвисько « ОСОБА_6 ».

Є організатором груп квартирних крадіїв, які є переважно уродженцями м. Руставелі Грузія.

Відповідно до офіційної відповіді Державної установи Київського слідчого ізолятора від 15.03.2021 № 03/4872, ОСОБА_1 , засуджений вироком Дзержинського районного суду міста Харків від 09.10.2021 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 5 статті 185, ч. 3 статті 15, ч. 5 ст. 185 КК України на строк 5 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Вироком Апеляційного суду Харківської області від 01.09.2014, вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.10.2021 скасовано в частині призначення строку покарання та вважати засудженим за ч. 5 ст. 185, ч. З ст. 15, ч. 5 статті 185 КК України на строк 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого належного йому майна.

За час перебування в Державній установі «Диканська виправна колонія № 12 у період з 06.04.2010 по 20.06.2015 засуджений ОСОБА_1 зарекомендував себе негативно. За час тримання мав 95 стягнень, заохочень не мав.

За час перебування в Державній установі «Київській слідчий ізолятор» у період з 21.06.2015 по 19.01.2016 засуджений ОСОБА_1 зарекомендував себе негативно, мав 2 дисциплінарних стягнення, заохочень не мав, на заходи режнмного характеру реагував негативно, до праці в умовах установи не залучався.

Відповідно до офіційної відповіді старшого оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи «Київській слідчий ізолятор», майора внутрішньої служби Компанійця В.О., отримано інформацію, що за час перебування в установі ОСОБА_1 , характеризувався негативно, підтримував злодійські традиції та звичаї, називав себе так званим «бродягою» Підтримував дружні зв`язки з так званими «смотрящими», та постійно намагався негативно впливати на оперативну обстановку.

На виконання пунктів 21-23 Порядку провадження Олександрівським РВ було всебічно вивчено матеріали особової справи про надання дозволу на імміграцію та документування посвідкою на постійне проживання громадянина Грузії ОСОБА_1 , та подання щодо скасування дозволу на імміграцію.

За результатами розгляду матеріалів справи про надання дозволу на імміграцію в Україну та документування посвідкою на постійне проживання встановлено, що на момент звернення із заявою про надання дозволу на імміграцію громадянином Республіки Грузії ОСОБА_1 , було надано свідомо неправдиві відомості щодо його притягнення до кримінальної відповідальності. До заяви в графу «чи притягувалися до кримінальної відповідальності» заявником під власний підпис внесено «ні».

Крім того, підпунктом 2 пункту 4 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України затверджених наказом міністерства юстиції України від 14.06.2019 № 1769/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.06.2019 за № 633/33604, встановлено, що ув`язнені та засуджені зобов`язані:

додержуватися розпорядку дня, встановленого в СІЗО, виконувати законні вимоги адміністрації СІЗО та персоналу СІЗО. Не здійснювати умисних дій, що загрожують життю і здоров`ю інших осіб, а також принижують їх гідність;

дотримуватися санітарно-гігієнічних правил, мати охайний зовнішній вигляд, постійно підтримувати чистоту в камері. Після підйому заправляти свої ліжка і здійснювати вологе прибирання камери (жилого приміщення);

бути ввічливими між собою, а також з адміністрацією СІЗО та персоналом СІЗО, вставати з ліжок, вітаючись з адміністрацією СІЗО і персоналом СІЗО, шикуватися в шеренгу під час проведення кількісних перевірок;

не вступати в суперечки з адміністрацією СІЗО та персоналом СІЗО, не принижувати їх гідність, не перешкоджати виконанню ними своїх обов`язків. На вимогу адміністрації СІЗО та персоналу СІЗО повідомляти свої прізвище, ім`я, по батькові;

дотримуватися тиші після сигналу «Відбій» та норм шуму протягом дня, а також правил поведінки і чистоти у двориках для прогулянок;

дбайливо ставитися до інвентарю, обладнання та іншого майна СІЗО, дотримуватися правил пожежної безпеки, а також безпеки під час поводження з електроприладами;

за призначенням персоналу СІЗО чергувати в камері по черзі. Однак ОСОБА_1 на заходи режимного характеру реагував негативно, про що свідчить неодноразове притягнення його до відповідальності у вигляді доган та перебування у карцері.

Все це підтверджується характеристиками до довідками слідчих ізоляторів, які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Суспільна небезпечність перебування ОСОБА_9 на території України полягає у встановлені ним контролю за протиправною діяльністю організованих злочинних угрупувань, які вчиняють тяжкі та особливо тяжкі злочини, до яких входять квартирні крадіжки, розбійні напади, вимагання грошових коштів у підприємців викрадення громадян. Позивач розвиває злочинні традиції, ідеї, погляди з метою залучення до злочинної діяльності молоді. Намагається контролювати лідерів організованих злочинних угрупувань, які діють на території одного (декількох) регіонів та збільшувати масштаби діяльності їх злочинної організації. Координує і узгоджує свої дії з лідерами криміногенного середовища так званими «злодіями в законі». Намагається впливати на криміногенні процеси у злочинному середовищі регіону.

Пунктом 3 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію» визначено, що дозвіл на імміграцію в Україну може бути скасовано, якщо дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні.

Тобто при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачаем 2 було враховано також і підстави притягнення іммігранта до кримінальної відповідальності.

Пункт 5 ст. 12 Кримінального Кодексу України, встановлює, що особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів надян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного волі, тобто ОСОБА_1 було засуджено за скоєння тяжкого злочину, що підтверджується Вироком Апеляційного суду Харківської області від 01.09.2014, по справі №03/4872.

Так у постанові Верховного суду від 10.07.2019 у справі №816/629/17, суд зазначив, що форма заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну містить окремо такі запитання до заявника: 1) Чи притягувалися до кримінальної відповідальності; 2) У разі наявності непогашеної (не знятої у встановленому Законом порядку) судимості вказати підстави притягнення до кримінальної відповідльності.

За результатами розгляду матеріалів справи про надання дозволу на імміграцію в Україну та документування посвідкою на постійне прожинання встановлено, що на момент звернення із заявою про надання дозволу на імміграцію громадянином Республіки Грузії ОСОБА_1 , було надано свідомо неправдиві відомості щодо його притягнення до кримінальної відповідальності. До заяви в графу «чи притягувалися до кримінальної відповідальності» заявником під власний підпис внесено «ні».

Щодо правового обґрунтування позивача в частині позбавлення позивача права на участь у вирішені питання про скасування дозволу на імміграцію в Україні, часових строків прийняття окресленого рішення суд зазначає наступне.

Постановою КМ України від 26.12.2002 № 1983 «Про затвердження Порядку формування квоти імміграції, Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень» серед іншого затверджено «Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень».

Згідно з п. 23 окресленого Порядку передбачено, що ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також у разі необхідності запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Зі змісту висновку, яким обґрунтоване спірне рішення вбачається, що подання Департаменту стратегічних розслідувань НПУ датується 24 березня 2021 р., до Відповідача воно надійшло 16 квітня 2021 р.

Водночас, спірне рішення було прийняте 25 червня 2021 р., тобто більш ніж через два місяці з моменту надходження цього подання.

Суд погоджується з твердженням представника позивача, що рішення було прийнято не в межах місячного строку, встановленого Порядком, однак порушення місячного строку прийняття оскаржуваного рішення не може слугувати єдиною підставою для його скасування.

Стосовно позбавлення позивача права на участь у вирішені питання суд зазначає, що формулювання «у разі необхідності запрошують для надання пояснень» не передбачає обов`язкової участі особи в процесі прийняття рішення, що нівелює правову позицію представника позивача.

Відповідно до ст. 19 ч. 1 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, позивач не може посилатись на невиконання відповідачем певних дій, які на рівні законодавства не визначені як його обов`язок.

Відповідно до статті 8 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод прийнятою Радою Європи від 04.11.1950, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров 'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Тобто застосовані до позивача обмеження відповідають підставам їх застосування та меті.

Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Суд бере до уваги, що за змістом вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову необхідно відмовити, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , іпн НОМЕР_6 ), до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 90, ), до Олександрівського районного відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (69065, м. Запоріжжя, вул. Українська, 4, ) про визнання протиправною та скасування рішення - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписане суддею 02.12.2021.

Суддя Р.В. Сацький