Справа № 766/20277/21
Суддя: Зуб І. Ю.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021р. Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Зуб І.Ю.,

при секретарі Щербань А.А.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Херсоні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, б.3) про скасування постанови про накладення стягнення , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Зазначив, що постановою про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №859169 від 26.10.2021 року. Зазначає, що дана постанова незаконна та підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю правопорушення, невідповідності висновків фактичним обставинам справи, суттєвим порушенням процесуальних норм адміністративного провадження. Немає жодних доказів, що саме позивач керував ТЗ та поставив ТЗ в місці заборони зупинки до приїзду патрульних поліцейських, зазначає, що його ніхто не зупиняв та не керував ТЗ і не порушував ПДР. Вимога пред`явити посвідчення водія незаконна, тому не керував ТЗ в момент приїзду поліцейських і не мав статусу водія. Також вказаний поліцейським знак 3.34 був зі знаком 7.3.1 вказуючий напрямок дії знаку, що відноситься до проїзної частини напрямку мкр Шуменського, вул. І.Богуна і не відноситься до проїзної частини в напрямку мкр Сухарний, вул. Стрітенська, де знаходився ТЗ. Ніяких правопорушень не вчиняв, поліцейський не зачитував його права та обов`язки передбачені ст.168 КУпАП. У зв`язку з чим просить скасувати постанову серії ДП18 №859169 від 26.10.2021 року, судовий збір та затрати на правову допомогу в оформленні позову, у розмірі 3800 грн. стягнути з відповідача на його користь.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.11.2021 року адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.11.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачем Департаментом патрульної поліції 30.11.2021 року подано відзив на позовну заяву, в якого вбачається, що 26.10.2021 року о 15 годині 40 хвилин, відповідачем було виявлено автомобіль Volkswagen Passat, днз НОМЕР_2 , під керуванням позивача який не виконав вимогу знаку 3.34. (зупинку заборонено) який розташований у м. Херсон на вул. Комкова 77, чим порушив п.8.4.в Правил дорожнього руху України (ПДР). Інспектори поліції підійшли до водія даного т/з, належним чином представились та попросили водія пред`явити відповідні документи на т/з як того вимагає ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» а саме - посвідчення водія, реєстраційний документ на т/з, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з, у зв`язку з тим що позивачем було порушено вимоги знаку 3.34 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП та не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п 2.1, 2.4.а, чим порушив Правил дорожнього руху (ПДР), за що згідно ч.1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Встановивши факти вчинення адміністративного правопорушення відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідно до вимог ч.2 ст. 36 КУпАП було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення ДП18 № 859169 від 26.10.2021 року та надано позивачеві для ознайомлення. Від отримання копії позивач відмовився. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови. На відео та фото файлах , , , screenshot_ зафіксовано спілкування позивача з поліцейськими, факт вчинення правопорушення, а також той факт, що позивач не пред`явив для перевірки документи зазначені у п. 2.1 Правил дорожнього руху. Доводи позивача, щодо того, що він не керував транспортним засобом, а ним керувала інша особа, яка припаркувала транспортний засіб, є суб`єктивною думкою позивача з метою уникнення відповідальності за скоєне правопорушення. Дана Постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою. Під час винесення Постанови, Позивач був ознайомлений зі своїми правами, фактом наявності правопорушення, а саме порушення вимог знаку 3.34, чим порушив п. 8.4.в, а також п 2.1, 2.4.а Правил дорожнього руху (ПДР), за що згідно ч.1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. З огляду на вищевикладене вважають, що підстави для задоволення адміністративного позову та скасування Постанови про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 859169 від 26.10.2021 року відсутні, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні 01.12.2021 року підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позові, просив їх задовольнити.

В судове засідання 02.12.2021 року позивач не з`явився, в тексті позову зазначено про проведення розгляду без його участі.

Представником відповідача подано до суду відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час розгляду справи. Враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного.

В постанові ДП18 №859169 від 26.10.2021 року вказано, що 26.10.2021 року о 15:40 год. в м. Херсоні по вул. Комкова, 77, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 здійснив зупинку в полі дії знаку 3.34 та не пред`явив для перевірки, посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію, чим порушив п.п. 2.1.а, 2.1.б та 8.4.В ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП. Застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. До постанови додаються відео з боді камери DM 5063, 5121. Вказано про відмову особи від отримання постанови.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Правил дорожнього руху, дорожній знак 3.34 "Зупинку заборонено" забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Табличка 7.3.2 показує напрямки дії знаків, розташованих перед перехрестям, або напрямки руху до позначених об`єктів, що розташовані безпосередньо біля дороги. Табличка розміщується безпосередньо під знаками, з якими вона застосовується.

