Справа № 160/10110/21
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу ДПС України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
23 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу ДПС України, в якій позивач просить:
02.08.2021 року на адресу суду надійшло від позивача клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів.
Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
09.08.2019 року контролюючим органом складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1305-52/04-63, якою позивача зобов`язано сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску в сумі 23 785,08 грн., яка обліковується станом на 31.07.2019 року.
В межах виконавчого провадження №60715564 на виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 року №Ф-1305-52/04-63 з позивача в примусовому порядку стягнуто - 9 793,09 грн. боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску, 2 378,50 грн. виконавчого збору та 69,00 грн. витрат виконавчого провадження.
Вважаючи нарахований борг та виставлену вимогу протиправними, позивач звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 року №Ф-1305-52/04-63 в сумі 23 785,08 грн. як протиправні та такі, що не відповідають вимогам, що встановлені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449 та критеріям, що визначені у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи, клопотання позивача про збільшення позовних вимог, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, підлягає розгляду також правомірність формування вимоги від 08.11.2019 року №Ф-1305-52/04-63.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 року по справі №201/12108/19, окрім іншого, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) сформовану Головним управління ДФС у Дніпропетровській області від 09.08.2019 року №Ф-1305-52/04-63 та визнано протиправним та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) сформовану Головним управління ДФС у Дніпропетровській області від 08.11.2019 року №Ф-1305-52/04-63.

Рішення набрало законної сили 07.08.2020 року.

26.03.2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання.

У зазначеній заяві вона просила підготувати висновок до Управління Державної казначейської служби у Соборному районі м. Дніпра (, адреса: 49027, м.Дніпро, площа Шевченка, буд. 7) на повернення надміру сплачених коштів платником податків ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Державного бюджету України у розмірі 9 793 гри. (дев`ять тисяч сімсот дев`яносто три гривні) 09 коп. (дев`ять копійок) шляхом їх перерахування на рахунок платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у банку за наступними реквізитами: Рахунок IBAN НОМЕР_2 , Банк Одержувача: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Номер картки «Універсальна»: НОМЕР_3 . Належним чином оформлений висновок на повернення надміру сплачених коштів грошових зобов`язань платником податків ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) надіслати до Управління Державної казначейської служби у Соборному районі м.Дніпра () у встановлені законодавством строки.

Листом за вих. №21432/6/04-36-24-05 від 28.04.2021 року відповідачем із посиланням на п.9-15 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" відмовлено у задоволені заяви. Повідомлено, що станом на день надання відповіді в ІКП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) борг (недоїмка) та переплата відсутні, а тому повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання по єдиному внеску, неможливе.

Вважаючи бездіяльність відповідача, щодо не повернення безпідставно стягнутих коштів протиправною, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Згідно п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Частиною 2 статті 6 Закону №2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За змістом частин 5 та 7 статті 9 Закону №2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування; єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Відповідно до ч.13 ст.9 Закону №2464-VI суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статей 9 та 11 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" розроблено Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 року №6 (далі - Порядок №6).

Вказаний Порядок №6 визначає процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску.

Відповідно до п.3 Порядку №6 надміру сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату зараховані на відповідний рахунок 3719 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону); помилково сплачені суми єдиного внеску - суми Коштів, які на певну дату зараховані на невідповідний рахунок 3719 та/або сплачені з рахунку неналежного Платника; рахунок 3719 - відповідні небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 "Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування", відкриті в органах Державної казначейської служби України.

Пунктами 4-7 Порядку №6 встановлено, що у випадку надмірної сплати сум єдиного внеску на рахунок 3719 органом доходів і зборів здійснюється зарахування цих коштів у рахунок майбутніх платежів за тим самим рахунком відповідно до встановленого розміру єдиного внеску та у порядку календарної черговості виникнення зобов`язань платника з цього платежу.

Повернення коштів здійснюється у випадках:

1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719;

2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719;

3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету;

4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.

