Справа № 140/4196/21
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/4196/21 пров. № А/857/15182/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.,

з участю секретаря Михальської М.Р.,

представника позивача Міщук І.В.,

представника відповідача Осадчої З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес-Адміністрація до Міністерства юстиції України, треті особи приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевська Мирослава Валеріївна, державний реєстратор Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області Кучма Ігор Іванович, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

суддя в 1-й інстанції Плахтій Н.Б.,

час ухвалення рішення 26.07.2021 року, 12:55 год.,

місце ухвалення рішення м.Луцьк,

дата складання повного тексту рішення 05.08.2021 року,

в с т а н о в и в :

ТзОВ Бізнес-Адміністрація звернулося в суд з позовом до Міністерства юстиції України, треті особи приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевська Мирослава Валеріївна, державний реєстратор Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області Кучма Ігор Іванович, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункти 1, 2, 5 наказу Міністерства юстиції України від 08.04.2021 №1303/5 Про задоволення скарги. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач Міністерство юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти рішення про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 5.03.2021 ОСОБА_1 було подано скаргу до МЮ України, в якій він зазначив, що про оскаржувану ним реєстраційну дію дізнався лише 05.03.2021, отримавши відповідний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який було долучено до скарги. Отже, про порушення своїх прав оскаржуваною реєстраційною дією ОСОБА_1 дізнався саме 05.03.2021, оскільки інших доказів про отримання чи можливості отримання інформації про цю реєстраційну дію у інший період матеріали справи не містять. Тому, встановлений частиною третьою 3 статті 37 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень строк оскарження розпочався 05.03.2021, а отже при поданні скарги 15.03.2021 не був порушеним. На підставі рішення №46429501 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевською М.В. відкрито розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме на офісні приміщення, щодо яких в Державному реєстрі прав було відкрито розділ як на незавершене будівництво, та зареєстровано право власності на них за ОСОБА_2 . У зв`язку з чим, приватним нотаріусом Кухлевською М.В. на підставі рішення №46429904 погашено право власності Малого підприємства ЮЛА на незавершене будівництво та закрито розділ на нього. З відомостей Державного реєстру прав встановлено, що заява про державну реєстрацію права власності, за результатами розгляду якої приватним нотаріусом Кухлевською МВ прийнято рішення №№46429501, 46429904, подана ОСОБА_2 , при цьому право власності на незавершене будівництво було зареєстроване за МП ЮЛА. Крім того, приватним нотаріусом Кухлевською М.В. не перенесено до розділу Державного реєстру прав, відкритого на офісні приміщення, запис про право власності МП ЮЛА щодо об`єкта незавершеного будівництва. Також у вказаній заяві не зазначено відомості про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та не додано документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, а також документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Колегією встановлено, що внаслідок проведення вищезазначених реєстраційних дій державним реєстратором Кучмою І.І. прийнято рішення №51786605 та проведено державну реєстрацію переходу права власності від ОСОБА_2 до ТзОВ Бізнес-Адміністрація на офісні приміщення. Таким чином, рішення №46429501, 46429904 прийняті приватним нотаріусом Кухлевською М.В. з порушенням вимог законодавства підлягали скасуванню, а рішення №51786605, прийняте державним реєстратором Кучмою І.І., підлягало скасуванню як таке, що випливає з факту скасування рішень №46429501, 46429904. На підставі вищевикладеного, дії МЮ України щодо порядку розгляду скарги ОСОБА_1 здійсненні з дотриманням процедур розгляду скарг та оскаржуваний наказ винесений відповідно до вимог чинного законодавства.

