Справа № 380/9315/21
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 листопада 2021 року

Київ

справа №380/9315/21

адміністративне провадження № Пз/9901/16/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Єресько Л. О., Калашнікової О. В., Соколова В. М., Шевцової Н. В.,

розглянувши подання судді Львівського окружного адміністративного суду Коморного О.І. про розгляд Верховним Судом як зразкової справи № 380/9315/21 за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Недержавна некомерційна професійна організація «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України, Рада адвокатів Львівської області, про визнання дій протиправними,

в с т а н о в и в :

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду є справа за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Недержавна некомерційна професійна організація «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України, Рада адвокатів Львівської області, з вимогами:

- визнати протиправними дії НАЗК щодо визначення (визнання) позивача суб`єктом декларування, а саме - особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування або прирівняним до них;

- визнати протиправними дії НАЗК щодо повідомлення позивачу про неподання декларації за 2020 рік шляхом скерування листа з повідомленням від 11 травня 2021 року № 47-02/31120/21;

- визнати протиправними дії НАЗК щодо визначення обов`язку ОСОБА_1 подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в порядку, визначеному частиною першою статті 45 Закону України [від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII] «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700-VII);

- стягнути на користь позивача з НАЗК завдану немайнову (моральну) шкоду в розмірі 1500000,00 гривень.

Останньою позовною вимогою ОСОБА_1 доповнив свій позов у липні 2021 року, подавши відповідну заяву. У зв`язку з цим суддя Львівського окружного адміністративного суду постановив ухвалу від 29 липня 2021 року про розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження (оскільки справа, у якій заявлено позовні вимоги про стягнення моральної шкоди на суму, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у значенні пункту 2 частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження.

22 листопада 2021 року до Верховного Суду надійшло подання судді Львівського окружного адміністративного суду Коморного О. І. від 16 листопада 2021 року про розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 як зразкової (у порядку статті 290 КАС України).

До подання долучено копії позовної заяви, відзиву на позовну заяву, ухвали про відкриття провадження у цій справі, а також ухвали (як Львівського окружного адміністративного суду, так і інших адміністративних судів) про відкриття провадження, взяті з Єдиного державного реєстру судових рішень, - як свідчення того, що у провадженні судів першої інстанції є (типові) справи, на кшталт цієї, загальна кількість яких визначає доцільність ухвалення зразкового рішення.

Мотивуючи доцільність розгляду цієї справи Верховним Судом як зразкової суддя, серед іншого, зазначив про підстави позову і доводи його автора стосовно помилкового, з погляду останнього, трактування і застосування відповідачем положень частини першої статті 3 Закону № 1700-VII.

Суть цього спору, як можна зрозуміти зі змісту подання і доданих до нього документів (позову, відзиву), полягає у тому, чи належить позивач, який є адвокатом і заодно членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області, до суб`єктів декларування у значенні підпункту «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII, відтак чи правомірними є оспорені дії НАЗК. У цьому ж зв`язку суд поставив також питання про чіткість цього Закону й те, чи бува не буде звуженням права адвокатів обирати і бути обраним (до дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону) в розумінні Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).

У поданні зазначено, що в провадженні Львівського кружного адміністративного суду є ще дві справи з аналогічними вимогами і суб`єктним складом, на підтвердження чого долучено ухвали про відкриття провадження. Окрім того, за текстом подання, подібні справи є також в інших адміністративних судах України, на підтвердження чого до подання долучено ще шість ухвал про відкриття провадження в адміністративній справі (з яких три ухвали не містять повного змісту позовних вимог (справи №№ 400/4465/21, 260/3380/21, 640/16390/21).

За текстом подання, в усіх цих справах (загалом зазначено про вісім справ, окрім тієї, в якій суд звернувся з поданням) оспорюються дії суб`єкта владних повноважень (НАЗК) щодо застосування окремих положень Закону № 1700-VII і Закону № 5076-VI, які за своїми ознаками є визначальними для віднесення справи до типової, адже: у всіх справах один і той самий відповідач, спір виник з аналогічних підстав, спірні відносини регулюються одними нормами права, позивачі заявили, по суті, аналогічні позовні вимоги (про визнання дій [НАЗК] протиправними), хоч і з незначними відмінностями у їх формулюванні. Кількість цих справ, на думку автора подання, визначає доцільність ухвалення зразкового рішення.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі № 380/9315/21як зразкової, колегія суддів керується таким.

Згідно з пунктом 21 частини першої статті 4 КАС України типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 290 КАС України якщо у провадженні одного або декількох адміністративних судів перебувають типові адміністративні справи, кількість яких визначає доцільність ухвалення зразкового рішення, суд, який розглядає одну чи більше таких справ, може звернутися до Верховного Суду з поданням про розгляд однієї з них Верховним Судом як судом першої інстанції.

Частина друга статті 290 КАС України передбачає, що у поданні про розгляд справи Верховним Судом як зразкової зазначаються підстави, з яких суд, що надає подання, вважає, що справа має бути розглянута Верховним Судом як зразкова, в тому числі посилання на типові справи. До подання додаються матеріали справи.