П. 8.4.в Правил дорожнього руху закріплює, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Факт адміністративного правопорушення, а саме факт того, що автомобіль Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 стоїть в початку зони дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено", табличка 7.3.2, зафіксовано на фотофайлі під назвою screenshot_.

Даний доказ спростовує твердження позивача, що знак 3.34 та табличка 7.3.2 діють на іншу вулиці, оскільки Правилами ПДД встановлено його дію з місця встановлення.

З оглянутих відеофайлів , , , наданих представником відповідача до відзиву, вбачається, що позивач під час стоянки автомобіля Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 в початку зони дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено", табличка 7.3.2, знаходить в даному автомобілі на місті водія, відмовляється надати документи.

Під час повідомлення представником поліції про перебування транспортного засобу в зоні дії знаку, позивач зазначає про намір прибрати транспортний засіб (відеофайл , 01.01 -01.02 хв.).

Наведене спростовує твердження позивача, що він не є водієм під час стоянки даного транспортного засобу та не керував ним під час зупинки в зоні дії знаку3.34 "Зупинку заборонено", табличка 7.3.2.

Як і спростовує твердження позивача, які зазначені в позовній заяві, що встановлено табличку 7.3.1 до знаку 3.34.

У відеофайлі зафіксовано процес розгляду справи про адміністративне правопорушення представником поліції, роз`яснення прав позивачу.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а саме невиконання п.2.4. Правил дорожнього руху зафіксовано на відеофайлі наданому представником відповідача з якого вбачається, що позивач на неодноразову вимогу поліцейського не пред`явив необхідні для перевірки документи, а саме: посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на ТЗ.

Відповідно до п.2.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 2.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 встановлено, що Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч. 1 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 2-3 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З положень ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та / або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Позивач фактично обґрунтовує позовні вимоги тим, що оскільки працівником поліції належним чином не було надано доказів факту невиконання вимог дорожнього знаку, вимога інспектора поліції про пред`явлення документів, не має виконуватися в силу того, що в його діях є відсутнім склад адміністративного правопорушення.

В силу вимог п.2 ст. 32, п.11 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» позивач зобов`язаний був на вимогу працівника поліції пред`явити для перевірки відповідні документи, в тому числі посвідчення водія, документи на транспортний засіб.

Згідно фактичних обставин справи на підставі досліджених доказів, про наявність яких зазначено у постанові про адміністративне правопорушення ДП18 №859169 від 26.10.2021 року, ОСОБА_1 перебував у транспортному засобі Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 на місці водія, в зоні дії знаку 3.34, табличка 7.3.2, та не пред`явив для перевірки, посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію. Даний факт підтверджено наданими представником відповідача відеодоказами, скріншотом.

У змісті позову, позивач не заперечує факту непред`явлення посвідчення водія відповідної категорії на вимогу працівника поліція, однак вважає, що в розглядуваному випадку така вимога поліцейського є незаконною, а відтак не підлягала до виконання.

Між тим, в силу вищенаведених норм Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Таким чином, дії працівника поліції щодо вимоги пред`явлення водієм відповідних документів, в тому числі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, ґрунтуються на вимогах закону.

Крім того, за приписами ч.5 ст. 242 КАС України при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у справі № 129/19283/17 від 25.09.2019 року Верховний Суд наголосив, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Колегія суддів констатувала, що доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення за яке передбачена відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП, спростовуються матеріалами справи. Водночас, на думку позивача, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною. Верховний Суд дійшов висновку, що такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. Окремо колегія суддів зауважила, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог знаку пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 258 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху здійснюється безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

Позивач зазначає, що поліцейським не було зачитано йому його права та обов`язки, що спростовується відеодоказами, наданими стороною відповідача, а саме з відеофайлу вбачається, що працівником поліції роз`яснено позивачу його права і обов`язки, та процес розгляду адміністративної справи відносно нього.

На підставі наведеного відсутні сумніви, що відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., внаслідок чого суд за приписами п.1 ч.3 ст. 286 КАС України за результатами розгляду справи дійшов висновку про залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовної заяви без задоволення.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь 3 800 гривень в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та судового збору у розмірі 454 гривень.

Так, враховуючи, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому у суду немає підстав для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись Законом України "Про дорожній рух", ст. ст. 7, 122, 139, 245, 247, 251, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 5, 6, 7, 9, 77, 241-247, 268, 271, 283, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, б.3) про скасування постанови про накладення стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяІ. Ю. Зуб