Справа № 160/982/21
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 160/982/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року, (суддя суду першої інстанції Турова О.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/982/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

22.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо не виплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 01.03.2018р., включно;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р., включно, з визначенням базового місяця для обрахунку - січень 2008 року.

В обґрунтування позовної заяви зазначається, що позивач проходив службу цивільного захисту у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області. Наказом начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (з кадрових питань (по особовому складу) №125 від 15.04.2020р. позивача звільнено зі служби у запас Збройних Сил з виключенням із списків особового складу Державної служби України з надзвичайних ситуацій та зняттям з усіх видів забезпечення. В подальшому, позивач направив до відповідача запит про отримання відомостей щодо виплати йому грошового забезпечення за період з 23.04.2015р. по день звільнення зі служби. Листом від 29.12.2020р. №Ш-461/01-26 відповідач надав останньому довідку про грошове забезпечення від 28.12.2020р. №74, відповідно до якої за період з 01.01.2016р. по 01.03.2018р., включно, позивачеві не нараховувалась та не виплачувалась індексація його грошового забезпечення. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати у період з 01.01.2016р. по 01.03.2018р., включно, індексації його грошового забезпечення, з урахуванням того, що на час прийняття наказу про звільнення зі служби та виключення позивача зі списків особового складу відповідач повинен був зробити повний розрахунок з позивачем без надання останнім будь-яких додаткових заяв чи вимог, та з посиланням на норми Закону України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та Закону України Про індексацію грошових доходів населення, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: комплекс будівель та споруд №42-М, буд. 42-М, сільрада Новоолександрівська, Дніпровський район, Дніпропетровська обл., 52070) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за час проходження ним служби в Аварійно-рятувальному загоні спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області в період з 01.01.2016р. по 01.03.2018р., включно. Зобов`язано Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: комплекс будівель та споруд №42-М, буд. 42-М, сільрада Новоолександрівська, Дніпровський район, Дніпропетровська обл., 52070) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за час проходження ним служби в Аварійно-рятувальному загоні спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області в період з 01.01.2016р. по 01.03.2018р., включно. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно із ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014 року проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансування ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Виплата залежить від обсягу фінансування на відповідний рік. Для виплати індексації в період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року фінансового ресурсу в ДСНС не було. Фінансування на виплату не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу цивільного захисту в Аварійно-рятувальному загоні спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області.

Наказом Головного управління МНС України в Дніпропетровській області від 31.12.2008р. №413 (по особовому складу) призначено знов прийнятих в зв`язку з проведенням організаційних заходів з 01 січня 2009 року - старшину служби цивільного захисту ОСОБА_1 на посаду сапера групи піротехнічних робіт частини спеціального призначення аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління МНС України в області.

Наказом начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (з кадрових питань (по особовому складу) №125 від 15.04.2020 р. згідно з Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту рядового і начальницького складу, прапорщика служби цивільного захисту ОСОБА_1 , старшого сапера відділення піротехнічних робіт групи піротехнічних робіт частини спеціального призначення аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області звільнено зі служби у запас Збройних Сил за пунктом 176 підпунктом 1 (у зв`язку із закінченням строку контракту) з виключенням із списків особового складу Державної служби України з надзвичайних ситуацій та зняттям з усіх видів забезпечення з 24 квітня 2020 року.

Також в зазначеному вище наказі визначено, що вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення складає у календарному обчисленні 25 років 03 місяці 27 днів, у пільговому обчисленні 03 роки 02 місяці 12 днів, загальна вислуга років 28 років 06 місяців 09 днів. Крім того, встановлено виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу за 25 років 03 місяці 27 днів та згідно ч. 25 ст. 129 кодексу цивільного захисту України виплатити грошову компенсацію за 11 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік.

При цьому, як слідує з довідки про виплату грошового забезпечення від 28.12.2020р. №74, а також визнається відповідачами у власних відзивах на позовну заяву, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 під час проходження ним служби в Аварійно-рятувальному загоні спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області не здійснювалося у зв`язку із відсутністю відповідних видатків на проведення індексації грошового забезпечення протягом періоду з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Проводячи остаточний розрахунок при звільненні позивача зі служби, виключення його зі списків особового складу кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій та зняття з всіх видів забезпечення, відповідач-2 також не нарахував та не виплатив ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 01.03.2018р., включно.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачеві індексації його грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 01.03.2018р. (включно) протиправною, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. При цьому, суд зазначив, що обмежене фінансування не може бути підставою для ненарахування та не виплати позивачеві індексації заробітної плати.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період. Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 125 Кодексу цивільного захисту України держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків. Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" передбачено виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 липня 2018 року №623 було затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - Інструкція № 623).

Відповідно до п. 14 розділу 1 Інструкції №623 індексація грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу здійснюється в порядку та розмірах, установлених чинним законодавством України.

Водночас, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України Про індексацію грошових доходів населення.

Статтею 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (ст.2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення).

Відтак, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до положень ч.1 ст.4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Статтею 6 Закону України Про індексацію грошових доходів населення передбачено, що у разі виникнення обставин, передбачених ст. 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому, в силу вимог ст. ст. 18 та 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії індексація доходів населення відноситься до державних соціальних гарантій, які є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Відповідно до п.2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з п.4 цього Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Базовим місяцем при обчислені індексу для проведення індексації слід вважати місяць підвищення заробітної плати за рахунок зростання її постійних складових, зокрема, тарифних ставок (окладів). Якщо сума підвищення заробітної плати за рахунок постійних складових менша від суми індексу нарахованої відповідно до Порядку, то місяць такого підвищення не вважається базовим і індексація продовжується. При порівнянні суми підвищення заробітної плати та суми індексації при визначені базового місяця береться заробітна плата в частині постійних складових в розрахунку за повний відпрацьований місяць.

Таким чином, згідно із пунктом 5 Порядку №1078 місяць, у якому підвищено заробітну плату, вважають базовим для індексації за дотримання таких умов: заробітна плата зросла за рахунок її постійних складових; сума підвищення більша, ніж можлива індексація.

Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. При цьому, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Відповідно до п.6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.07.2019р. у справі №240/4911/18 та від 07.08.2019р. у справі №825/694/17.

Встановлені обставини справи свідчать, що індексація грошового забезпечення позивача у період з 01.01.2016 по 01.03.2018 (включно) не проводилась.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що проводити індексацію та виплачувати її у спірний період позивачеві він не міг оскільки в ДСНС було відсутнє відповідне бюджетне фінансування, а виплата коштів без належного фінансування є порушення бюджетної дисципліни

З цого приводу суд зазначає, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і нараховується у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади. Будь-яких застережень чи виключних випадків, за яких індексація доходу не проводиться, законодавство, що регулює спірні правовідносини, не містить.

Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі Кечко проти України (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №825/874/17.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а підстави для зміни або скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року в адміністративній справі №160/982/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай