Справа № 641/4422/21
Суддя: Богдан М. В.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/63/2021 Справа №641/4422/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

30 листопада 2021 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Богдан М.В.,

за участю секретаря Архипової А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 4 роти № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Піднебесного Валерія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора батальйону № 4 роти № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Піднебесного Валерія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4308374 від 05.06.2021 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрити провадження у справі та стягнути з відповідача судовий збір.

В обґрунтування свого позову, позивач зазначив, що постанова підлягає скасуванню, оскільки в оспорюваній постанові зазначені відомості, які є надуманими та не відповідають дійсності, а саме вказано, що водій ОСОБА_1 05.06.2021 року о 17 год. 06 хв. 13 сек. у м. Харкові по вул. Білгородське шосе, 5/7, керуючи автомобілем «Honda NM-4-02», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , зі швидкістю 7 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 27 км/ год., чим порушив п. 12.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Тоді як сам позивач зазначає, що рухаючись зі швидкістю 7 км/год. не можливо перевищити встановлене обмеження швидкості на 27 км/год., тоді як дозволена швидкість 50 км/год. Крім того вказав, що ніколи автомобілем «Honda NM-4-02» не керував, з громадянином ОСОБА_2 не знайом та ніколи його не знав. Разом з тим вказав, що 05.06.2021 року о 17 год. 10 хв. він рухався у м. Харкові по вул. Білгородське шосе, 5/7 на автомобілі, «Tayota Сamry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , та не порушував п. 12.4 ПДР України. Також зазначив, що прилад TruCam TC000748 не відображає відомостей зазначених у постанові та не містить зображень водія під час руху автомобіля. Крім того, позивачем зазначено про відсутність в зоні роботи вимірювача TruCam TC000748, дії знаків про початок та кінець населеного пункту, та здійснення відео фіксації. Також позивач зазначив, що відсутні докази існування сертифікату, яким затверджено вимірювач швидкості TruCam TC000748, та відсутні свідки вчинення ним адміністративного правопорушення, а інспектором перед початком розгляду справи не було роз`яснено ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, та не з`ясована необхідність позивача в перекладачеві та захисникові.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та позовні вимоги підтримує.

Відповідач інспектор взоду № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Піднебесний В.А. до суду не з`явився, надав відзив, в якому просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити виходячи з наступного.

Так, інспектор у відзиві вказав, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 4308374 від 05.06.2021 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП були допущені технічні помилки, а саме: - не вірно вказано швидкість з якою рухався автомобіль 7 км/год. замість вірної 77 км/год., оскільки позивач неодноразово наголошував на тому, що він не має часу чекати та просив швидше скласти постанову; та не вірно зазначено транспортний засіб на якому рухався водій ОСОБА_1 та власник транспортного засобу через те, що при внесенні до планшетного пристрою державного номерного знаку НОМЕР_1 було автоматично прикріплено наявні в інформаційно-аналітичній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» дані іншого транспортного засобу, а саме мотоциклу «Honda NM-4-02». Відповідач вважав, що технічна помилка у постанові не може бути підставою для її скасування.Крім того, зазначив, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується даними з приладу TruCam TC000748, який пройшов перевірку, про що видане свідоцтво № 22-01/20591 від 08.12.2020 року, а саме - відеозаписом та фотокарткою. Разом з тим відповідач вказав, що у фотокартці з приладу TruCam TC000748 зазначені географічні координати, які підтверджують географічне розміщення вул. Бєлгородське шосе в межах населеного пункту Харків, а інформаційний знак 5.70 «Фото, відео фіксування порушень ПДР» розміщений перед місцем проведення контролю швидкості руху. Крім того, інформація щодо місць проведення фіксації порушень ПДР оприлюднена у ЗМІ та розміщена на офіційному сайті Департаменту патрульної поліції. Щодо посилання позивача на те, що йому не було роз`яснено права та обов`язки, інспектором зазначено, що позивача на місці складання постанови було ознайомлено із правами передбаченими ст. 63 Конституції України, та ст.ст. 268, 289 КУпАП, що підтверджується підписом ОСОБА_1 в постанові та відеозаписом з нагрудного відео реєстратора.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Положеннями ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частиною 1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 - 126. Постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 12.4. Правил дорожнього руху України передбачено, що в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Роз`ясненнями, викладеними в абз. 4 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Із постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 05.06.2021 року о 17 год. 06 хв. 13 сек. у м. Харкові по вул. Білгородське шосе, 5/7, керуючи транспортним засобом «Honda NM-4-02», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі швидкістю 7 км/год., перевищив встановлене обмеження швидкості руху транспортних засобів в населеному пункті на 27 км/ год., чим порушив п. 12.4 ПДР України порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість 50 км/год.), внаслідок чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що він 05.06.2021 року о 17 год. 10 хв. рухався у м. Харкові по вул. Білгородське шосе, 5/7 на автомобілі, «Tayota Сamry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 . На підтвердження чого позивачем надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Tayota Саmry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_3 (а.с. 24).

Таким чином, як зазначає відповідач, в оскаржуваній постановідопущені наступні описки: - швидкість з якою рухався автомобіль 7 км/год., замість вірної 77 км/год.; не вірно зазначено транспортний засіб на якому рухався водій ОСОБА_1 «Honda NM-4-02», реєстраційний номер НОМЕР_1 , замість вірного - «Tayota Сamry», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; та не вірно вказаний власник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замість ОСОБА_3 .

Суд звертає увагу, що оскаржувана постанова містить невірні дані щодо опису обставин, установлених під час розгляду справи, а саме стосовно транспортного засобу, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марки, моделі), швидкості руху та власника транспортного засобу, що є обов`язковим реквізитом відповідно до ст. 283 КУпАП.

Так, під опискою слід розуміти механічну (випадкову) граматичну помилку, яка допущена під час письмово-вербального викладу змісту рішення (постанови), зокрема помилка у правописі, у розділових знаках тощо. Такі помилки зумовлені неправильним написанням слів, цифр, дат тощо.

Однак, невірне визначення швидкості, транспортного засобу та власника транспортного засобу, не може бути розцінене як технічна помилка.

Отже, винесення відповідачем постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення суперечить обставинам, які в ній зазначені.

Доводи відповідача про допущення технічної описки у спірній постанові не приймаються судом до уваги, оскільки ця помилка стосується об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Таким чином, посилання відповідача на рішення Верховного Суду у справі № 459/1801/17 від 24.12.2019 є недоречним, оскільки в зазначеній справі було допущено описку у даті складання постанови.

Враховуючи, що зміст оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення не відповідає ст. 283 КУпАП, суд приходить висновку про наявність підстав для її скасування.

Крім того, згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Разом з тим, із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач в населеному пункті порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України, на 27 км/год.

За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказам, зокрема факт керування позивачем автомобілем у населеному пункті із швидкістю більше 50 км/год.

В оскаржуваній постанові відповідач посилався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку «населений пункт» - це відеоздійснення вимірювання швидкості руху приладом TruСam.

Дослідивши долучений відповідачем відеофайл із приладу Trucam, судом встановлено, що вказані докази не містять інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги.

В оскаржуваній постанові також відсутні покликання на докази місцезнаходження дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці вказаної автодороги, що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення.

За відсутності посилання в оскаржуваній постанові на доказ щодо зони дії дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги, суд приходить до висновку, що зібраними доказами не підтверджуються обставини стосовно руху транспортного засобу під керуванням позивача саме в зоні дії дорожнього знаку населений пункт з перевищенням швидкості.

Отже, відповідач, який розглянув справу, не виконав вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Також судом враховано, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.70»), вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якої інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, посилання відповідача на те, щоінформація щодо місць проведення фіксації порушень ПДР оприлюднена у ЗМІ та розміщена на офіційному сайті Департаменту патрульної поліції, та розміщення вул. Бєлгородське шосе в межах населеного пункту Харків підтверджується наявними у фотокартці з приладу TruCam TC000748 зазначеними географічними координатами, судом не береться до уваги, оскільки оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

При цьому відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист-відповідь Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 08.12.2021 №22-01/20591 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Суд звертає увагу також на те, що з відеофайлу наданого відповідачем неможливо встановити, хто саме перебував за кермом транспортного засобу, тобто, чи саме ОСОБА_1 вчинив описане в постанові правопорушення.

Такі обставини, на думку суду, свідчать про порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, що в свою чергу стало підставою для винесення оскаржуваної постанови за неповним з`ясуванням всіх обставин справи та перевірки їх належними і допустимими доказами.

За наведених обставин, оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України та є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення ним вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

Крім того, звідеозапису з нагрудного відеореєстратора інспектора, вбачається, що відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу не було з`ясовано чи володіє ОСОБА_1 українською мовою та чи потребує останній допомоги захисника та перекладача.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до частини першої статті 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно ст. 274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.Перекладач зобов`язаний з`явитися на виклик органу (посадової особи) і зробити повно й точно доручений йому переклад.

Із відеозапису вбачається, що позивач виявив бажання скористатись правовою допомогою та залучити до розгляду справи перекладача, проте дана заява не була розглянута інспектором, всупереч вимогам ст. 268 КУпАП

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їїкористь.

У рішенні від 06.12.1988 року по справі Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливост.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (рішення ЄСПЛ від 24.11.2000 року у справі Дактарас проти Литви).

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вказаного вище, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 2, 5, 6-10, 20, 77, 139, 122, 241-246, 255, 257, 263, 295 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 4 роти № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Піднебесного Валерія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову серії ЕАН № 4308374 від 05 червня 2021 року, ухвалену інспектором батальйону № 4 роти № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Піднебесним Валерієм Анатолійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень - скасувати.

Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківськійобласті Департаменту патрульної поліції понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через місцевий суд, який ухвалив рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - інспектор батальйону № 4 роти № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Піднебесний Валерій Анатолійович, місце знаходження: м.Хакрів, вул. Шевченка, 315-А.

Суддя - М. В. Богдан