Справа № 320/4378/21
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року м. Київ № 320/4378/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

до суду звернулась ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення 5а) в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 21.12.2020 №.

У якості підстави позову позивач зазначила, що відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства безпідставно було винесено податкове повідомлення - рішення від 21.12.2020 №.

Ухвалою суду від 05.05.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Запропоновано відповідачеві протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву та всі необхідні документи які слугували підставою прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 21.12.2020 №.

01.06.2021 судом отримано відзив на позовну заяву у якому відповідач, заперечуючи проти позову, вказував на безпідставності заявлених позивачем вимог, оскільки спірне податкове повідомлення-рішення прийнято ним в межах повноважень, з дотриманням вимог чинного законодавства та за наявності на те передбачених підстав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданого міським відділом № 1 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області 08.10.1996.

01.06.2018 ОСОБА_1 зареєстрована як ФОП (номер запису 0039472) та взята на облік до ГУ ДПС у Київській області (Білоцерківське управління, Білоцерківська ДПІ).

Згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності ФОП ОСОБА_1 є: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах.

01.12.2020 ГУ ДПС у Київській області на підставі підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, ст.ст. 80, 81 Податкового кодексу України видано наказ №1812 «Про проведення фактичних перевірок», за пунктом 1 якого уповноваженій особі відповідача наказано організувати протягом грудня 2020 року проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання та об`єктів згідно з додатком 1.

Згідно витягу з додатку до наказу ГУ ДПС у Київській області від 01.12.2020 №1812, до Переліку суб`єктів господарювання для проведення фактичних перевірок працівниками відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Київській області на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, з метою дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі про виробництво, обіг та зберігання підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) - включено позивача, а саме перевіряємого об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 , магазин-кафетерій.

Дата початку перевірки: 01.12.2020, тривалість перевірки - 10 діб, перевіряючі: ГДРІ Власюк В.А. , ГДРІ Дугін О.В.

01.12.2020 ГУ ДПС у Київській області видано направлення за №№ 812/10-36-07-06, 813/10-36-07-06 для вказаних вище посадових осіб податкового органу на проведення фактичної перевірки зазначеного об`єкта позивача.

За результатами фактичної перевірки магазину-кафетерію ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , інспекторами відповідача складено акт від 03.12.2020 №3439/1036/07/, яким встановлено факт незастосування реєстратора розрахункових операцій та невидачі відповідного розрахункового документа встановленої форми при продажу пачки цигарок «KENT NANO4» по ціні 55,50 грн., чим порушено пункти 1, 2, статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР, а також, що в магазині-кафетерії здійснювалась роздрібна торгівля тютюновими виробами за готівковий розрахунок без використаним режиму програмування найменуванням, цін товарів та обліку їх кількості, а саме: 04.08.2020 при продажу пачки цигарок «LM Лофт 4» за ціною 47,00 грн. в найменуванні товару відсутній код товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД для підакцизної групи товарів, чим порушено пункт 11 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

У зв`язку із виявленими порушенням, 03.12.2020 ГДРІ ГУ ДПС у Київській області Власюком В.А. у відношенні ФОП ОСОБА_1 складено протокол №204/10-36-07-06 про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з цим, 21.12.2020 ГУ ДПС у Київській області винесено податкове повідомлення-рішення від , яким до позивача на підставі акта перевірки від 03.12.2020 №3439/1036/07/, підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, згідно пунктів 1, 6 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 5105,35 грн.

Не погоджуючись зі вказаним податковим-повідомленням рішенням контролюючого органу, ФОП ОСОБА_1 до ДПС Україна подавалась скарга від 15.01.2021 (вх. ДПС №1376/6 від 16.01.2021), у якій позивач посилалась на грубі процедурні порушення вимог податкового законодавства під час проведеної посадовими особами відповідача у її відношенні фактичної перевірки, а також вказувала на те, що спірне податкове-повідомлення рішення прийнято з порушенням строку, визначеного статтею 86 Податкового кодексу України, та просила скасувати останнє.

Однак, рішенням ДПС України від 16.03.2021 №5983/6/99-00-06-03-02-06 скаргу позивача вирішено залишити без задоволення, а податкове-повідомлення рішення від 21.12.2020 № - без змін, що власне і слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

За змістом позовної заяви, згідно наведеного нормативно-правового обґрунтування заявлених вимог, позивач щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стверджує про те, що до вказаного ППР в порушення вимог чинного законодавства України не додано розрахунку штрафних санкцій.

