Справа № 344/19416/21
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/335/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючого - судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

представника позивача Думенко В.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

адвокатів Шевчук-Філімон Н.М., Мартинюка С.В.

перекладача Нішонбоєва М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про примусове видворення з України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,-

В С Т А Н О В И В:

Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про примусове видворення з України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.12.2021 співробітниками Управління служби безпеки України в Івано-Франківській області спільно з працівниками Управління ДМС в Івано-Франківській області було виявлено громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлення особи громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснено з використанням Єдиної інформаційної аналітичної системи управління міграційними процесами та внутрішнього паспорта Республіки Узбекистан НОМЕР_1 (який не дає права перетину державного кордону, та згідно із нормами Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не є паспортним документом іноземця). З метою з`ясування правового статусу та підстав подальшого перебування на території України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , УДМС в Івано-Франківській області проведено відповідну перевірку та його опитування. У ході перевірки було встановлено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,прибув в Україну за нез`ясованих обставин.

Паспортний документ, що дає право на перетин державного кордону у громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 відсутній.

Окрім того було встановлено, що 19.09.2021 року УДМС в Луганській області було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до країни походження або третьої країни, яким його зобов`язано покинути територію України в термін до 01.10.2021. Однак, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 встановлений термін територію України не залишив та ухилився від виконання зазначеного рішення. Також громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 203 КУпАП.

Окрім того, 01.12.2021 року працівниками УДМС в Івано-Франківській області було затримано ОСОБА_1 для з`ясування причин та обставин правопорушення і умов, що їм сприяли, а також з метою встановлення особи у порядку частини 2 статті 262 на строк визначений частиною 2 статті 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 72 години.

Наведені вище факти свідчать про те, що ОСОБА_1 перебуває на території України нелегально, не має правових підстав для подальшого перебування в Україні, ухиляється від виїзду з України, порушив вимоги ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також у нього відсутній паспортний документ, що дає право на перетин державного кордону.

Отже, беручи до уваги те, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є нелегальним мігрантом, знаходиться на території України без законних на те підстав, ухилявся від виїзду з України після закінчення встановленого строку перебування, не має законних джерел доходів, житла, а також у нього відсутній паспортний документ, який дає право перетину державного кордону, з метою проведення процедури його ідентифікації, тобто оформлення документу, що дає право перетину державного кордону, та забезпечення примусового видворення, просять суд винести рішення про примусове видворення з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та затримання громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у адміністративному позові, просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Суду пояснив, що йому відомо про прийняте рішення про примусове повернення з України від 17.09.2021 року та він був зобов"язаний до 01.10.2021 року залишити територію України. Оскільки він має закордонний паспорт зобов"язується виїхати з України добровільно.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили. Крім того, представник відповідача заперечила щодо залучення перекладача

ОСОБА_3 свою чергу в судовому засіданні відповідач демонстрував знання та розуміння української мови, отримав необхідну інформацію за здійсненим перекладачем перекладом. Окрім цього відповідач при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та протоколу про адміністративне затримання зазначав, що послуг перекладача не потребує.

Процесуальним законодавством, передбачено спеціальні скорочені строки розгляду даної категорії справ. В ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено заборону зловживання правами, передбаченими в конвенції.

Порушення принципу змагальності та диспозитивності адміністративного процесу, затягування судового розгляду необґрунтованими клопотаннями не гарантовано відповідачу національним законом та міжнародно-правовими зобов`язаннями України, а тому не забезпечуються судом.

Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Судом встановлено, що 17.09.2021 року УДМС в Луганській області було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до країни походження або третьої країни, яким його зобов`язано покинути територію України в термін до 01.10.2021. Однак, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 встановлений термін територію України не залишив та ухилився від виконання зазначеного рішення.

В подальшому, 01.12.2021 співробітниками Управління служби безпеки України в Івано-Франківській області спільно з працівниками Управління ДМС в Івано-Франківській області було виявлено громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлення особи громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснено з використанням Єдиної інформаційної аналітичної системи управління міграційними процесами та внутрішнього паспорта Республіки Узбекистан НОМЕР_1 (який не дає права перетину державного кордону, та згідно із нормами Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не є паспортним документом іноземця).

01.12.2021 року працівниками УДМС в Івано-Франківській області ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП. Із пояснень особи, щодо якої складено протокол вбачається, що він прибув в Україну поза пунктом пропуску через державний кордон, рішення про примусове повернення виконати не зміг, оскільки не було грошей. Останнім часом проживав у хостелі в АДРЕСА_1 . Вину визнав, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ПР МІФ 000676 від 01.12.2021 року.

01.12.2021 року відносно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ДМС України в Івано-Франківській області винесено постанову ПН МІФ 000674 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штафу в розмірі 5 100,00 грн., за порушення правил перебування іноземців на території України, а саме після закінченого дозволеного терміну перебування не виїхав за межі України. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_2 , відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.203 КУпАП.

01.12.2021 року працівниками УДМС в Івано-Франківській області ОСОБА_1 складено протокол №МІФ 000023 про адміністративне затримання за ч.2 ст.263 КУпАП, про те, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 01.12.2021 року о 22 год. 20 хв., у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП для забезпечення своєчасного розгляду справи.

Таким чином суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 перебуває на території України нелегально, не має правових підстав для подальшого перебування в Україні, та порушив вимоги статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант, іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частини 3 статті 3 розділу I Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

В силу вимог ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Пунктом 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

В абзаці першому пункту 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення, (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені.

Наведений перелік підстав є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеного рішення адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Частиною 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, як затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», грубо та свідомо порушив законодавство України, останній не підпадає під захист статті 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» , ухилився від виконання рішення про примусове повернення з України, перебуває на території України незаконно, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про примусове видворення відповідача за межі України.

Крім того, слід зазначити, що позов про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

Частиною 11 статті 289 КАС України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Беручи до уваги те, що відповідач перебуває на території України без відповідної правої підстави, та є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення, у нього відсутній паспортний документ, який дає право перетину державного кордону, з метою проведення процедури його ідентифікації, та забезпечення примусового видворення, вважаю, що відповідача слід затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців.

В силу приписів п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України звернути до негайного виконання рішення в частині примусового видворення.

Посилання відповідача на можливість добровільного виїзду з України суд не приймає до уваги, оскільки наявність у відповідача закордоного паспорту належними доказами не підтверджена, він не має законного джерела доходів, рішення УДМС в Луганській області від 17.09.2021 року не виконав, що свідчить про подальше ухилення ним від виконання обов`язку виїзду за межі України.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 6, 7, 9, 72-77, 241-246, 289, 371 Кодексу адміністративного судочинства України , суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про примусове видворення з України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Затримати громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Татарінова