Третя особа по справі ОСОБА_1 , не погоджуючись з таким рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 1.03.2017 між ним, як покупцем, та МП ЮЛА, як продавцем, було укладено договір №01-03-17 купівлі-продажу майнових прав. 14.02.2019 було укладено також додаткову угоду про припинення зобов`язань шляхом зарахування однорідних вимог, а саме грошові зобов`язання ОСОБА_1 перед МП ЮЛА за договором купівлі-продажу майнових прав №01-03-17 від 01.03.2017 зараховано як зустрічні однорідні вимоги, а саме грошові зобов`язання МП ЮЛА перед ОСОБА_1 за договором про відступлення права вимоги №13-02-19 від 13.02.2019. 14.03.2019 на виконання даного договору було укладено Акт приймання-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості до Договору купівлі-продажу майнових прав №01-03-17 від 01.03.2017, згідно якого продавець передав, а покупець прийняв майнові права на об`єкт нерухомості, а саме: офісні приміщення, загальною площею 1145,9 кв.м. /літера Б-5/, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, 14.03.2019 року МП ЮЛА видало ОСОБА_1 довідку про повну сплату майнових прав, яка є підставою для проведення реєстрації права власності та речових прав на вказаний об`єкт нерухомості. Однак, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем державну реєстрацію права власності на дані офісні приміщення прийшлось відкласти, оскільки після реєстрації права власності виникає обов`язок щодо сплати податку на нерухоме майно, але на той момент, сплачувати податок він не мав можливості. В березні 2021 року ОСОБА_1 отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з якої дізнався, що дані офісні приміщення зареєстровані за позивачем. Також зазначає, що захищаючи свої права на дану нерухомість, звернувся із відповідною скаргою до МЮ України, яке 08.04.2021 видало наказ №1303/5 Про задоволення скарги. Вважає, що дій відповідача є правомірними, оскільки рішення приватного нотаріуса Кухлевської М.В. прийняті з порушенням вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав, а тому правомірно скасовані, як і рішення державного реєстратора Кучми І.І., що випливало з факту скасування попередніх рішень.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційні скарги заперечили, просять рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційні скарги підтримала, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час і місце апеляційного розгляду справи, і оскільки їхня явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.04.2019 приватним нотаріусом Кухлевською М.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за №46429501, відповідно до якого зареєстровано право власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна офісні приміщення, загальною площею 1145,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (запис про право власності №31140426) (т.1, а.с.25). Крім того, рішенням приватного нотаріуса Кухлевської М.В. від 11.04.2019 №46429904 погашено запис про право власності №27696678 МП ЮЛА на незавершене будівництво за адресою: АДРЕСА_1 та закрито розділ, що був відкритий на нього.

26.03.2020 державним реєстратором Кучмою І.І. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №51786605, відповідно до якого зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна офісні приміщення, загальною площею 1145,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 за ТзОВ Бізнес-Адміністрація (запис про право власності №36090823) (т.1, а.с.24).

15.03.2021 ОСОБА_1 подав до МЮ України скаргу, у якій просив провести перевірку правомірності прийняття, зокрема, рішень від 11.04.2019 №№46429501,46429904, від 26.03.2020 №51786605 та скасувати вказані рішення (т.1, а.с.19-21, 72-74).

01.04.2021 Колегія МЮ України за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 склала висновок, яким рекомендувала скаргу ОСОБА_1 від 15.03.2021 задовольнити частково; скасувати рішення від 11.04.2019 №46429501, №46429904, прийняті приватним нотаріусом Кухлевською М.В., рішення від 26.03.2020 №51786605, прийняте державним реєстратором Кучмою І.І.; тимчасово заблокувати доступ приватному нотаріусу ОСОБА_3 до Державного реєстру речовим прав на нерухоме майно строком на 1 (один) місяць; в іншій частині вимог відмовити у зв`язку з тим, що скарга оформлена без дотримання вимог, визначених ч.5 ст.37 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки вона подана особою, яка не може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття приватним нотаріусом Ващук В.Ф. та державним реєстратором Петрочук О.Д. оскаржуваних рішень (т.1, а.с.14-18, 67-71).

08.04.2021 відповідачем прийнятий наказ №1303/5 Про задоволення скарги, яким вирішено:

1. Скаргу ОСОБА_1 від 15.03.2021 задовольнити частково.

2. Скасувати рішення від 11.04.2019 №46429501, №46429904, прийняті приватним нотаріусом Кухлевською М.В., рішення від 26.03.2020 №51786605 прийняте державним реєстратором Кучмою І.І.

3. Тимчасово блокувати доступ приватному нотаріусу Кухлевській М.В. до Державного реєстру речовим прав на нерухоме майно строком на 1 (один) місяць.

4. В іншій частині вимог відмовити у зв`язку з тим, що скарга оформлена без дотримання вимог, визначених ч.5 ст.37 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки вона подана особою, яка не може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття приватним нотаріусом Ващук В.Ф. та державним реєстратором Петрочук О.Д.

5. Виконання пункту 2 наказу покласти на Офіс протидії рейдерству

6. Виконання пункту 3 наказу покласти на Державне підприємство Національні інформаційні системи (т.1, а.с.13, 66).

