Справа № 640/24739/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Федотова І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будекосервіс» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будекосервіс» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач, апелянт, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення №029434410 від 21.11.2019 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2021 року адміністративний позов задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.11.2019 року №029434410.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року замінено первинного відповідача - Головне управління ДФС у м. Києві на правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та недотриманням норм процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі зазначається, що при проведенні камеральної перевірки дотримання податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість, встановлено факти порушення платником ТОВ «Будекосервіс» граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток, що призвело до виникнення автоматично розрахованих штрафних (фінансових) санкцій у сумі 8830, 44 грн.

Зазначено також, що ТОВ «Будекосервіс» нараховано зобов`язання по декларації з податку на прибуток від 11.07.2019 року № у розмірі 44 152,00 грн., термін сплати - 11.07.2017 року. Проте фактично зобов`язання сплачено - 20.04.2018 року.

В апеляційній скарзі зазначається, що незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Посилаючись на такі та інші аргументи, відповідач просить задовольнити апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року, після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги відповідно до ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року, відкрито апеляційне провадження у справі №640/24739/19, встановлено строк до 22 листопада 2021 року для подання відзиву на апеляційну скаргу. Іншою ухвалою від 05 листопада 2021 року призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 22 листопада 2021 року.

Директором ТОВ «Будекосервіс» - Селягіним С.В. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що наявність технічної помилки в уточненій декларації від 11.07.2017 року - відображення грошового забезпечення у сумі 44 152,00 грн. в рядку 32 вказаної декларації, а не в рядку 27 уточненої декларації, не може визначатися як правопорушення, так як вказане грошове зобов`язання та штаф було своєчасно сплачено позивачем, що було встановлено судом першої інстанції.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що хоч дії позивача і привели до виникнення розбіжностей у податковій звітності за 2016 рік, податок на прибуток підприємств сплачений своєчасно, що підтверджується платіжним дорученням №1231 від 10.07.2021 року.

Суд першої інстанції встановив, що за результатами камеральної перевірки ТОВ «Будекосервіс» складено акт від 10.10.2019, в якому викладений висновок про порушення позивачем строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 44 152,00 грн на 283 календарні дні.

Згадане порушення покладено в основу ППР № 029434410 від 21.11.2019, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 20 % від згаданої суми - 8 830,40 грн.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення незаконним, ТОВ «Будекосервіс» звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування відповідного рішення податкового органу.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 08 липня 2021 року та оцінюючи відповідні висновки, викладені у рішенні, колегія суддів враховує, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що предметом камеральної перевірки окрім питань правильності оформлення податкових декларацій можуть бути й інші питання, зокрема своєчасність сплати грошових зобов`язань.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у редакції, чинній в період перебігу спірних правовідносин, визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, в декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік позивачем допущено заниження податкового зобов`язання на 44 152,00 грн, з огляду на що, останнім подано уточнюючу декларацію.

В уточнюючій декларації позивачем збільшено податкове зобов`язання звітного періоду на 44 152,00 грн у рядку 32 в розділі «Виправлення помилок з податку на прибуток, який утримується при виплаті доходів (прибутків) нерезидентів» та нараховано штрафну санкцію в розмірі 3 % (1352,00 грн) в рядку 35. (а.с.11).

При цьому, виправлення помилки, допущеної шляхом заниження податкового зобов`язання з податку на прибуток юридичної особи-резидента, мав відображатись у рядку 27 декларації в розділі «Виправлення помилок».

Незважаючи на усунення виявленого заниження податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, позивач сплатив 45 477,00 грн (донарахованого грошового зобов`язання та штрафу), про що свідчить платіжне доручення № 1231 від 10.07.2021.(а.с.12).

З наведеного вбачається, що з урахуванням граничного строку сплати податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств за 2016 рік - 11.07.2021, виконання обов`язку щодо сплати податку позивачем здійснено вчасно.

Після проведення камеральної перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки, платник має право подавати уточнюючі розрахунки, а контролюючий орган, приймаючи відповідне податкове повідомлення-рішення за наслідками такої камеральної перевірки, повинен встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 815/4013/14 та від 04.09.2018 у справі № 813/1977/14.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що самостійно визначене грошове зобов`язання має сплачуватись у передбачений Податковим кодексом України строк, проте, проводячи камеральну перевірку, податковим органом не враховано, що затримка на 283 дні сплати стосується податку, який позивач, як резидент, не має справляти, а належне до сплати грошове зобов`язання з податку на прибуток підприємств сплачено своєчасно.

Колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі відповідача не наведено жодних аргументів на спростування правової позиції суду першої інстанції, та не надано жодних доказів щодо неправильного застосування судом норм матеріального або процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 липня 2021 року у справі №640/24739/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

І.В. Федотов