Справа № 290/1066/21
Суддя: Кірічук М. М.
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

1 грудня 2021 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Кірічука М.М., з участю секретаря судового засідання Панасюк К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, -

В С Т А Н О В И В :

11 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Романівського районного суду Житомирської області з позовом до Головного управління Національної поліції у Житомирській області, в якому просить скасувати постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 Житомирського районного управління поліції ГУНП у Житомирській області Дубини О.М. від 8 листопада 2021 року серії БАА № 826452 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 та частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн, за те, що він 8 листопада 2021 року о 17 годині 55 хвилин на автомобільній дорозі Печанівка-Любар, керуючи автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, в момент руху не користуватися ременем безпеки та не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «В», чим порушив пункт 2.3в та пункт 2.1а Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

Позивач у своїй заяві заперечує факт вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що він не перебував за кермом транспортного засобу та не керував ним. Також зазначає, що дії поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 Житомирського районного управління поліції ГУНП у Житомирській області Дубини О.М щодо винесення оскаржуваної постанови були незаконними та такими, що грубо порушили права позивача, оскільки у постанові не зазначено жодного доказу, що свідчив би про факт вчинення позивачем зазначеного адміністративного правопорушення.

30 листопада 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що позовну заяву не визнає, важчає її необґрунтованою та безпідставною, посилаючись на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується поясненнями свідка та відео доказом.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, заявивши клопотання про ролзгляд справи без їх участі.

Судом встановлено, що 8 листопада 2021 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 Житомирського районного управління поліції ГУНП у Житомирській області Дубиною О.М. було винесено постанову, згідно якої ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 та частиною 1 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення штраф у розмірі 510,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 8 листопада 2021 року о 17 годині 55 хвилин на автомобільній дорозі Печанівка-Любар, ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, в момент руху не користуватися ременем безпеки та не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «В», чим порушив пункт 2.3в та пункт 2.1а ПДР України.

З оскаржуваної постанови вбачається, що у графі 7 «До постанови додаються» нічого не зазначено, що свідчить про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови поліцейський жодних доказів не досліджував, відео фіксація правопорушення, вчиненого позивачем, відповідачем також не проводилася.

На підтвердження правомірності прийнятої постанови відносно позивача та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 та частиною 1 статті 126 КУпАП , представником відповідача надано до суду відео.

Водночас, суд вважає, що вказане відео не підтверджує вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки відео не відображає, що безпосередньо ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу та керував ним. З відео лише вбачається, що поліцейський стверджує про наявність зареєстрованого повідомлення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та свідків, які можуть підтвердити, що останній керував транспортним засобом. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні повідомлення про вчинення адміністративного правопорушення і відповідні пояснення свідків.

Додані до матеріалів справи пояснення свідка ОСОБА_2 не містять інформації в який час ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Відомості, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення. Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих правомірність його рішення, підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні. Отже, позовні вимоги позивача про скасування оскаржуваної постанови підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом частини 5 статті 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху передбачених частиною 5 статті 121 та частиною 1 статті 126 цього Кодексу. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою правопорушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-УІІ «Про внесення змін де деякий законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» статтю 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 (далі - Рішення) зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Також у Рішенні зазначено, що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності (пункт 2.2 Рішення).

Щодо можливості притягнення особи до відповідальності у так званому у скороченому провадженні, у Рішенні зазначено , що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Тобто, позиція суду полягає у тому, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністравного правопорушення та формування матеріалів справи є обов"язковою і має передувати такому розгляду справи.

Отже, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Якщо особа заявляє обґрунтовані клопотання про ознайомлення зі справою, про допуск захисника, про приєднання доказів тощо, то ці клопотання мають бути розглянуті, а права особи, яка притягується до відповідальності, забезпечені.

Лише після цього особа, яка розглядає справу, має оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Це пов`язано з тим, що силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З наведених норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про здійснення будь-якої фіксації правопорушення.

Таким чином, в порушення частини третьої статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фотофіксацію правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось.

Інших доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення судом у цій справі не встановлено, а позивач не визнає вчинення ним адміністративного правопорушення.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З наявної в матеріалах справи квитанції від 10 листопада 2021 року № 43 вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 454,00 грн, який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Житомирській області, на користь позивача.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 Житомирського районного управління поліції ГУНП у Житомирській області Дубини О.М. від 8 листопада 2021 року серії БАА № 826452 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 5 статті 121 та частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 та частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Житомирській області (місцезнаходження: м. Житомир, вул. Старий Бульвар, 5/37; ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Кірічук