Також, позивачем наголошується на тому, що спірне ППР є наслідком фактичної перевірки позивача від 03.12.2020, яка була проведена посадовими особами відповідача з численними порушеннями Податкового кодексу України, а саме: - позивача не було повідомлено про наявність підстав для проведення перевірки; - посадовими особами, що проводили перевірку, не пред`явлено направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення фактичної податкової перевірки, не надано для ознайомлення службових посвідчень.

Крім цього, позивач зазначає, що ППР від 21.12.2020 № прийнято поза межами встановленого строку, оскільки враховуючи дату вручення позивачеві акту фактичної перевірки від 03.12.2020 №002262, в силу вимог статті 86 Податкового кодексу України останнім днем на його прийняття було 17.12.2020.

Разом з цим, позивач вважає, що рішення ДПС України від 16.03.2021 №5983/6/99-00-06-03-02-06 також було надіслано позивачеві поза межами 20 денного строку, встановленого пунктом 56.8 статті 56 Податкового кодексу України, а відтак несвоєчасне надання/не направлення цього рішення в силу вимог зазначеної норми Податкового кодексу України, та зокрема згідно з практикою Верховного Суду, наведеною у постанові від 24.01.2019 по справі №826/500/15, має наслідком скасування рішення органу ДПС щодо донарахування податкових зобов`язань.

У відзиві на позовну заяву, на спростування доводів позивача, відповідач заперечує щодо необхідності попередження фактичної перевірки позивача, оскільки за пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України така перевірка здійснюється без попередження платника податків.

Відповідачем також зазначено, що твердження позивача про безпідставність проведеної фактичної перевірки не відповідають дійсності, оскільки остання проводилась на підставі наказу ГУ ДФС у Київській області від 01.12.2020 №1812 та додатку до нього, оформлених належним чином.

На твердження позивача щодо непред`явлення направлень на проведення перевірки та безпідставності її проведення, відповідачем наголошено на тому, що під час підписання та отримання другого примірника акту перевірки, складеного за її результатами, позивач власноручно зазначила про відсутність зауважень до нього. При цьому, перед початком перевірки посадовими особами ГУ ДФС у Київській області були пред`явлені документи, визначені пунктом 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України - ФОП ОСОБА_1 ознайомилась з направленнями та отримала копію наказу про проведення перевірки, про що свідчить її підпис в цих направленнях.

В іншій частині наведених у відзиві заперечень, вказано обставини щодо фактичної наявності виявлених посадовими особами відповідача порушень вимог податкового законодавства на перевіряємому об`єкті позивача.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, та вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Права контролюючих органів визначено статтею 20 Податкового кодексу України, зокрема згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 - право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Статтею 80 Податкового кодексу України унормовано порядок проведення фактичної перевірки.

За пунктами 80.1, 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з визначених у підпунктах 80.2.1-80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України підстав.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція (пункт 80.4 статті 80 Податкового кодексу України).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 Податкового кодексу України).

Згідно приписів пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов`язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку) (пункт 81.3 статті 81 Податкового кодексу України).

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (пункт 80.7 статті 80 Податкового кодексу України).

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу (пункт 80.9 статті 80 Податкового кодексу України).

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (пункт 80.10 статті 80 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 86.1 статті 80 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

За пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Отже, аналіз вищенаведених норм Податкового кодексу України свідчить про те, що фактичні перевірки платників податків проводять без попередження останніх та за наявності на те законодавчо передбачених підстав.

В свою чергу, до проведення такої перевірки посадові особи контролюючого органу можуть приступити лише за умови пред`явлення або у визначених випадках надіслання платнику податків: - направлення на проведення такої перевірки; - копії наказу про проведення перевірки; - службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

За результатами проведеної перевірки складається акт, який підписується посадовими особами, що її проводили, а також особою, яка здійснювала відповідні розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Як вже було зазначено вище, фактична перевірка позивача було проведена посадовими особами відповідача згідно наказу ГУ ДПС у Київській області від 01.12.2020 №1812, а отже спростовуються твердження позивача про безпідставність цієї перевірки та необхідність попередження про її проведення, оскільки норми Податкового кодексу України містять пряму вказівку на відсутність такого попередження.

В свою чергу, з направлень на проведення перевірки від 01.12.2020 №№ 812/10-36-07-06, 813/10-36-07-06 убачається, що копію наказу від 01.12.2020 №812 про проведення фактичної перевірки було вручено позивачеві 03.12.2020, а службові посвідчення та самі направлення на проведення перевірки пред`явлено 03.12.2020, про що наявні відповідні розписки позивача.

Таким чином, суд відхиляє заперечення позивача щодо непред`явлення посадовими особами відповідача необхідних документів, що посвідчують їх повноваження на проведення фактичної перевірки та надають право на її проведення.

Дана перевірка проводилась у присутності позивача, про що свідчить зміст акта від 03.12.2020 №3439/1036/07/, та жодних зауважень до нього висловлено не було, на що вказує відповідний запис у пункті 4.1 акта за підписом позивача - «не має, все вірно».

Зокрема, з актом перевірки позивач була ознайомлена 03.12.2020 та в цей ж день отримала один примірник останнього.

Позивач також наводила заперечення, що оскаржуване нею податкове повідомлення -рішення було прийнято відповідачем з порушенням строку, визначеного статтею 86 Податкового кодексу України.

Але, такі твердження позивача на користь протиправності спірного податкового повідомлення-рішення судом не приймаються до уваги, адже за цитованим вище нормами вказаної статті Закону відповідне податкове повідомлення-рішення приймається уповноваженою особою контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки.

Оскільки примірник акту, складений за результатами фактичної перевірки позивача, було вручено останній 03.12.2020, то останнім робочим днем на прийняття відповідного ППР було 24.12.2020, а тому спірне ППР від 21.12.2020 № винесено у межах законодавчо визначених строків.

Також, в матеріалах справи наявний розрахунок штрафних санкцій до спірного ППР, проведений уповноваженою особою відповідача, а отже твердження позивача про його відсутність є безпідставними.

Щодо посилання позивача на положення пункту 56.8 статті 56 Податкового кодексу України, а саме в контексті того, що рішення за результатами розгляду скарги позивача на ППР від 21.12.2020 № було прийнято та надіслано ДПС України без дотримання встановленого 20 денного строку, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені зокрема у постанові від 10.08.2020 у справі №640/6528/19.

У вказаній постанові колегія суддів Касаційного адміністративного суду відзначила, що аналіз положень пунктів 56.1, 56.2 та 56.10 статті 56 Податкового кодексу України свідчить про те, що законодавцем, дійсно, закріплено право платника податків на оскарження рішення податкового органу, прийнятого за результатами розгляду його скарги, до суду.

Водночас згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Так, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Зокрема, у вказаній постанові Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій, що рішення про відмову в задоволенні скарги, прийняте ДФС України, не є юридично значимим для позивача, оскільки не створює жодних правових наслідків для позивача, на відміну від податкового повідомлення-рішення.

З врахуванням викладеного, на думку колегії суддів касаційної інстанції суди першої та апеляційної інстанції дійшли правомірного висновку, що рішення про результати розгляду скарги не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, а, відтак, підстави скасування такого рішення та для задоволення позовних вимог в цій частині - відсутні.

З матеріалів даної адміністративної справи, зокрема за змістом викладеного у позовній заяві, вбачається, що твердження позивача (підстави позову) ґрунтуються виключно на порушенні відповідачем лише процедури проведеної ним фактичної податкової перевірки позивача, які під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження.

Водночас жодних підстав чи обґрунтувань стосовно самої суті виявлених порушень адміністративний позов не містить.

А тому враховуючи, що спірне податкове повідомлення-рішення було прийнято відповідачем у межах повноважень та у відповідності до вимог податкового законодавства, наявність вмотивованого рішення контролюючого органу вищого рівня про відмову у задоволенні скарги позивача на вказане ППР, суд дійшов висновку, що прийняте та надіслане відповідачем ППР поза межами строку, встановленого пунктом 56.8 статті 56 Податкового кодексу України, не є юридично значимим для позивача, оскільки не створює жодних правових наслідків для позивача, на відміну від зазначеного податкового повідомлення-рішення.

Такий висновок суду узгоджується із вищенаведеною правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.08.2020 у справі №640/6528/19.

Аналогічні за змістом висновки містяться зокрема у постановах Верховного Суду від 11.06.2019 по справі №826/7257/16, від 03.04.2020 по справі №826/4114/18, від 03.09.2020 по справі №810/5742/15.

Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими до врахування судом першої інстанції.

У відповідності до положень частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В межах даної адміністративної справи відповідач виконав покладений на нього Законом обов`язок та довів суду належними і допустимими доказами правомірність прийнятого ним та оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення, а отже підстави для визнання заявлених вимог щодо визнання його протиправним та скасування - відсутні, а отже суд робить висновок про відмову у задоволенні позову.

Оскільки судом зроблено висновок про відмову у задоволенні позову, судові витрати, що підлягають розподілу згідно вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України - відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 02.12.2021.

Суддя Панченко Н.Д.