Справа № 620/3812/21
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3812/21 Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техком АВ" до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування припису та постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техком АВ" звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №25-01-009/0050-0033 від 25.01.2021;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №25-01-009/0050/34 від 02.04.2021.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Управління Держпраці у Чернігівській області проведено безпідставний позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці ТОВ «ТЕХКОМ АВ», який оформлений з порушенням вимог Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 № 823 щодо ненадання для ознайомлення та підписання акта директору ТОВ «ТЕХКОМ АВ» в день його складання та останнього дня інспекційного відвідування, а також складання припису в один і той самий день, що і акт, без надання можливості надати письмових заперечень ТОВ «ТЕХКОМ АВ». Всі дії Управління Держпраці у Чернігівській області призвели до винесення протиправної постанови про накладення на ТОВ «ТЕХКОМ АВ» штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення в розмірі 420000 грн., яку винесено з порушенням вимог Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 № 823, на підставі оскарженого припису.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ТЕХКОМ АВ» отримано направлення Управління Держпраці у Чернігівській області на проведення контрольного заходу від 11.01.2021 за № 22, згідно якого на підставі пп. 2, 3 п. 5 постанови КМУ від 21.08.2019 за № 823 та наказу начальника Управління Держпраці у Чернігівській області від 11.01.2021 за № 48-Н в період з 13 січня 2021 року по 25 січня 2021 року головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці в Чернігівській області Скоробагатою Аллою Василівною буде проведено позапланове інспекційне відвідування ТОВ «ТЕХКОМ АВ», під час якого буде перевірено додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин, за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин (а.с.31, 102, 103, 104, 105).

16.01.2021 ТОВ «ТЕХКОМ АВ» отримало вимогу про надання документів головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Скоробагатої А.В. за № 25-01-009/0009, якою на підставі вимог пп. 2 п. 10, п. 11 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 за № 823, зобов`язано директора ТОВ «ТЕХКОМ АВ» ОСОБА_1 в строк до 14:00 19.01.2021 надати документи для проведення заходу державного контролю згідно переліку за 2020-2021 роки (а.с.32).

ТОВ «ТЕХКОМ АВ» виконано всі вимоги Управління Держпраці у Чернігівській області по забезпеченню інспекторів праці у допуску на територію Товариства та забезпеченню необхідними документами на підтвердження факту укладання трудових договорів, в тому числі і інших договорів, укладених із застрахованими особами, які за звітом форми Д4 «Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до територіальних органів Пенсійного Фонду та органів ДПС», виконували роботи (надавали послуги) за період 2020-2021 роки.

За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах праці складено акт №25-01-009/0050 від 25.01.2021 (а.с.21-30).

В акті перевірки зазначено, що на момент проведення інспекційного відвідування накази про прийом на роботу осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не видавались, повідомлення до центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття на роботу до початку їх роботи відсутні, вбачається, що керівництво ТОВ «ТЕХКОМ АВ» діяло всупереч вимогам ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України та постанови КМУ «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17.06.2015 № 413, чим грубо порушило вимоги вищезазначених нормативно-правових актів.

На підставі акта перевірки від 25.01.2021 складено припис головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці в Чернігівській області № 25-01-009/0050-0033 від 25.01.2021, яким визначено, що до 05.02.2021 ТОВ «ТЕХКОМ АВ» має забезпечити додержання норм законодавства про працю, а саме вимог ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України та постанови КМУ «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17.06.2015 № 413 (а.с.19, 116).

04.02.2021 ТОВ «ТЕХКОМ АВ» подано скаргу до Управління Держпраці у Чернігівській області висновки акта №25-01-009/0050 від 25.01.2021 та припис № 25-01-009/0050-0033 від 25.01.2021 (а.с.36-40).

Управління Держпраці у Чернігівській області листом від 09.03.2021 №02-04/2131 повідомило, що підстави для скасування припису № 25-01-009/0050-0033 від 25.01.2021 відсутні (а.с.63-65).

Не погоджуючись з даним рішення позивач звернувся до Державної служби України з питань праці зі скаргою на рішення від 09.03.2021 №02-04/2131, якою просив визнати неправомірним та скасувати рішення від 09.03.2021 №02-04/2131, визнати протиправним акт №25-01-009/0050 від 25.01.2021 та скасувати припис № 25-01-009/0050-0033 від 25.01.2021 (а.с.67-71).

Державна служба України з питань праці рішенням від 15.04.2021 № відмовила у задоволенні скарги ТОВ «ТЕХКОМ АВ» та заначила, що відсутні підстави для скасування припису № 25-01-009/0050-0033 від 25.01.2021 та рішення від 09.03.2021 №02-04/2131 (а.с.146-148).

02.04.2021 Управління Держпраці у Чернігівській області винесено постанову №25-01-009/0050/34 про накладення на ТОВ «ТЕХКОМ АВ» штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у розмірі 420000,00 грн. (а.с.17-18).

Вважаючи вищевказаний припис та постанову протиправними, прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за своїм змістом укладений договір є цивільно-правовим договором, адже предметом останнього є виконання певного визначеного обсягу роботи, за наслідками виконання якої замовник зобов`язувався оплатити виконавцю винагороду за виконану ним роботу, виконавець не підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку замовника, а сам організовував процес надання послуг (виконання робіт), предметом укладеного договору є кінцевий результат, а не процес праці, у зв`язку з чим висновки відповідача про порушення позивачем вимог частини третьої статті 24 КЗпП України є помилковими

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна служба України з питань праці (Держпраці) згідно Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 (далі - Положення №96) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пп. 5 п. 6 Положення №96 Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Пунктом 7 Положення №96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Статтею 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим:

1) при організованому наборі працівників;

2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я;

3) при укладенні контракту;

4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;

5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);

6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;

7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Статтею 1 Закону України «Про професійний розвиток працівників» визначено, що працівником є фізична особа, яка працює за трудовим договором (контрактом) на підприємстві, в установі та організації незалежно від форми власності та виду діяльності або у фізичної особи, яка відповідно до законодавства використовує найману працю.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про зайнятість населення» робочим місцем є місце (приміщення), на якому працівник постійно чи тимчасово перебуває в процесі трудової діяльності і яке визначене, зокрема на підставі трудового договору (контракту).

Відповідно до вимог 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно частини першої статті 94 КЗпП України заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що трудові відносини між працівником і роботодавцем виникають на підставі укладеного між ними трудового договору, за яким працівник зобов`язаний виконувати роботу, визначену договором, дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку, а роботодавець у свою чергу зобов`язаний виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати необхідні для виконання роботи умови праці, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. З боку роботодавця трудовий договір з працівником укладає власник підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізична особа підприємець.

Водночас, норми Цивільного кодексу України визначають принципи свободи договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, юридична особа та фізична особа як сторони відповідних договорів вільні у своєму виборі щодо форми оформлення відносин, і на свій розсуд вправі визначати вид такого договору.

Стаття 626 ЦК України визначає загальне поняття цивільно-правового договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

В постанові від 04.07.2018 року по справі № 820/1432/17 Верховний Суд дійшов до висновку, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 06.01.2021 року між ТОВ «ТЕХКОМ АВ» (замовник) та гр. ОСОБА_2 (виконавець) укладено цивільно-правові договір №TCZ00000089, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання за плату виконати роботи з розвантаження двухкантового брусу та завантаження пиломатеріалу обрізного (а.с.43).

Відповідно до розділу 2 вказаного договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцю винагороду у розмірі, визначеному сторонами в акті виконаних робіт. Розмір винагороди визначається у відповідності до об`єму/обсягу фактично виконаних робіт.

Факт надання позивачу гр. ОСОБА_2 вказаних разових робіт підтверджується: замовленнями від 06.01.2020 №TCZ00000089 (а.с.42) та актом приймання-передачі послуг від 29.01.2021 (а.с.44).

06.01.2021 року між ТОВ «ТЕХКОМ АВ» (замовник) та гр. ОСОБА_6 (виконавець) укладено цивільно-правовий договір №TCZ00000024, згідно якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання за плату виконати роботи з розвантаження двухкантового брусу та завантаження пиломатеріалу обрізного

Відповідно до умов вказаного договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцю винагороду у розмірі, визначеному за сторонами в акті виконаних робіт. Розмір винагороди визначається у відповідності до об`єму/обсягу фактично виконаних робіт.

Факт надання позивачу гр. ОСОБА_6 вказаних разових робіт підтверджується: замовленнями від 06.01.2020 №TCZ00000024 (а.с.60) та актом приймання-передачі послуг від 29.01.2021 (а.с.62).

Крім того, 06.01.2021 року між ТОВ «ТЕХКОМ АВ» (замовник) та гр. ОСОБА_5 (виконавець) укладено цивільно-правовий договір №TCZ00000031, згідно якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання за плату виконати роботи з розвантаження двухкантового брусу та завантаження пиломатеріалу обрізного (а.с.46).

Відповідно до умов вказаного договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцю винагороду у розмірі, визначеному за сторонами в акті виконаних робіт. Розмір винагороди визначається у відповідності до об`єму/обсягу фактично виконаних робіт.

Факт надання позивачу гр. ОСОБА_5 вказаних разових робіт підтверджується: замовленнями від 06.01.2020 №TCZ00000031 (а.с.45) та актом приймання-передачі послуг від 29.01.2021 (а.с.47).

Між ТОВ «ТЕХКОМ АВ» (замовник) та гр. ОСОБА_4 (виконавець) укладено цивільно-правовий договір від 11.01.2021 №TCZ00000048, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання за плату виконати роботи з розвантаження двухкантового брусу та завантаження пиломатеріалу обрізного (а.с. 49).

Згідно умов вказаного договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцю винагороду у розмірі, визначеному за сторонами в акті виконаних робіт. Розмір винагороди визначається у відповідності до об`єму/обсягу фактично виконаних робіт.

Факт надання позивачу гр. ОСОБА_4 вказаних разових робіт підтверджується: замовленнями від 11.01.2020 №TCZ00000048 (а.с.48) та актом приймання-передачі послуг від 29.01.2021 (а.с.50).

