Справа № 400/4202/21
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2021 р. № 400/4202/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області в особі Центру надання адміністративних послуг міста Южноукраїнська, вул. Дружби Народів, 35 В, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002,

про:визнання незаконними та скасування рішення від 01.04.2021; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Южноукраїнської Міської Ради Миколаївської області в особі Центру надання адміністративних послуг м. Южноукраїнська (далі по тексту Відповідач, ЦНАП) про визнання протиправними та скасування Рішень про відмову у знятті з місця реєстрації та у реєстрації місця проживання від 01.04.2021 року та зобов`язання зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що Відповідачем неправомірно винесено рішення про відмову у знятті його з попереднього місця реєстрації та реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . Таке рішення обґрунтоване реєстратором ЦНАПа тим, що «відсутня згода одного з законних представників дитини ОСОБА_2 її батька ОСОБА_3 ». Позивач зазначає, що саме йому як військовослужбовцю у 2016 році було видане службове житло - кім. АДРЕСА_3 , де він має намір бути зареєстрованим. Батько його онуки ОСОБА_4 , яка прописана в цій кімнаті, ОСОБА_5 ніколи не проживав та не був зареєстрований за цією адресою, він не має жодного відношення до кімнати № 319. Окрім того, ОСОБА_3 не є членом сім`ї наймача житла ОСОБА_1 , оскільки шлюб з ОСОБА_6 (дочка Позивача) було розірвано 06.11.2019 року. Позивач вважає, що посадові особи Відповідача (реєстратори) невірно трактують та застосовують законодавство, просить суд визначати протиправним та скасувати Рішення від 01.04.2021 року про відмову в проведені реєстрації Позивача та зобов`язати зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 14.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

06.07.2021 року від Відповідача до суду надійшов Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Позивач виписався з даної кімнати № 319 у 2016 році. На момент звернення Позивача до ЦНАП у 2020 та 2021 роках за цією адресою зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_7 , а її батько ОСОБА_3 не надавав згоди на реєстрацію місця проживання Позивача за даною адресою, що відповідно до положень ст. 6, абз. 3 ст. 9 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»; абз. 2 п. 11, п. 18 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до ЄДДР № 207 від 02.03.2016 року, перешкоджає позивачу бути зареєстрованим за адресою, де проживає та зареєстрована неповнолітня дитина.

Сторони подали до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

З`ясувавши позицію сторін, дослідив докази, що містяться у справі, судом встановлено:

На підставі Ордеру № 27 від 29.04.2016 року, виданого ОСОБА_1 на службове жиле приміщення АДРЕСА_4 , у дану кімнату вселилися ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_8 та його син ОСОБА_9 (а. с. 17).

19.05.2016 року за даною адресою були зареєстровані: ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_8 та його син ОСОБА_9 (а. с. 30).

15.11.2016 року Позивача, після укладення контракту про проходження військової служби (а. с. 18-19), було знято з реєстрації за даною адресою та тимчасово (на час проходження служби) зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 (а. с. 20).

Позивачам, як основним наймачем житла, були укладені договори на комунальне обслуговування житла (а. с. 23-24; 25-26; 27-28).

08.07.2019 року за даною адресою зареєстрована дочка ОСОБА_10 та з 21.05.2020 року зареєстрована онука ОСОБА_4 , 2017 року народження (а. с. 15, 16).

Після закінчення Контракту Позивач звернувся до Відповідача із заявою про зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 та про реєстрацією за адресою: АДРЕСА_2 . Але в обох випадках Позивачеві було відмовлено та державні реєстратори Відповідача прийняли рішення про відмову у проведені реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 7, 8).

Рішення Відповідача про відмову в проведенні реєстрації вмотивоване тим, що на момент звернення Позивача до ЦНАП у 2020 та 2021 роках за цією адресою зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_11 , та її батько ОСОБА_5 (як законний представник неповнолітньої) не надав згоди на реєстрацію місця проживання Позивача за даною адресою, що є обов`язковою вимогою, передбаченою ст. 6, абз. 3 ст. 9 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»; абз. 2 п. 11, п. 18 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до ЄДДР № 207 від 02.03.2016 рок. За відсутності такої згоди ОСОБА_3 . Позивач не може бути зареєстрований за адресою.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру" (далі - Правила реєстрації місця проживання), встановлено, що ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Відповідно до пункту 26 Правил реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11;

рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

свідоцтва про смерть;

повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

Разом із заявою особа подає:

документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання, квитанцію про сплату адміністративного збору;

військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Відповідно до пункту 11 Правил реєстрації місця проживання, орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо:

особа не подала необхідних документів або інформації;

у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними;

звернулася особа, яка не досягла 14 років.

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Згідно з пунктом 27 Правил реєстрації місця проживання, працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання, особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття з реєстрації місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття з реєстрації місця проживання, про що зазначений працівник робить відповідний запис у цій заяві.

Працівник органу реєстрації у день звернення особи (її представника) або в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадової особи виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку:

приймає рішення про зняття з реєстрації або про відмову у знятті з реєстрації місця проживання особи;

вносить відомості про зняття з реєстрації місця проживання у документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Датою зняття з реєстрації місця проживання осіб, які подавали документи через центр надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадову особу виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку, є дата отримання органом реєстрації відповідних документів;

формує і вносить дані про зняття з реєстрації місця проживання особи до реєстру територіальної громади;

формує інформацію про зняття з реєстрації місця проживання особи для її передачі до Реєстру відповідно до Порядку;

оформляє і видає довідку про зняття з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 16, дітям, які не досягай 16 років, та громадянам, які мають паспорт громадянина України у формі картки, а також вилучає раніше видану довідку про реєстрацію місця проживання для подальшого знищення;

повертає особі або її представнику, адміністратору центру надання адміністративних послуг, представнику спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або посадовій особі виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителю багатоквартирного будинку документ, до якого внесені відомості про зняття з реєстрації місця проживання, довідку про зняття з реєстрації місця проживання, а також документи, які подавалися.

Якщо зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі документів, зазначених в абзацах третьому, сьомому - дев`ятому пункту 26 цих Правил, без надання документа, до якого вносяться відомості про реєстрацію місця проживання, штамп зняття з реєстрації місця проживання особи проставляється в такому документі у разі звернення особи.

Відповідач вмотивував оскаржувані Рішення про відмову в проведенні реєстрації та про зняття з реєстрації положеннями ст. 6, абз. 3 ст. 9 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»; абз. 2 п. 11, п. 18 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до ЄДДР № 207 від 02.03.2016 року, а саме: відсутня згода одного з представників дитини (Батька ОСОБА_3 , що діє від імені дитини відповідно до ст. 65 ЖКУ).

Суд критично оцінює таку позицію Відповідача з огляду на те, що в зазначених нормативно-правових актах, на які посилається відповідач (ст. 6, абз. 3 ст. 9 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»; абз. 2 п. 11, п. 18 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до ЄДДР № 207 від 02.03.2016 року), відсутня така вимога, як надання згоди одного з батьків неповнолітньої дитини, яка зареєстрована за цією адресою на право реєстрації та або/зняття з реєстрації наймача житла.

Окрім того, посилання Відповідача на ст. 9 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» взагалі є недоречним, оскільки відповідно до внесених змін у ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» стаття 9 виключено «Статтю 9 виключено на підставі Закону № 5492-VI від 20.11.2012».

Натомість положеннями ст. 6 п. 15 Закону забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.

Вимагання державними реєстраторами від Позивача згоди батька неповнолітньої онуки Софії (яка зареєстрована за адресою, за якою бажає бути зареєстрований Позивач) є незаконним.

Своїми діями Відповідач протягом тривалого часу (з 20.07.2020 року) порушує права Позивача не тільки бути зареєстрованим за бажаною адресою, а навіть бути знятим з реєстрації, де він був зареєстрований лише на час проходження служби за контрактом. Дії Відповідача перешкоджають Позивачу вільно користуватися житловим приміщенням, яке видано йому за законних підставах.

Окрім того, суд зауважує, що відповідно до статті 71 ЖК України, за позивачем зберігається право на проживання при тимчасовій відсутності наймача понад шість місяців, у випадках:

1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в медичних закладах або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в медичних закладах, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою.

Суд приходить до висновку, що вимагання державними реєстраторами Відповідача від Позивача згоди батька неповнолітньої онуки Софії на заняття його з реєстрації за попереднім місцем проживання та на реєстрацію за адресою, зазначеною Позивачем у заяві, є безпідставним, протизаконним, ніякими нормативно-правовими актами не передбаченим, особистим вимислом державного реєстратора. Така поведінка посадових осіб ЦНАПу Южноукраїнської Міської ради є свавіллям з боку державного органу, яка тривалий час грубо порушує законні права та інтереси Позивача.

Водночас суд зазначає, що положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права. Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури». Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду. Відповідно до ч. 5ст. 242 КАС України, статті 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» правові висновки Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень ч. 2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскаржуване Рішення «Про відмову у знятті з місця реєстрації та у відмові реєстрації місця проживання» від 01.04.2021 року є вже повторним для Позивача. Вперше Рішення «Про відмову у знятті з місця реєстрації та у відмові реєстрації місця проживання» з аналогічних підстав він отримав 20.07.2020 року. Отже, суд приходить до висновку, що має місце систематичне порушення прав Позивача державними реєстраторами Виконавчого комітету Южноукраїнської Міської ради.

А відтак, з метою ефективного захисту порушеного права, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати дії Відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у знятті з місця реєстрації та відмови у реєстрації місця проживання з підстав: ст. 6, абз. 3 ст. 9 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»; абз. 2 п. 11, п. 18 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до ЄДДР № 207 від 02.03.2016 року, а саме: оскільки відсутня згода одного з представників дитини (Батька ОСОБА_3 , що діє від імені дитини відповідно до ст. 65 ЖКУ) протиправними.

Зобов`язати ЦНАП Виконавчого комітету Южноукраїнської Міської ради зняти ОСОБА_1 з попереднього місця реєстрації: АДРЕСА_5 та зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (зареєстрована адреса: АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області в особі Центру надання адміністративних послуг м. Южноукраїнська (вул. Дружби Народів, 35-В, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002, ідентифікаційний код 20910974) про визнання протиправними та скасування рішень про відмову у знятті з місця реєстрації та у реєстрації місця проживання від 01.04.2021 року та зобов`язання зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Центру надання адміністративних послуг м. Южноукраїнська щодо відмови ОСОБА_1 у знятті з місця реєстрації та відмови у реєстрації місця проживання з підстав: ст. 6, абз. 3 ст. 9 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»; абз. 2 п. 11, п. 18 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до ЄДДР № 207 від 02.03.2016 року, а саме: оскільки відсутня згода одного з представників дитини (Батька ОСОБА_3 , що діє від імені дитини відповідно до ст. 65 ЖКУ).

3. Визнати протиправними та скасувати Рішення Центру надання адміністративних послуг м. Южноукраїнська «Про відмову у знятті ОСОБА_1 з місця реєстрації та у відмові реєстрації місця проживання» від 01.04.2021 року.

4. Зобов`язати Центр надання адміністративних послуг м. Южноукраїнська зняти ОСОБА_1 з попереднього місця реєстрації: АДРЕСА_5 та зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 02.12.2021 р.

Суддя Н.В. Лісовська