Справа № 473/4129/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 473/4129/21
Головуючий в 1 інстанції: Вуїв О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Домусчі С.Д.., Семенюка Г.В.,

секретар П`ятіна В.В.,

учасника справи:

представника позивача - Мельник М.М.,

відповідач - ОСОБА_1

представника відповідача - адвокат Лук`янчин П.П..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Одесі апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.11.2021 по справі № 473/4129/21 за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до ОСОБА_2 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2021 року Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області звернулося з адміністративним позовом, в якому просило суд прийняти рішення про продовження строку затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 11 травня 2021 року працівниками УСР в м.Києві ДСРНПУ було виявлено ОСОБА_2 , який порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме знаходився на території України без наявності документів, що б надавали йому право законного перебування в Україні та не виконав рішення про примусове повернення з України.

В цей же день відповідача згідно частини 2 статті 263 КУпАП було затримано в адміністративному порядку на строк до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин порушення міграційного законодавства, та прийнято рішення про його поміщення до ДУ «Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України».

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2021 року відмовлено в задоволені позовних вимог Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_3 (після зміни прізвища - ОСОБА_1 ) про примусове видворення за межі території України та затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення, з поміщенням до ПТПІ.

14 травня 2021 року ОСОБА_2 звільнено з ДУ «Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України» у зв`язку із закінченням строку адміністративного затримання.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 року рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2021 року частково скасовано та прийнято нове рішення про затримання ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На виконання вказаного рішення 18 червня 2021 року ОСОБА_1 був поміщений до ДУ «Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України», а в подальшому - до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України».

Оскільки з боку ОСОБА_2 відсутня співпраця під час процедури його ідентифікації, в той же час Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області на свої звернення до Консульского відділу Посольства Республіки Вірменія в Україні у сприянні ідентифікації та документуванні відповідача не отримало інформації та документів, необхідних для ідентифікації, документування та завершення процедури примусового видворення іноземця, а строк його затримання спливає, тому позивач просив продовжити строк затримання відповідача на шість місяців.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області рішенням від 10.11.2021 у задоволенні позовних вимог Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до ОСОБА_2 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення - відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду 11.11.2021 Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задовольнити адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- судом не було надано оцінку тому факту, що на момент виявлення відповідача повторне прийняття рішення про примусове повернення не було доцільним, оскільки, аналізуючи матеріали справи, існує достатньо причин вважати, що таке рішення відповідачем не буде виконано;

- представником відповідача до суду було надано лише копії документів які посвідчують особу відповідача, а не їх оригінали. Відтак неможливо вважати, що іноземця було ідентифіковано належним чином.

Рух справи.

12.11.2021 П`ятий апеляційний адміністративний суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області. Витребував з Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області матеріали адміністративної справи № 473/4129/21. Запропонував учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу (а.с.55-56).

15.11.2021 ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України» направив на адресу суду акт про відмову відповідача від підпису в розписці про отримання апеляційної скарги та ухвали суду про відкриття апеляційного провадження через те, що зазначені документи виготовлені українською, а не вірменською мовами ( а.с. 74-76).

На пропозицію суду, апелянт 19.11.2021 надав копію апеляційної скарги (електронний варіант) з перекладом на вірменську мову (а.с.89, 98-106).

22.11.2021 до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла адміністративна справа № 473/4129/21.

24.11.2021 ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду справа № 473/4129/21 призначена до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача Мельник М.М. вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він розуміє українську та російську мови, у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що 11 травня 2021 року працівниками УСР в м.Києві ДСРНПУ було виявлено ОСОБА_2 , який порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме знаходився на території України без наявності документів, що б надавали йому право законного перебування в Україні.

В цей же день відповідача згідно частини 2 статті 263 КУпАП було затримано в адміністративному порядку на строк до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин порушення міграційного законодавства, та прийнято рішення про його поміщення до ДУ «Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України».

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2021 року відмовлено в задоволені позовних вимог Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_3 (після зміни прізвища - ОСОБА_1 ) про примусове видворення за межі території України та затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення, з поміщенням до ПТПІ.

14 травня 2021 року ОСОБА_2 звільнено з ДУ «Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України» у зв`язку із закінченням строку адміністративного затримання.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 року рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2021 року частково скасовано та прийнято нове рішення про затримання ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців. В іншій частині рішення першої інстанції залишено без змін.

На виконання вказаного рішення 18 червня 2021 року ОСОБА_1 був поміщений до ДУ «Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України», а в подальшому - до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України».

Строк затримання відповідача спливає 11 листопада 2021 року.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

В ході судового апеляційного розгляду також встановлено, що 12.05.2021 до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надійшла відповідь від ГУ ДМС в Одеській області на відповідний запит, в якій зазначається, що 14.04.2021 Відповідач звертався до Подільського РВ ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про продовження терміну перебування на території України ідентифікуючи себе як громадянина Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, після проведення перевірки йому в цьому було відмовлено. (Зокрема встановлено, що в системі «Аркан» відомості про перетин державного кордону України з такими анкетними даними взагалі відсутня.)

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що відсутність окремого судового рішення про затримання відповідача з метою його ідентифікації, а також належна ідентифікація ОСОБА_2 на час розгляду справи унеможливлює продовження відповідного строку (затримання з метою ідентифікації).

До того ж рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2021 року та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до ОСОБА_3 (після зміни прізвища ОСОБА_1 ) про примусове видворення за межі території України та затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення, з поміщенням до ПТПІ підтверджено той факт, що особа відповідача є повністю встановленою. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 є однією й тією самою особою. При цьому особа ОСОБА_1 повністю встановлена та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 3, а також копією паспорта громадянина Республіки Вірменія № НОМЕР_2 від 12 лютого 2021 року.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі Chahal v. The U.K . Арр. 22414/93, 15 November 1996 будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, доки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.

Європейський Суд з прав людини у справі «Amuur v. France», Арр. 19776/92, 25 June 1996 та у справі «Dougoz v Greece», App. no. 40907/98, 6 March 2001 вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.

На підставі частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

За правилами частини 1 статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно з частиною 13 статті 289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, строк затримання може бути продовжений з метою ідентифікації або з метою забезпечення видворення за межі території України, або з обома складовими цієї мети. А процедурі видворення передує процедура документування, яка передбачає виготовлення необхідних документів (проїзних документів та сертифікатів на повернення консульськими установами визначений законодавством країни належності до громадянства іноземця) із зазначенням точних реквізитів відповідача.

Аналогічні положення визначено також пунктом 6 розділу ІІІ «Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 (далі - Інструкція).

Порядок дій з ідентифікації та документування іноземців встановлено розділом VI Інструкції, пунктом 1 якого передбачено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Згідно з частинами 2, 3 статті 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Як вбачається із змісту рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у справі № 743/555/21 за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до ОСОБА_3 (після зміни прізвища ОСОБА_1 ) про примусове видворення за межі території України та затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення, з поміщенням до ПТПІ, відповідач неодноразово допускав порушення міграційного законодавства України шляхом, зокрема, неодноразового в`їзду на територію держави під різними іменами та прізвищами попри діючу заборону в`їзду на територію України терміном на п`ять років до 19.08.2014 та на п`ятнадцять років до 11.05.2035. Також відповідач ухилявся як від виконання рішення компетентного органу про примусове повернення, так і рішень судів про його примусове видворення. Указане на думку судової колегії Шостого апеляційного адміністративного суду, свідчить, що відповідач на момент його затримання 11.05.2021 перебував на території України нелегально, без документів, які б надавали йому законне право перебування в України, що у сукупності з встановленими вище обставинами щодо здійснення попередніх процедур його видворення, породжує обґрунтовані сумніви щодо наявності у відповідача наміру добровільно залишити територію України та дає підстави вважати, що останній перешкоджатиме проведенню процедури видворення, яку розпочато органами Державної міграційної служби України.

Наведені обставини й слугували підставою для постановлення судового рішення про затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6(шість) місяців.

Отже, Шостий апеляційний адміністративний суд чітко визначив обставини ( в тому числі і наявність процедури видворення, яку розпочато органами Державної міграційної служби України) на підставі яких затримав відповідача з метою забезпечення примусового видворення і на час розгляду справи ці обставини не змінились.

08.11.2021 Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області звернулось до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про продовження строку затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України строком на 6(шість) місяців.

Як було зазначено вище, за наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, порядок виготовлення проїзних документів та сертифікатів на повернення консульськими установами визначений законодавством країни належності до громадянства відповідача (пункт1 розділ VІ) та полягає відповідно до Порядку оформлення свідоцтва про повернення у Республіку Вірменія (офіційний веб-сайт Посольства Республіки Вірменія в Україні https://ukraine.mfa.am/uk/return-certificate) у наступному переліку обов`язкових документів для можливості виготовлення документів, які б надавали право перетину кордону, зокрема, оригінал заяви-анкети з анкетними даними іноземця, власноруч заповнена та підписана іноземцем. Вказані документи подаються особисто або через уповноважену особу.

Як убачається із матеріалів справи позивач неодноразово звертався із пропозицією заповнити анкету, встановленого Посольством Республіки Вірменія зразка для документування відповідача свідоцтвом на повернення до країни походження, але відповідач відмовлявся заповнювати таку анкету без надання додаткових пояснень (а.с.17-20).

Окрім цього, 12.05.2021 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області звернулось до Посольства Республіки Вірменія в Україні із запитом про встановлення факту зміни анкетних даних відповідачем (а.с.19,об), однак на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідь на вищезазначений лист не надходила.

Таким чином, на сьогоднішній день підстав для подальшого перебування в Україні у відповідача немає та знаходиться він на території України з порушенням вимог чинного міграційного законодавства.

Під час перебування в ПТПІ відповідач не звертався із завами про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача та його представника про наявність у розпорядженні позивача паспорта громадянина Республіки Вірменія № НОМЕР_2 від 12 лютого 2021 року, оскільки, як було встановлено у судовому засіданні, представник відповідача доказів надання паспорта відповідача саме до органів міграційної служби (а не до суду) з метою сприяння документування відповідача не надавав, а сам факт перебування цього паспорта у представника відповідача свідчить, що він не був у розпорядженні позивача.

Окрім того, відповідно пункту 19 розділу ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого наказом МВС України №141 від 29.02.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2016 року за № 748/28878, під час розміщення в ПТПІ іноземець або особа без громадянства з метою збереження здає старшому інспектору паспортний документ, свідоцтво про народження; технічне устаткування для запису і відтворення інформації, комп`ютерне обладнання, засоби зв`язку, у тому числі мобільні телефони; громіздкі предмети; грошові кошти, прикраси; медикаменти або інші лікарські засоби, які містять наркотичні речовини, що видаються іноземцеві та особі без громадянства для лікування з дозволу лікаря ПТПІ.

Пунктом 7 розділу ІІІ цієї Інструкції , у разі отримання від іноземця або особи без громадянства інформації про місце та обставини незаконного перетину (спроби перетину) державного кордону України, місцеперебування нелегальних мігрантів на території України така інформація відразу письмово повідомляється заінтересованому органу, який розміщував особу в ПТПІ.

У судовому засіданні не встановлено обставин виконання відповідачем вищенаведених вимог чинного законодавства.

Отже під час розгляду судової справи не було встановлено обставин, які б підтверджували, що існують передбачені статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» підстави для перебування іноземця (відповідача у справі) на території України.

Враховуючи викладене та висновки Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у справі № 743/555/21, суд вважає що існують підстави для продовження строку затримання з метою забезпечення проведенню процедури видворення, яку розпочато органами Державної міграційної служби України.

Мотиви з приводу строку продовження затримання будуть наведені нижче.

Водночас суд не може залишити поза увагою рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до відповідача про примусове видворення за межі території України та затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення, з поміщенням до ПТПІ, якими підтверджено той факт, що особа відповідача є встановленою. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 є однією й тією самою особою. При цьому особа ОСОБА_1 повністю встановлена та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №3, а також копією паспорта громадянина Республіки Вірменія № НОМЕР_2 від 12 лютого 2021 року.

Цими ж рішеннями в задоволенні позовних вимог Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до ОСОБА_3 (після зміни прізвища ОСОБА_1 ) про примусове видворення за межі території України та затримання іноземця з метою ідентифікації відмовлено.

При цьому ані в адміністративному позові, ані в апеляційній скарзі Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області не зазначені конкретні заходи, які потрібно було вжити з метою ідентифікації особи.

Також суд враховує, що позивач не звертався до посольства Республіки Вірменії щодо ідентифікації та документування відповідача за паспортом громадянина Республіки Вірменія № НОМЕР_2 від 12 лютого 2021 року.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про продовження строку затримання відповідача з метою ідентифікації є правильним, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З цих же підстав суд задовольняє частково адміністративний позов щодо терміну продовження строку затримання, а саме продовжує строк затримання відповідача на 2 місяці.

Водночас підстав для застосування пунктів 3,4 частини 1 статі 289 КАС України судом не встановлено.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції в частині позовних вимог щодо продовження строку затримання з метою ідентифікації дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення.

Водночас рішення суду першої інстанції у частині позовних вимог щодо продовження строку затримання з метою забезпечення видворення рішення є помилковим, а тому підлягає скасуванню у цій частині із прийняттям нового рішення, яким позовні вимоги Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в цій частині слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.11.2021 по справі № 473/4129/21 в частині позовних вимог про продовження строку затримання громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців скасувати.

Ухвалити у цій частині позовних вимог (справа № 473/4129/21) нове рішення, яким позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області задовольнити частково.

Продовжити строк затримання громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення строком на 2 (два) місяці.

В решті Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.11.2021 по справі № 473/4129/21 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Семенюк Г.В. Домусчі С.Д.