05.01.2021 року між ТОВ «ТЕХКОМ АВ» (замовник) та гр. ОСОБА_8 (виконавець) укладено цивільно-правовий договір №TCZ00000070, згідно якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання за плату виконати роботи з здійснення контролю розвантаження двухкантового брусу та завантаження пиломатеріалу обрізного (а.с.52).

Згідно п. 2.1 вказаного договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцю винагороду у розмірі, визначеному за сторонами в акті виконаних робіт. Розмір винагороди визначається у відповідності до об`єму/обсягу фактично виконаних робіт.

Факт надання позивачу гр. ОСОБА_8 вказаних разових робіт підтверджується: замовленнями від 05.01.2020 №TCZ00000070 (а.с.51) та актом приймання-передачі послуг від 29.01.2021 (а.с.53).

Також, 05.01.2021 року між ТОВ «ТЕХКОМ АВ» (замовник) та гр. ОСОБА_1 (виконавець) укладено цивільно-правовий договір №TCZ00000015, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання за плату виконати роботи з розвантаження двухкантового брусу та завантаження пиломатеріалу обрізного (а.с.55).

Відповідно до умов вказаного договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцю винагороду у розмірі, визначеному за сторонами в акті виконаних робіт. Розмір винагороди визначається у відповідності до об`єму/обсягу фактично виконаних робіт.

Факт надання позивачу гр. ОСОБА_1 вказаних разових робіт підтверджується: замовленнями від 05.01.2020 №TCZ00000015 (а.с.57) та актом приймання-передачі послуг від 29.01.2021 (а.с.59).

Між ТОВ «ТЕХКОМ АВ» (замовник) та гр. ОСОБА_7 (виконавець) укладено цивільно-правовий договір від 05.01.2021 №TCZ00000015, згідно якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання за плату виконати роботи з розвантаження двухкантового брусу та завантаження пиломатеріалу обрізного (а.с.55).

Відповідно до розділу 2 цього договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцю винагороду у розмірі, визначеному за сторонами в акті виконаних робіт. Розмір винагороди визначається у відповідності до об`єму/обсягу фактично виконаних робіт.

Факт надання позивачу гр. ОСОБА_7 вказаних разових робіт підтверджується: замовленнями від 11.01.2020 №TCZ00000010 (а.с.54) та актом приймання-передачі послуг від 29.01.2021 (а.с.56).

11.01.2021 року між ТОВ «ТЕХКОМ АВ» (замовник) та гр. ОСОБА_3 (виконавець) укладено цивільно-правовий договір №TCZ00000010, згідно умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання за плату виконати роботи з розвантаження двухкантового брусу та завантаження пиломатеріалу обрізного (а.с.58).

Відповідно до умов вказаного договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцю винагороду у розмірі, визначеному за сторонами в акті виконаних робіт. Розмір винагороди визначається у відповідності до об`єму/обсягу фактично виконаних робіт.

Факт надання позивачу гр. ОСОБА_3 вказаних разових робіт підтверджується: замовленнями від 06.01.2020 №TCZ00000010 (а.с. 57) та актом приймання-передачі послуг від 29.01.2021 (а.с.59).

Судом першої інстанції встановлено, що відносно гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не видавались позивачем жодні накази, розпорядження про прийняття їх на роботу, допуск до роботи, не вівся облік їх робочого часу, що свідчить про цивільно-правовий характер правовідносин, що виникли між позивачем та гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Підтвердженням того, що в даному випадку між позивачем та гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено саме цивільно-правовий договір, є те, що: у трудових відносинах важливим є процес трудової діяльності, її організація, якої в даному випадку не було; виконавець за цим договором, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, а сам організовував свою роботу; за трудовим договором працівники приймаються до штату за певною кваліфікацією, професією, посадою, йому гарантується заробітна плата, гарантії, пільги, компенсації, тоді як за цивільно-правовим договором оплачується результат надання послуг і відносини сторін обмежуються лише наданням послуг і оплатою винагороди.

Таким чином, твердження відповідача про трудовий характер відносин між позивачем та громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не підтверджуються матеріалами справи, тому у позивача також були відсутні правові підстави для повідомлення територіального органу ДПС про прийняття гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на роботу за трудовим договором.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, наявність обставин, що вказують на відсутність спрямування правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, є лише підставою розгляду питання компетентним судом для визнання правочину недійсним (тобто вказує на оспорюваність правочину).

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Жодних передбачених законом обставин, які б вказували на нікчемність правочинів позивача із гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перевіркою не встановлено.

Крім того, суд сомом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_8 після виконання робіт для товариства за цивільно-правовими договорами у січні 2021 року виявив бажання працювати на умовах трудового договору і відповідно до наказу ТОВ «ТЕХКОМ АВ» від 02.02.2021 за № 2/21-к прийнятий на роботу майстром дільниці з 03.02.2021 (а.с.150-151).

Колегія суддів звертає увагу, що чинне законодавство України не містить обов`язкових приписів, у яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт, у зв`язку з чим, сторони договору (працедавець та працівник) вільні у своєму виборі щодо форми оформлення трудових відносин, і на свій розсуд вправі визначати вид такого договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №160/5315/19.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма