Справа № 643/7116/21
Суддя: Сугачова О. О.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/7116/21
Провадження № 2-а/643/123/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021

02 грудня 2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Цимбалюка Володимира Дмитровича до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Цимбалюк В.Д. звернувся до Московського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до відповідача, яким просить скасувати постанову, винесену інспектором 2-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Кулик К.В.серії ЕАН № 4045489 від 10.04.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обґрунтовуючи доводи позову представник позивача зазначає, що 10.04.2021 позивач керував транспортним засобом TGA 18. 440, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом WOT OKS3 17.28 державний номерний знак НОМЕР_2 , та в районі будинку № 1-А по вул. Кругова міста Запоріжжя зупинений патрульними поліції. Незважаючи на те, що позивач надав патрульним поліції всі необхідні документи на автомобіль та напівпричіп, у тому числі діючі протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу № 00869-02514-20 від 28.08.2020 та № 00869-02515-20 від 28.08.2020, терміном дії до 28.08.2021, 10.04.2021 о 08:45 годині інспектором 2-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Кулик К.В.винесено постанову серії ЕАН № 4045489 від 10.04.2021 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Адміністративне стягнення на позивача накладено у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження, у відповідності до вимог ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідачу направлено копію адміністративного позову з додатками до нього разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Як видно з матеріалів справи, відповідачем отримано копію позову з додатками до нього та ухвалу про відкриття провадження по справі. Однак, відповідач не скористався правом на надання відзиву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до правил ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши доводи позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, дійшов таких висновків.

Як видно з копії постанови серії ЕАН № 4045489 від 10.04.2021, ОСОБА_1 10.04.2021 о 08:45 годині керував вантажним транспортним засобом TGA 18. 440, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом WOT OKS3 17.28 державний номерний знак НОМЕР_2 з відсутнім колесом лівої сторони причіпа, чим порушив п. 2.3а Правил дорожнього руху України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн (а.с.7).

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху ( частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395 (далі Інструкція).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, передбаченого частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою ст. 121 КУпАП.

Як передбачено п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як видно з оскаржуваної постанови, вона не містить визначених та обов`язкових реквізитів, передбачених ч. 3 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення та додатком 5 до Інструкції, а саме: не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відсутні відомості про те, яким технічним засобом здійснено фото- або відеозапис; відповідачем взагалі не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення винесене лейтенантом поліції Кулик К.В. про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із матеріалів справи видно, що до постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, жодних фактичних даних, які б давали можливість встановити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення на момент складання постанови, відповідачем не надано, що не дає можливості перевірити достовірність обставин, на підставі яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Також, інспектором 2-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Кулик К.В., в оскаржуваній постанові, яка нею винесена вказано порушення з боку ОСОБА_1 п. 2.3а Правил дорожнього руху України, а притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за інше правопорушення, яке не відображено в постанові серії ЕАН № 4045489 від 10.04.2021.

Так, згідно з п. 2.3а Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Тоді як ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Тобто у поліцейського взагалі не було підстав притягувати позивача до адміністративної відповідальності саме за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 245 того ж Кодексу, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України, особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов`язки та зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Особи, які беруть участь у справі, мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Згідно з частинами 2 та 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, не скориставшись правом на надання відзиву, не надав суду жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених в постанові від 10.04.2021.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

З боку відповідача не надано будь-яких достовірних доказів на підтвердження обґрунтованості винесеної постанови від 10.04.2021, а отже суд дійшов висновку, що постанова серії ЕАН № 4045489 від 10.04.2021 по справі про адміністративне правопорушення та про накладення адміністративного стягнення на позивача не відповідає вимогам закону, постанова не підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У відповідності до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Положеннями ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, скасування постанови серії ЕАН № 4045489 від 10.04.2021 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач поніс витрати на оплату судового збору при зверненні до суду з цим позовом в розмірі 454,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 19.04.2021.

Таким чином, враховуючи факт задоволення позовних вимог у повному обсязі, вказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Запорізькій області.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ч. 3 ст. 121, ст. 222, 251, 258, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 2, 9, 12, 72-77, 79, 90, 139, 241-246, 257, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Задовольнити позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Цимбалюка Володимира Дмитровича до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Скасувати постанову серії ЕАН № 4045489 від 10.04.2021, винесену інспектором 2-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Кулик Катериною Валентинівною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або через Московський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Сугачова