Відповідно до пункту 22 частини першої статті 4 КАС України зразкова адміністративна справа - це типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Аналізуючи наведені положення процесуального закону у вимірі доцільності ухвалення зразкового рішення Верховний Суд неодноразово зазначав, що інститут зразкової справи запроваджений з метою вирішення Верховним Судом питань застосування норм матеріального права у значній кількості адміністративних справ, які характеризуються аналогічними позовними вимогами та підставами виникнення спору, однаковими нормами, які регулюють спірні правовідносини, а також відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень.

У цьому зв`язку Верховний Суд наголошував також, що лише наявність усіх вищезазначених ознак типових справ і значна їх кількість є підставою для висновку про доцільність ухвалення рішення у зразковій справі задля забезпечення передбачуваності та єдності правозастосовної практики у певній категорії спірних правовідносин та швидкого розгляду великої кількості однотипних справ.

Отож, кількісний показних типових справ безумовно має значення при вирішенні питання про доцільність ухвалення зразкового рішення. Це, зрештою, висновується безпосередньо зі змісту частини першої статті 290 КАС України.

Проте, маємо зауважити також, що «доцільність» ухвалення зразкового рішення у певній категорії типових спорів повинна виводитися передусім через призму завдання Верховного Суду як найвищого суду у системі судоустрою забезпечувати сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (частина перша статті 36 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»). У такому контексті це означає, що «доцільність» є дещо ширшою категорією, аніж (сама лише) «кількість» однотипних спорів, які потребують однакового вирішення, тож не може визначатися виключно кількісним показником справ, які у розумінні пункту 21 частини першої статті 4 КАС України мають ознаки типових. У цьому сенсі механізм ухвалення зразкового рішення не можна застосовувати/розглядати лише як спосіб зменшити навантаження на суди першої інстанції.

Якщо виходити з того, що інститут зразкової справи є одним зі способів забезпечення Верховним Судом єдності судової практики, то тоді основним орієнтиром для застосування цього механізму, на думку колегії суддів, має бути необхідність усунення (вирішення) проблеми неоднакового чи суперечливого розуміння, трактування, застосування [адміністративними] судами першої інстанції норм права у справах, спори у яких виникли за аналогічних обставин та однакового правового регулювання спірних відносин (тобто у типових справах).

Іншими словами, має існувати чітко окреслена проблема у правозастосуванні (зумовлена, приміром, невизначеністю чи суперечливістю законодавчого регулювання певних правовідносин), яка ускладнює вирішення спору судом першої інстанції. Значна кількість таких справ, які відповідають критеріям типових, у поєднанні з необхідністю узгодження підходів до їх вирішення і визначатиме доцільність ухвалення зразкового рішення. У цьому контексті зразкове рішення слугуватиме для судів першої та апеляційної інстанцій своєрідним «взірцем» правильного застосування закону і вирішення типових справ.

Підсумовуючи зазначимо, що певна кількість подібних справ, які є у провадженні адміністративних судів, безвідносно до проблематики правозастосування, не є достатньою підставою для відкриття провадження у зразковій справі.

Повертаючись до подання, то з уваги на написані вище міркування колегія суддів дійшла таких висновків:

1) передусім це те, що ця справа, відповідно до ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року, розглядається за правилами загального позовного провадження. Зразкові справи Верховний Суд вирішує за правилами спрощеного провадження (частина п`ята статті 290 КАС України). З уваги на зміст позовних вимог, ця справа не може розглядатися за цими правилами, що, на думку колегії суддів, уже перешкоджає її розгляду як зразкової;

2) доцільність ухвалення зразкового рішення в цій справі мотивовано головним чином необхідністю вирішити справу через призму правового регулювання спірних правовідносин. Тобто, суд пояснив у чому полягає спір і яке бачення позивача щодо застосування законів № 1700-VII, № 5076-VI у цьому зв`язку. Так само суд окреслив правові питання, які потребують відповіді для правильного вирішення справи. Це зрозуміло. Однак, у поданні не розкрито у чому суд бачить проблему у застосуванні зазначених законів у вимірі спірних правовідносин (зумовленої, приміром, нечіткістю чи суперечливістю законодавства, наявністю неоднакових підходів до його тлумачення і застосування, неузгодженістю судової практики вирішення цих спорів) і самостійної відповіді на поставлені ним питання, з приводу яких пропонує висловитися Верховному Суду. На думку колегії суддів, недостатньо передати для вирішення Верховному Суду справу (як зразкову) тільки тому, що такі справи непоодинокі; передусім має існувати правова проблема, яка потребує однакового вирішення для значної кількості (типових) справ, а не лише справа/справи, у яких треба постановити рішення;

3) щодо кількості, то вісім справ (з тією, у якій суд звернувся з поданням, - дев`ять) не є значною кількістю, яка визначає доцільність ухвалення зразкового рішення.

За правилами частини шостої статті 290 КАС України Верховний Суд відмовляє у відкритті провадження у зразковій справі, якщо подання не відповідає вимогам частини першої та (або) другої цієї статті, зокрема через значні розбіжності у їх фактичних обставинах, які унеможливлюють прийняття для них зразкового рішення.

Зважаючи на наведене, у відкритті провадження у зразковій справі потрібно відмовити.

Керуючись статтями 248, 290 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за поданням судді Львівського окружного адміністративного суду Коморного О. І. про розгляд Верховним Судом як зразкової справи № 380/9315/21.

Подання і додані до нього документи повернути Львівському окружному адміністративному суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не оскаржується.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді Л. О. Єресько

О. В. Калашнікова

В. М. Соколов

Н. В. Шевцова