Справа № 320/5148/21
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року м.Київ № 320/5148/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Бориспільської районної державної адміністрації Київської області щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації № 25/3 від 18.01.2021;

- зобов`язати Бориспільську районну державну адміністрацію Київської області здійснити перерахунок розміру грошової компенсації ОСОБА_1 як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, у порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №719 "Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей", виключивши зі складової формули, передбаченої п.20 вказаної постанови, 33,6 кв.м жилої площі, що належали ОСОБА_1 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що він є інвалідом ІІ групи внаслідок війни, та потребує поліпшення житлових умов, у зв`язку з чим рішенням Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації №15 від 02.08.2019 призначено грошову компенсацію на трьох осіб, на площу 86,17 кв.м у розмірі 1 035 032,00 грн. Однак, у 2020 та 2021 роках відповідачем здійснено перерахунки грошової компенсації у зв`язку зі зміною опосередкованої вартості спорудження 1 кв. м житла та у зв`язку зі змінами до постанови КМУ від 19.10.2016 №719. За наслідком перерахунку від 18.01.2021 позивачеві визначено грошову компенсацію з розрахунку на три особи, з урахуванням жилої площі, яка перебувала у власності позивача (33,6 кв.м) та його дружини (13,9 кв.м) на площу 38,67 кв.м у розмірі 485 541,00 грн. Проте, зазначена жила площа позивача є площею зруйнованого будинку, на який припинено право власності позивача у червні 2020 року. На цій підставі, позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку грошової компенсації з урахуванням припинення права власності, проте, відповідач повідомив листом від 25.03.2021 про правильність здійснення перерахунку. Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою суду від 11.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справ.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_1 , надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що перерахунок грошової компенсації ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи на трьох осіб відбувався на підставі наданих позивачем документів та відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, та у зв`язку зі змінами до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей. Станом на день прийняття рішення у власності позивача та його дружини наявне нерухоме майно, яке правомірно враховано комісією при здійсненні перерахунку грошової компенсації. На цих підставах, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , код РНОКПП - НОМЕР_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту № НОМЕР_2 , виданим 21.07.2020 органом №3222 (а.с. 33).

Позивач приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України у періоди з 24.09.2014 по 02.11.2014, з 16.01.2015 по 10.09.2015 на територіях Луганської та Донецької областей, що підтверджується довідками №1626 від 04.11.2014, №7465 від 02.10.2015 (а.с. 34-35).

Згідно із довідки МСЕК від 25.02.2019 серії АВ №1049886, позивачеві встановлено ІІ групу інвалідності з 19.02.2019 безстроково у зв`язку з травмою, пораненням, захворюванням, пов`язаними із захистом Батьківщини (а.с. 36-37).

26.02.2019 позивачеві видано посвідчення серії НОМЕР_3 від 26.02.2019 як особі з інвалідністю ІІ групи, яка має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (а.с. 6).

Рішеннями виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району від 20.06.2019 №71 та від 16.07.2019 №74 позивача зараховано на державний квартирний облік при виконавчому комітеті Гірської сільської ради Бориспільського району з червня 2019 року як особу з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, учасника бойових дій, у складі сім`ї: дружина ОСОБА_2 ; донька - ОСОБА_3 (а.с. 38, 39).

Матеріалами справи підтверджується, що станом на травень 2019-2020 року, позивач був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 67,4 кв.м, жилою площею 33,6 кв.м, АДРЕСА_1 , який згідно рішення Ничипопівської сільської ради від 21.05.2019 та акту обстеження матеріально-побутових умов знаходився у незадовільному стані, не відповідав санітарно-технічним нормам та непридатний для проживання (а.с. 9-10, 11).

Право власності на вказаний будинок зареєстровано приватним нотаріусом Овчаренко І.Ж . Яготинського районного нотаріального округу Київської області на підставі свідоцтва про право на спадщину №1051 від 15.06.2015, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.58-61, 64-65, 66-67).

У липні 2019 року позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 719.

Рішенням комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації №15 від 02.08.2019 позивачеві призначено грошову компенсацію як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи на трьох осіб, на площу 86,17 кв.м у розмірі 1 035 032,00 грн (а.с. 68-70).

У подальшому, рішенням комісії щодо розгляду заяв членів загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації №21/5 від 14.02.2020 здійснено перерахунок грошової компенсації позивачу, у зв`язку зі зміною опосередкованої вартості спорудження 1 кв.м. житла, та призначено грошову компенсацію як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи на трьох осіб, на площу 86,17 кв.м у розмірі 1 081 951,00 грн (а.с. 71).

Також, рішенням комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації №22/1 від 20.05.2020 відповідачем здійснено перерахунок грошової компенсації позивачеві, у зв`язку зі змінами до постанови КМУ від 19.10.2016 №719, внесеними постановою КМУ від 06.05.2020 №353, та призначено грошову компенсацію з розрахунку на три особи, але вже з урахуванням жилої площі, яка перебувала у власності ОСОБА_1 (33,6 кв.м.) та його дружини ОСОБА_5 (13,9 кв.м), на площу 38,67 кв.м у розмірі 485 541,00 грн (а.с. 72).

Рішенням комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації №23/5 від 07.07.2020 відповідачем здійснено перерахунок грошової компенсації позивачу, у зв`язку зі зміною опосередкованої вартості спорудження 1 кв.м. житла, та призначено грошову компенсацію як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи на трьох осіб, на площу 38,67 кв.м у розмірі 500 506,00 грн (а.с. 73).

Згідно із довідки фізичної-особи підприємця ОСОБА_6 від 11.06.2020 №274, станом на 11.06.2020, на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 будівлі та споруди, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.06.2015 приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу, №1051, внесені. Земельна ділянка вільна від забудови (а.с. 12).

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.06.2020 вбачається, що 17.06.2020 припинено право власності позивача на підставі вищевказаної довідки фізичної-особи підприємця ОСОБА_6 від 11.06.2020 №274 (а.с. 13-14).

Також, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 14.05.2020, дружина позивача ОСОБА_5 , є власницею 1/3 частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 68 кв.м, жилою площею 41,70 кв.м (а.с. 62-63).

Не погоджуючись з рішенням Комісії №22/1 від 20.05.2020, позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку грошової компенсації з урахуванням припинення його права власності на житловий будинок, жила площа якого враховувалась відповідачем у рішенні.

Проте, відповідач, листом №5/838 від 25.03.2021, повідомив позивачеві, що призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення відбулось на підставі наданих ним документів. Рішення щодо непридатності житлового будинку для проживання є лише підставою для призначення позивачеві цієї компенсації. Однак, у зв`язку зі змінами до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого постановою КМУ від 19.10.2016 №719, розмір грошової компенсації став розраховуватися з урахуванням нової складової - жилої площі, яка перебуває у власності заявника (членів його сім`ї, які включені у розрахунок грошової компенсації). Оскільки на дату здійснення перерахунку позивач мав у своїй власності житловий будинок, а також його дружина мала частину домоволодіння, житлові площі вказаного нерухомого майна були враховані при здійсненні такого перерахунку. Також позивач повідомив про здійснення перерахунку грошової компенсації рішенням від 18.01.2021 (а.с. 16-17).

Так, з рішення комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації №25/3 від 18.01.2021 вбачається, що позивачеві здійснено перерахунок грошової компенсації з розрахунку на три особи з урахуванням інвалідності на площу 38,67 кв.м за формулою ((13,65 кв. м х3) - (33,6+(1/3 від 41,7) 13,9 = 47,5 + 35,22 кв.м + (10 кв.м) = 38,67 кв.м х 13215,00 грн (вартість 1 кв.м) = 511 024, 00 грн, у зв`язку зі зміною опосередкованої вартості спорудження 1 кв. м загальної площі житла у населеному пункті (розраховані станом на 1 жовтня 2020 року) відповідно до Наказу Міністерства розвитку громадян та територій України від 16.12.2020 №311 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України» (а.с. 15).

Як убачається з рішення комісії Бориспільської районної державної адміністрації Київської області щодо розгляду заяв членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісті), померли, та осіб з інвалідністю про призначення грошової компенсації №28/3 від 07.06.2021, позивачеві здійснено перерахунок грошової компенсації з розрахунку на три особи з урахуванням інвалідності на площу 38,67 кв.м за формулою ((13,65 кв. м х 3) - (33,6 + (1/3 від 41,7) 13,9 = 47,5) + 35,22 кв.м + (10 кв.м) = 38,67 кв.м х 14021,00 грн (вартість 1 кв.м.) = 542 192, 00 грн, у зв`язку зі зміною опосередкованої вартості спорудження 1 кв. м. загальної площі житла в населеному пункті (розраховані станом на 1 квітня 2021 року) відповідно до Наказу Міністерства розвитку громадян та територій України від 20.05.2021 №119 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України» (а.с. 77).

Згідно рішення комісії Бориспільської районної державної адміністрації Київської області щодо розгляду заяв членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісті), померли, та осіб з інвалідністю про призначення грошової компенсації №30/3 від 21.09.2021, наданого відповідачем, вбачається, що позивачеві здійснено перерахунок грошової компенсації з розрахунку на три особи з урахуванням інвалідності на площу 38,67 кв.м за формулою ((13,65 кв. м х 3) - (33,6+(1/3 від 41,7) 13,9 = 47,5) + 35,22 кв.м. + (10 кв.м) = 38,67 кв.м х 14511,00 грн (вартість 1 кв.м) = 561 140, 00 грн, у зв`язку зі зміною опосередкованої вартості спорудження 1 кв. м. загальної площі житла в населеному пункті (розраховані станом на 1 липня 2021 року) відповідно до Наказу Міністерства розвитку громадян та територій України від 10.09.2021 №230 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України» (а.с. 76).

Позивач, не погодившись з рішенням відповідача від 18.01.2021, оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються пільги з позачергового забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн протягом року. Органи виконавчої влади, виконавчі комітети місцевих рад зобов`язані подавати допомогу особам з інвалідністю внаслідок війни у будівництві індивідуальних жилих будинків. Земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відводяться зазначеним особам у першочерговому порядку.

В силу ч.1 ст. 45 Житлового кодексу Української РСР від 30.06.1983 № 5464-Х, у першу чергу жилі приміщення надаються потребуючим поліпшення житлових умов, зокрема особам з інвалідністю внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання I і II груп та особам з інвалідністю I і II груп з числа військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Статтею 48-1 Житлового кодексу Української РСР регламентовано, що порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, включаючи державні програми підтримки будівництва (реконструкції) житла для окремих категорій громадян, а також видатки на інші програми, які мають виключно державне значення.

У силу частини другої статті 97 Бюджетного кодексу України, порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей» затверджені Порядок та умова надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, та Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей (далі - Порядок №719).

У відповідності до пунктів 1-3 Порядку №719, право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають, зокрема, особи з інвалідністю I-II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, та які потребують поліпшення житлових умов і включені до списків осіб, які користуються правом позачергового (першочергового) одержання жилих приміщень, за місцем проживання відповідно до законодавства за категоріями, встановленими цим пунктом (далі - квартирний облік).

Відповідно до пункту 7 Порядку № 719 заяву про призначення грошової компенсації особа з інвалідністю (далі - заявник) подає у письмовій чи в електронній формі (за наявності технічної можливості) до органу соціального захисту населення за місцем перебування на квартирному обліку (далі - орган соціального захисту населення).

Згідно пунктів 19-20 Порядку № 719 у разі прийняття рішення про призначення заявнику грошової компенсації комісія одночасно визначає розмір такої компенсації, виходячи з таких нормативів:

1) за нормою 13,65 кв. метра жилої площі на кожного члена сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, за однією категорією з урахуванням особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, у разі, коли він перебував на квартирному обліку разом з членами своєї сім`ї;

2) за нормою 13,65 кв. метра жилої площі на особу з інвалідністю та кожного члена його сім`ї, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 21 цього Порядку;

3) за нормою 35,22 кв. метра загальної площі на сім`ю особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, за однією категорією або на сім`ю особи з інвалідністю;

4) додатково 10 кв. метрів жилої площі на кожного члена сім`ї заявника, який є особою з інвалідністю або дитиною з інвалідністю (у тому числі з урахуванням заявника);

5) з урахуванням опосередкованої вартості спорудження 1 кв. метра загальної площі житла в населеному пункті, в якому заявник перебуває на квартирному обліку на день звернення за грошовою компенсацією і яка визначається Мінрегіоном відповідно до Порядку визначення та застосування показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затвердженого наказом Держбуду від 27 вересня 2005 р. № 174. У разі зміни опосередкованої вартості спорудження 1 кв. метра загальної площі житла на день звернення заявника за грошовою компенсацією, визначеної Мінрегіоном після розрахунку комісією розміру грошової компенсації, розмір грошової компенсації підлягає перерахунку комісією без звернення заявника за умови, що на день такої зміни грошова компенсація не виплачена чи виплачена не у повному обсязі.

При цьому для мм. Києва, Дніпра, Львова, Одеси та Харкова опосередкована вартість збільшується у 1,75 раза, для міст - обласних центрів, а також міст обласного значення з населенням понад 300 тис. чоловік - у 1,5 раза, для міст обласного значення з населенням від 100 тис. до 300 тис. - у 1,25 раза.

Розмір грошової компенсації (ГK) розраховується за формулою:

ГК = (13,65 х Nс + 35,22 + (10 х Nп)) х Bг х Км + ПЗ,

де Nс - кількість членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, за однією категорією або кількість членів сім`ї особи з інвалідністю, на яких розраховується грошова компенсація;

Nп - кількість членів сім`ї заявника, які є особами з інвалідністю або дітьми з інвалідністю і на яких розраховується грошова компенсація з урахуванням додаткових 10 кв. метрів жилої площі на кожного (у тому числі на заявника);

Вг - опосередкована вартість (гривень) 1 кв. метра загальної площі житла для населеного пункту, в якому заявник перебуває на обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов на день звернення за грошовою компенсацією;

Км - коефіцієнт збільшення опосередкованої вартості 1 кв. метра загальної площі житла для міст, визначених в абзаці другому підпункту 5 пункту 19 цього Порядку;

ПЗ - витрати (гривень), пов`язані з купівлею, оформленням права власності на житло та сплатою передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів).

Під час прийняття рішення щодо призначення грошової компенсації особі з інвалідністю комісія розраховує розмір такої компенсації на підставі:

1) рішення про взяття заявника на квартирний облік із зазначенням складу членів сім`ї - осіб, які разом із заявником перебувають на такому обліку;

2) рішення про взяття на квартирний облік члена сім`ї особи з інвалідністю (крім малолітніх (до 14 років) та неповнолітніх (до 18 років) дітей), на яких нараховується грошова компенсація;

2-1) письмової згоди (викладеної у довільній формі) членів сім`ї особи з інвалідністю (крім малолітніх (до 14 років) та неповнолітніх (до 18 років) дітей), на яких нараховується грошова компенсація, щодо включення їх у розрахунок грошової компенсації.

При цьому в розрахунок включаються члени сім`ї особи з інвалідністю, які перебувають на квартирному обліку, незалежно від того, чи перебувають вони на такому обліку разом з особою з інвалідністю або окремо від неї, включаючи перебування на квартирному обліку особи з інвалідністю та членів її сім`ї у різних населених пунктах.

До членів сімей осіб з інвалідністю належать дружина (чоловік), їх малолітні (до 14 років) і неповнолітні (від 14 до 18 років) діти.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням від 26.02.2019 серії НОМЕР_4 .