Згідно п.6 Порядку, повернення коштів здійснюється на підставі заяви платника про таке повернення.

У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, заява подається до органу доходів і зборів, на рахунок якого сплачено кошти, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

Відповідно до п.7 Порядку №6 у разі надходження заяви про повернення коштів з рахунку 3719, підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації заяви проводить перевірку наданої платником інформації.

У разі відмови в задоволенні заяви про повернення коштів з рахунку 3719 платнику єдиного внеску підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається повідомлення за підписом посадової особи із зазначенням причин відмови.

Аналіз наведених норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку про те, що повернення надміру сплачених сум єдиного внеску здійснюється відповідним підрозділом органу доходів і зборів на підставі заяви платника податків у випадках, визначених пунктом 5 Порядку №6, за умови відсутності у платника податків заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій. При цьому, перелік підстав, з яких платнику податків може бути відмовлено у задоволенні його заяви, передбачений пунктом 7 Порядку № 6, є вичерпним.

В даному ж випадку, відмовляючи позивачу у поверненні безпідставно стягнутих коштів в сумі 9 793,09 грн., відповідач посилається на положення п.9-15 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Надаючи оцінку даним посиланням відповідача, суд зазначає наступне.

Так, положеннями п.9-15 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", окрім іншого, визначено, що підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року:

а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше;

б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.

Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню.

В даному ж випадку, як уже було встановлено судом вище, на підставі даних інформаційно-телекомунікаційної системи контролюючого органу сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 року №Ф-1305-52/04-63 в сумі 23 785,08 грн.

Відповідна заборгованість за податковою вимогою №Ф-1305-52/04-63 була частково погашена шляхом примусового стягнення в сумі 9 793,09 грн.

Разом із тим, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 року по справі №201/12108/19, окрім іншого, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 року №Ф-1305-52/04-63 в сумі 23 785,08 грн. та визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2019 року №Ф-1305-52/04-63 в сумі 26 539,26 грн.

Таким чином, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 року по справі №201/12108/19 встановлено протиправність нарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 9 793,09 грн.

При цьому, посилання відповідача на положення п.9-15 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", як на підставу для відмови у поверненні позивачу примусово стягнених з неї коштів в сумі 9 793,09 грн., суд вважає безпідставними, адже відповідні положення, на переконання суду, не можуть застосовуватись до примусово стягнутих сум недоїмки, які були безпідставно нараховані контролюючим органом.

В даному ж випадку, факт безпідставного нарахування позивачу недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 9 793,09 грн. підтверджується рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суді від 18.02.2020 року по справі №201/12108/19, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.6 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, враховуючи, що матеріалами справи не встановлено наявність податкового боргу у позивача, а відповідачем подання відповідної заяви позивачем не заперечується, то підстави відмови у поверненні надміру сплачених сум єдиного внеску, викладені у листі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №21432/6/04-36-24-05 від 28.04.2021 є необґрунтованими, а відмова протиправною.

За приписами вимог пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як, видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 908,00 грн., що документально підтверджується квитанцією №0.0. .1 від 23.06.2021 року.

Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу ДПС України (вул.Сімферопольська, буд.17-А, м.Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП: 44118658) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу ДПС України (вул.Сімферопольська, буд.17-А, м.Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП: 44118658) щодо неподання до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення на рахунок платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) надміру сплачених коштів єдиного внеску у розмірі 9 793 грн. (дев`ять тисяч сімсот дев`яносто три гривні) 09 коп. (дев`ять копійок).

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремлений підрозділ ДПС України (вул.Сімферопольська, буд.17-А, м.Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП: 44118658) підготувати та подати до відповідного управління (відділення) Державної казначейської служби України, висновок про повернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) надміру сплачених коштів з єдиного соціального внеску у сумі 9 793 грн. (дев`ять тисяч сімсот дев`яносто три гривні) 09 коп. (дев`ять копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу ДПС України (вул.Сімферопольська, буд.17-А, м.Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП: 44118658) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева