Справа № 120/10042/21-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 р. Справа № 120/10042/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в місті Вінниця в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про:

- визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язання відповідача зарахувати до загального страхового стажу позивача період роботи в колгоспі ім. Кірова с. Поличенці з 01.02.1983 по 18.09.2001;

- зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 31.05.2021.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 31.05.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак листом від 15.06.2021 за № 0200-0211-8/37018 пенсійний орган повідомив, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії в 2021 році. Так, відповідач зазначив, що страховий стаж позивача становить 27 років 1 місяць 16 днів. Крім того, відповідач зазначив, що в довідках від 26.04.2021 за № № 178, 179, 180, 181, наданих позивачем, що підтверджують його період роботи з 1983 по 2001 в колгоспі ім. Кірова, містяться скорочення ПІП (прізвища, ім`я, по батькові). Позивач з відмовою відповідача не погоджується та вважає її протиправною.

Ухвалою суду від 25.08.2021 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Крім того, цією ж ухвалою вирішено витребувати у відповідача матеріали пенсійної справи позивача.

21.09.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що страховий стаж позивача складає 27 років 01 місяць 16 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком у 2021 році. При цьому відповідач наголошує, що згідно з пунктами 2.4 та 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, орган, що призначає пенсію, перевіряє зміст та належність оформлення наданих для призначення пенсії документів.

Відповідач зауважує, що позивач надав ряд уточнюючих довідок, однак в довідках від 26.04.2021 за № № 178, 179, 180, 181 за період роботи з 1983 року по 2001 рік в колгоспі ім. Кірова містяться скорочення ПІП (прізвища, ім`я, по батькові).

Відповідач вказує на те, що відповідно до положень пункту 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документів, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Тому пенсійний орган звернув увагу позивача на те, що він вправі звернутися до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства з метою встановлення факту приналежності позивачу того чи іншого документа.

Відповідач вважає, що у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відсутні підстави для призначення та виплати пенсії за віком позивачу у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Крім того, на виконання вимог суду відповідач надав копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив, що 31.05.2021, у зв`язку з досягненням пенсійного віку, позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком згідно із ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

До заяви позивач додав необхідні документи, зокрема, трудову книжку серії НОМЕР_1 , трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_2 , довідка Козятинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Вінницької області від 29.04.2021 № 72 про підтвердження проходження військової служби ОСОБА_1 в Збройних Силах, відомості з реєстру страхувальників, довідки про заробітну плату позивача за період з 1983 року по 2001 рік від 26.04.2021 за № № 182, 183, 184, 185, видані Комунальною установою "Козятинський міський трудовий архів", довідки про стаж роботи позивача в колгоспі ім. Кірова в період з 1983 року по 2001 рік від 26.04.2021 за № № 178, 179, 180, 181, видані Комунальною установою "Козятинський міський трудовий архів".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.06.2021 за № 86 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років. Рішення обґрунтовується тим, що страховий стаж позивача становить 27 років 01 місяць 16 днів. Крім того, у рішенні зазначено, що за доданими до заяви документами до страхового стажу позивача зараховано всі періоди трудової діяльності.

Листом від 15.06.2021 за № 0200-0211-8/37018 відповідач повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії за віком. Крім того, відповідач зазначив, що у довідках № 178, № 179, № 180, № 181 від 26.04.2021 за періоди роботи з 1983 по 2001 в колгоспі ім. Кірова, містять скорочення ПІП (прізвища, ім`я, по батькові). У зв`язку з цим позивачу рекомендовано надати довідку, чи рахувались на підприємстві інші працівники з таким прізвищем, ім`ям, по батькові, оскільки періоди трудової діяльності відповідно до цих довідок було зараховано до загального стажу.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), який, згідно з преамбулою, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, з 01.01.2004 Закон № 1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За правилами частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 (далі Порядок № 22-1).

Так, пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Судом встановлено, що 31.05.2021, у зв`язку з досягненням 60-річного віку, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До заяви позивач додав необхідні документи, в тому числі трудову книжку.

За результатами розгляду вказаної заяви пенсійний орган прийняв рішення від 07.06.2021 № 86 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком.

Підставою для прийняття такого рішення став висновок пенсійного органу про відсутність у позивача необхідного страхового стажу, а саме 28 років. Як зазначено в рішенні, підтверджений стаж роботи позивача становить 27 років 01 місяць 16 днів. При цьому до страхового стажу позивача ОСОБА_1 зараховано всі періоди його трудової діяльності згідно з поданими документами

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач дійшов помилкового висновку про те, що пенсійний орган не зарахував до загального стажу позивача періоди роботи в колгоспі ім. Кірова з 1983 року по 2001 рік на підставі довідок про стаж роботи позивача в колгоспі ім. Кірова в період з 1983 року по 2001 рік від 26.04.2021 за № № 178, 179, 180, 181, виданих Комунальною установою "Козятинський міський трудовий архів".

Так, у листі від 15.06.2021 відповідач зазначив, що періоди трудової діяльності позивача відповідно до довідок від 26.04.2021 за № № 178, 179, 180, 181 були зараховані до його загального стажу. Проте, оскільки в таких довідках містять скорочення ПІП (прізвища, ім`я, по батькові), позивачу роз`яснено про необхідність надання довідки про те, чи рахувались на вказаному підприємстві інші працівники з таким прізвищем, ім`ям, по батькові, оскільки періоди трудової діяльності відповідно до цих довідок були зараховані до загального стажу роботи позивача.

Тому доводи позивача щодо не зарахування до його загального стажу роботи періодів роботи в колгоспі ім. Кірова, на думку суду, є наслідком неправильного тлумачення листа Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 15.06.2021 за № 0200-0211-8/37018. Відтак такі доводи суд вважає безпідставними.

Перевіряючи наявність у позивача ОСОБА_1 необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком у 2021 році, суд враховує, що згідно із ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція № 58).

Пунктом 1.1 цієї Інструкції також передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи особи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Як зазначено в пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, судом встановлено, що з метою підтвердження періодів своєї трудової діяльності позивач надав відповідачу ряд уточнюючих довідок, зокрема довідки про заробітну плату позивача за період з 1983 року по 2001 рік від 26.04.2021 за № № 182, 183, 184, 185, видані Комунальною установою "Козятинський міський трудовий архів", довідки про стаж роботи позивача в колгоспі ім. Кірова в період з 1983 року по 2001 рік від 26.04.2021 за № № 178, 179, 180, 181, видані Комунальною установою "Козятинський міський трудовий архів".

Оцінюючи існуючу невідповідність написання прізвища, імені та по батькові особи в архівних довідках та паспортних даних заявника, суд зауважує, що всі вказані довідки видані саме ОСОБА_1 , про що в них безпосередньо зазначено.

В архівних довідках від 26.04.2021 за № № 178, 179, 180, 181, 182, 183, 184, 185, виданих Комунальною установою "Козятинський міський трудовий архів", дійсно зазначено " ОСОБА_1 ". Однак, незважаючи на те, що по батькові позивача у цих довідках скорочено некоректно, на думку суду, відсутні достатні приводи вважати, що вони не відповідають паспортним даним позивача.

Відповідно до Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.08.1998 № 41 "Про затвердження переліку типових документів", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 17.09.1998 № 576/3016, та наказу Міністерства юстиції України від 12.04.2012 за № 578/5 на підприємство покладається обов`язок зберігання архівних документів, які можуть бути використані для підтвердження законних прав громадян, зокрема на нарахування пенсій, різних видів матеріальної допомоги та компенсацій, інших виплат і пільг терміном у 75 років.

Отже, протягом вказаного періоду працівник вправі отримати відповідні архівні документи.

Водночас згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 25.04.2019 в справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 в справі № 638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

З огляду на викладене суд вважає, що відповідач обрав упереджений підхід при наданні оцінки архівних довідок, виданих позивачу.

Втім, суд наголошує, що такі довідки були враховані пенсійним органом при визначенні загального страхового стажу позивача.

На час звернення до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком позивачу виповнилося 60 років 3 місяці, що є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV.

Проте, здійснивши підрахунок трудового стажу позивача, суд встановив, що його загальний страховий стаж становить менше 28 років, а саме 27 років 01 місяць 16 днів.

За цих обставин суд погоджується з відповідачем щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV та вважає правильними його висновки про неможливість у зв`язку з цим призначити позивачу пенсію за віком.

Отже, за результатами розгляду заяви позивача від 31.05.2021 пенсійний орган надав вмотивовану відмову, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і не допустив таких порушень прав та інтересів позивача, які б вказували на необхідність визнання дій відповідача протиправними в судовому порядку.

При цьому враховується правова позиція Верховного Суду, наведена у постанові від 15.09.2020 у справі № 635/7878/16-а (пункти 40-44), згідно з якою зобов`язання суб`єкта владних повноважень вирішити питання перерахунку пенсії або відмови в її перерахунку саме у формі прийняття рішення (чи наказу), коли з наданої листом відповіді стає зрозуміло, що відповідь для заявника є негативною, має ознаки формалізму. Оскільки процес надання особі відмови у перерахунку пенсії без прийняття відповідного владного управлінського рішення може бути тривалим, то в даному випадку належним способом захисту порушеного права є саме вирішення судом питання про визнання протиправною відмови пенсійного органу, викладеної у листі, та зобов`язання вчинити певні дії (або ж відмовити в задоволенні цих вимог).

Відповідно до частини п`ятої статті 55 Конституції України кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України.

Аналогічну ідею закріплено Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Стаття 13 Конвенції під назвою "Право на ефективний засіб юридичного захисту" вказує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України), а згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість основних доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову належить відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, немає підстав для відшкодування позивачу витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про учасників справи:
1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );
2) відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).
Повне судове рішення складено 01.12.2021.

Суддя Сало Павло Ігорович