Відповідно до довідок від 04.11.2014 №1626 та від 02.10.2015 №7465 позивач приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, згідно рішень виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області від 20.06.2019 №71, від 16.07.2019 №74 ОСОБА_1 , як інваліда війни ІІ групи зараховано на квартирний облік у виконкомі Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до відповідача з заявою про виплату грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення. Відповідно до рішення Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів від 02.08.2019 № 15, призначено ОСОБА_1 , інваліду війни ІІ групи, грошову компенсацію у розмірі 1 035 032, 00 грн, розрахованої за формулою: 13,65 х 3 кв.м + 35,22 кв.м +10 кв.м х 11834,00 грн вартість 1 кв.м (1019736,00)+15296,00 грн податки та збори (1,5 %).

Суд вказує, що відповідно пункту 19 Порядку №719 виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №719, у разі зміни опосередкованої вартості спорудження 1 кв. метра загальної площі житла на день звернення заявника за грошовою компенсацією, визначеної Мінрегіоном після розрахунку комісією розміру грошової компенсації, розмір грошової компенсації підлягає перерахунку комісією без звернення заявника за умови, що на день такої зміни грошова компенсація не виплачена чи виплачена не у повному обсязі.

Так, у зв`язку зі зміною опосередкованої вартості спорудження 1 кв.м загальної площі житла в населеному пункті (розрахованої станом на 1 жовтня 2019 року), відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 02.12.2019 №286 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України» у розмірі 12556,00 грн, рішенням комісії №21/5 від 14.02.2020 здійснено перерахунок грошової компенсації та визначено її суму у розмірі 1 081 951,00 грн за формулою: (13,65 кв.м х 2 кв.м + 35,22 кв.м +10 кв.м) х 12556,00 грн вартість 1 кв.м).

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2020 №353 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей».

Постанова Кабінету Міністрів «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №719» набрала чинності 14.05.2020.

Зокрема, до пункту 20 Порядку №719, у частині змін до складових формули, за якою розраховується розмір грошової компенсації. Формулу доповнено такою складовою, як Вп - жила площа, яка перебуває у власності заявника (членів його сім`ї, які включені в розрахунок грошової компенсації), яка підлягає відніманню при визначенні розміру грошової компенсації.

Відповідно до внесених змін, розмір грошової компенсації (ГК) розраховується за формулою:

ГК = ((13,65 х Nс) - Вп + 35,22 + (10 х Nп)) х Bг х Км + ПЗ,

де Nс - кількість членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, за однією категорією або кількість членів сім`ї особи з інвалідністю, на яких розраховується грошова компенсація;

Вп - жила площа, яка перебуває у власності заявника (членів його сім`ї, які включені в розрахунок грошової компенсації);

Nп - кількість членів сім`ї заявника, які є особами з інвалідністю або дітьми з інвалідністю і на яких розраховується грошова компенсація з урахуванням додаткових 10 кв. метрів жилої площі на кожного (у тому числі на заявника);

Вг - опосередкована вартість (гривень) 1 кв. метра загальної площі житла для населеного пункту, в якому заявник перебуває на обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов на день звернення за грошовою компенсацією;

Км - коефіцієнт збільшення опосередкованої вартості 1 кв. метра загальної площі житла для міст, визначених в абзаці другому підпункту 5 пункту 19 цього Порядку;

ПЗ - витрати (гривень), пов`язані з купівлею, оформленням права власності на житло та сплатою передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів).

Відповідно до нової редакції пункту 20 Порядку №719 розмір грошової компенсації підлягає перерахунку у зв`язку із зміною складових формули, за якою розраховується грошова компенсація, якщо грошова компенсація не виплачена.

Як встановлено з матеріалів справи, станом на день набрання законної чинності Постанова Кабінету Міністрів «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №719» (14.05.2020), грошову компенсацію позивачеві не виплачено.

На цій підставі відповідач здійснив перерахунок розміру грошової компенсації відповідно до нової затвердженої формули, враховуючи зміну опосередкованої вартості 1 кв.м загальної площі житла (12556 грн) та жилу площу заявника та його дружини, яка у сукупності становить - 47,5 кв.м.

Згідно із рішенням Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів від 20.05.2020 № 22/1, ОСОБА_1 , інваліду війни ІІ групи, призначено грошову компенсацію у розмірі 485 541,00 грн, розраховану за формулою: ((13,65 кв.м х 3) - (33,6+(1/3 від 41,7)13,9=47,5) + 35,22 кв.м +10 кв.м)38,67 кв.м * 12556,00 грн вартість 1 кв. м = 485 541,00 грн.

Відповідно до вказаного рішення Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації від 20.05.2021, встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у власності позивача наявна нерухомість, житловою площею 33,6 кв.м та у його дружини 1/3 частини домоволодіння, житловою площею 41,7 кв.м, що дорівнює - 13,9 кв.м, а разом 47,5 кв.м.

Однак, у червні 2020 року позивач здійснив дії щодо припинення права власності на нерухоме майно, житлова площа якого була врахована під час останнього перерахунку грошової компенсації, та у зв`язку з чим повторно звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку грошової компенсації з урахуванням цієї обставини.

Проте, відповідач рішеннями від 07.07.2020 та від 18.01.2021 знову здійснив перерахунок грошової компенсації з урахуванням житлової площі позивача та його дружини та у зв`язку зі зміною опосередкованої вартості спорудження 1 кв.м загальної площі житла в населеному пункті (розраховані станом на 1 квітня та 1 жовтня 2020 року) відповідно до Наказів Міністерства розвитку громад та територій України від 26.06.2020 №151 та від 16.12.2020 №311 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України», про останнє рішення повідомив позивача листом від 25.03.2021 №5/838 (а.с. 16, 15, 73, 74).

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача законних підстав враховувати жилу площу позивача при здійсненні перерахунку розміру грошової компенсації у відповідності до внесених змін до Порядку №719, з огляду на наступне.

При первинному зверненні позивача з заявою про виплату грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення, позивачем надавались, зокрема, акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 05.11.2018 та рішення Нечипорівської сільської ради від 21.05.2019 №527-47-УІІ про затвердження акту визначення технічного стану житлового будинку АДРЕСА_1 , якими встановлено, що вказаний будинок знаходиться у незадовільному стані, не відповідає санітарно-технічним нормам та не придатний для проживання.

Саме непридатність вказаного житлового будинку для проживання стали підставами для взяття позивача на квартирний облік та призначення йому грошової компенсації у 2019 році.

Наведене свідчіть про обізнаність відповідача щодо незадовільного стану будинку, жилу площу якого, враховано при здійсненні перерахунку грошової компенсації за новою формулою.

Крім того, через непридатність будинку для проживання у 2020 році його знесено та припинено право власності позивача на нього (а.с. 9-10, 11, 12, 13-14).

Суд зазначає, що відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 41 Конституції України та статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 312 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Підставами припинення права власності є юридичні факти (певні обставини), з якими закон пов`язує ліквідацію права власності взагалі або перехід його до іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, у разі, знищення майна.

Статтею 349 ЦК України визначено, що право власності на майно припиняється в разі його знищення. При цьому, у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Відтак, враховуючи, що 17.06.2020 державним реєстратором Сидоренко Я.Г. Годунівської сільської ради Яготинського району Київської області зареєстровано припинення права власності позивача на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,4 кв.м, житловою площею 33,6 кв.м, відповідач при здійсненні перерахунку грошової компенсації не мав враховувати житлу площу розміром 33,6 кв.м будинку, який знищено та зареєстровано припинення права власності позивача на нього, зокрема з 17.06.2020.

Щодо твердження відповідача про те, що у рішенні Комісії має зазначатися інформація про наявність майнових прав на нерухоме майно чи права власності на нерухоме майно за заявником та членами його сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію, або відчуження такого майна протягом п`яти років, що передують даті подання заяви, суд зазначає наступне.

Так, дійсно, відповідно до п.п. 10 п. 14 Порядку №719 (у редакції станом на 14.05.2021) у рішенні Комісії зазначається інформація про наявність майнових прав на нерухоме майно чи права власності на нерухоме майно за заявником та членами його сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію, або відчуження такого майна протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації.

Однак, згідно п. 20 Порядку №719 (у редакції станом на 14.05.2021) при розрахунку грошової компенсації враховується жила площа, яка перебуває у власності заявника (членів його сім`ї, які включені в розрахунок грошової компенсації).

Слід відзначити, що відчуження майна та знищення майна є різними видами припинення права власності, при цьому відчуження майна передбачає перехід права власності до іншої особи, у той час як підставою припинення права власності на майно у зв`язку зі знищенням є його пошкодження та непридатність до користування.

Саме непридатність до використання житлового будинку стала підставою для призначення позивачеві грошової компенсації, та, у подальшому, припинення права власності позивача на нього.

А тому, відповідач дійшов хибного висновку про необхідність враховувати жилу площу будинку, який знищено та припинено на нього право власності позивача, станом на час прийняття спірного рішення про перерахунок грошової компенсації від 18.01.2021.

Вищенаведене свідчить про те, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих осіб та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації №25/3 від 18.01.2021, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому, суд враховує, що позивач не оспорює застосування відповідачем формули, передбаченої п. 20 Порядку № 719 (у редакції станом на 14.05.2021) з урахуванням 1/3 житлової площі домоволодіння, що перебуває у власності дружини позивача, а саме - 13,9 кв.м при здійсненні перерахунку грошової компенсації, а тому суд не надає даній обставині правової оцінки.

Щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру грошової компенсації ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, у порядку передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719, виключивши зі складової формули, передбаченої п.20 вказаної постанови, 33,6 кв.м жилої площі житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 Комітету Міністрів РЄ державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, але можливість обрати з двох або більш альтернатив, кожна з яких є законною. У разі, коли законом передбачено єдиний можливий варіант поведінки адміністративного органу, але він діє в іншій спосіб, аніж той, що передбачено законом, мова про дискрецію не йде, в такому випадку порушено принцип законності як складової принципу Верховенства права. Слід зауважити, що межі судового контролю за рішеннями та діями адміністративного органу дозволяють оцінити їх за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України, у тому числі у розрізі висвітленої проблематики.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Практика Європейського суду з прав людини підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі and Chaush v. Bulgaria №30985/96).

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас згідно з пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову, суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст.5 КАС України).

З урахуванням тієї обставини, що оскаржуване рішення не ґрунтується на дискреційних повноваженнях, суд з метою визначення ефективного внутрішнього засобу правового захисту вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок розміру грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення ОСОБА_1 як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, у порядку, передбаченому п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719 "Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей", виключивши зі складової формули жилу площу - 33,6 кв.м житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на який 17.06.2020 припинено право власності ОСОБА_1 .

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, доказів, які б спростовували доводи позивача, не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов, з урахуванням виходу суду за межі позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення з даним позовом до суду позивач судовий збір не сплачував, на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.

Щодо клопотання позивача про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 3600 грн, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положенням частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з пункту 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

З наведеної норми вбачається, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Отже, розподілу підлягає навіть кредиторська заборгованість позивача зі сплати витрат на професійну правничу допомогу, надання якої підтверджується відповідними доказами.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 85211544) та постанові від 20.12.2019 у справі №903/125/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 86504028).

Відповідно до положень частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною сьомою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведених положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний з позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.09.2018 у справі №810/4749/15 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 76397938).

При цьому, з імперативних положень частини шостої статті 134 КАС України вбачається, що зменшити розмір витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність суд може виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про це. Отже, за відсутності такого клопотання суд не може надавати оцінку співмірності витрат на правничу допомогу за власною ініціативою, а лише перевіряє, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії", заява №34884/97, п.30).

У пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Водночас, надання такої оцінки можливо, виходячи з аналізу частини шостої статті 134 КАС України, виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.12.2019 у справі №520/1849/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 86504176).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Статтею 19 Закону №5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статті 30 Закону №5076, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що 13.04.2021 між ОСОБА_7 (Замовник) та адвокатом Кальним Дмитром Ігоровичем (Виконавець) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, за умовами якого Виконавець зобов`язався надати Замовнику правничу допомогу у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктами 1.2, 1.3 договору Виконавець надає Замовнику послуги направлені на захист прав Замовника в органах поліції, прокуратури, суді та у відносинах з третіми особами при провадженні цивільних, господарських, кримінальних справ, та справ про адміністративне правопорушення, що тривають або будуть в провадженні за - участю Замовника, а «також при представництві Замовника у відносинах з усіма установами, організаціями, юридичними та фізичними особами.

Послуги включають в себе збір інформації, вивчення документів, складання та подання документів, надання усних та письмових консультацій, участь у переговорах та судових засіданнях при розгляді справ в судах, приймання та зберігання документів, посвідчення документів та їх копій, збір необхідної дня захисту інтересів Замовника інформації, захист та представництво інтересів при дізнанні, досудовому слідстві, а також вчинення інших необхідних дій, направлених на виконання завдань Замовника. Детальний опис завдань можуть зазначатися в додатках до Договору.

Пунктом 4.1 договору визначено, Сторони погодили, що вартість послуг Виконавця (гонорар) та порядок їх оплата визначається Сторонами в Додатках до Договору, які є конфіденційними.

Всі поточні витрати Виконавця, пов`язані з виконанням даного Договору (сплата державного мита, транспортних витрат та витрат на відрядження, витрат на послуги нотаріусів, реєстраторів та інших осіб, будь-яких офіційних оплат тощо) не входять до ціни послуг за Договором, та сплачуються Замовником самостійно або за окремою калькуляцією у п`ятиденний термін з моменту повідомлення про такі витрати Виконавця. Перелік та розмір таких витрат узгоджується Сторонами. Витрати на відрядження за межі м, Києва Замовник має сплатити не пізніше 3 діб до такого відрядження.

Виконання всіх зобов`язань Сторонами за Договором може фіксуватися в Акті приймання-передачі послуг.

Так, з додатку до договору №13-04/21 вбачається, що сторони погодили, що наступник перелік послуг, які виконавець буде надавати замовнику в рамках надання правової допомоги та розмір гонорару виконавця, а саме: підготовка та написання позовної заяви - 3600 грн (три години х 1200 грн (вартість однієї години)).

Відтак, позивачем в якості доказів наданих адвокатом Кальним Д.І. послуг додано до матеріалів справи: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кальним Д.І. по справі №320/5148/21 від 14.07.2021 та меморіальний ордер №16913746SB про сплату ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 3600 грн (а.с. 48, 49), з яких вбачається, що позивачу були надані наступні послуги: підготовка та написання позовної заяви у даній справі.

Суд зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відтак, належним та допустимим доказом надання правової допомоги є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом/розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.

Крім того, у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі Ботацці проти Італії, заява №34884/97, п.30).

У пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Дослідивши вищевказані документи, враховуючи складність адміністративної справи, обсяг та зміст позовної заяви з доданими до неї документами, суд вважає, що позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Бориспільської районної державної адміністрації Київської області на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500, 00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Бориспільської районної державної адміністрації Київської області щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації № 25/3 від 18.01.2021.

Зобов`язати Бориспільську районну державну адміністрацію Київської області (код ЄДРПОУ - 24209740) здійснити перерахунок розміру грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення ОСОБА_1 (код РНОКПП - НОМЕР_1 ) як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, у порядку, передбаченому п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719 "Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей", виключивши зі складової формули жилу площу - 33,6 кв.м житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на який 17.06.2020 припинено право власності ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Бориспільської районної державної адміністрації Київської області (код ЄДРПОУ - 24209740) витрати на правову допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.