Надаючи правову оцінку оскаржуваному наказу, суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004 №1952-IV (далі Закон №1952-IV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону №1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Частиною третьою статті 37 Закону №1952-IV визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Як передбачає частина шоста статті 37 Закону №1952-IV, за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами а, ґ і е пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

Згідно з частиною восьмою статті 37 Закону №1952-IV Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується;

3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав;

5) є рішення цього органу з того самого питання;

6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;

10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (частина дев`ята статті 37 Закону №1952-IV).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 затверджено Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Порядок), який визначає процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації).

Пунктом 2 Порядку №1128 визначено, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом.

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.

Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

За змістом пункту 5 Порядку №1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме: оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом; наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін; наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави; наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання; здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника; подання скарги особою, яка не має на це повноважень; закінчення встановленого законом строку подачі скарги; розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1128 якщо під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку встановлено наявність підстав для відмови в її задоволенні, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає не пізніше десяти робочих днів з дня її реєстрації рішення про відмову в задоволенні такої скарги із зазначенням мотивів такої відмови. Рішення про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації з підстави оформлення її без дотримання вимог, визначених законом, не позбавляє скаржника права на повторне звернення з такою скаргою в межах визначеного законом строку.

У разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються (пункт 8 Порядку №1128).

Згідно із пунктом 10 Порядку №1128 для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Пунктом 11 Порядку №1128 передбачено, що Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел); 2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Відповідно до пунктів 13, 14 Порядку за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи: 1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту; 2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства, слід дійти висновку про те, що зі скаргою на дії, рішення або бездіяльність державного реєстратора скаржник може звернутися протягом 60 днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. При цьому однією з підстав відмови у задоволенні скарги є закінчення встановленого законом строк подачі скарги.

У разі коли встановлено порушення вимог щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Таким чином, недотримання особою, яка подає скаргу, передбачених законом вимог щодо строків подання такої, виключає можливість розгляду скарги та є безумовною підставою для відмови у її задоволенні.

При цьому МЮ України позбавлено дискреційних повноважень щодо вирішення питання щодо правових наслідків пропуску відповідного строку звернення, оскільки це питання врегульоване законодавством та не передбачає альтернатив.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.05.2021 у справі №640/17492/20.

Вирішуючи питання дотримання ОСОБА_1 строку на подання скарги, суд зауважує, що під поняттям дізналася слід розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, тоді як під поняттям могла дізнатися необхідно розуміти неможливість незнання, високу вірогідність дізнатися про порушення своїх прав.

Встановлений частиною третьою статті 37 Закону №1952-IV строк у 60 днів на оскарження до МЮ України дій, рішень та бездіяльності державного реєстратора сприяє досягненню юридичної визначеності у правовідносинах в сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Як слідує зі скарги ОСОБА_1 , яка подана ним до МЮ України 15.03.2021, скаржник зазначив, що про оскаржувані реєстраційні дії він дізнався 05.03.2021, що підтверджується довідкою №15/21 від 05.03.2021 та витягом з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.03.2021.

До скарги ОСОБА_1 долучив довідку №15/21 від 05.03.2021, видану ТзОВ Арт Буд Проект за місцем вимоги, якою повідомлялось, що ТзОВ Арт Буд Проект не здійснювало технічну інвентаризацію та не видавало технічний паспорт №2817 від 05 квітня 2019 р. на об`єкт нерухомого майна офісні приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_4 чи уповноважених від її імені осіб (т.1, а.с.85 зворот), а також Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформовану через веб-сайт 15.03.2021 за запитом ОСОБА_5 за параметрами запиту: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (т.1, а.с.75).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що подані ОСОБА_1 документи не підтверджують дотримання ним строку подання скарги, оскільки довідка ТОВ «Арт Буд Проект» від 05.03.2021 року не може бути взята як належний доказ встановлення початкової дати для відліку строку подання скарги, оскільки з неї не вбачається кому вона видана, зміст цієї довідки свідчить про те, що технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна - офісні приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_4 не видавався. При тому, що в описаних правовідносинах про таку особу згадки немає і за такою особою право власності на зазначений об`єкт ніколи не було зареєстровано.

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15 березня 2021 року теж не може бути документом для відліку строку подачі скарги, тому що з неї не вбачається, що саме ОСОБА_1 отримав цей документ і тому не підтверджує того факту, що саме ОСОБА_1 і саме 15 березня 2021 року дізнався про порушення своїх прав, що відповідно не лає йому права на обчислення 60 - денного строку на подання скарги до Міністерства юстиції України саме з 15 березня 2021 року.

Разом з тим, відповідач при вирішенні питання дотримання ОСОБА_1 строку подання скарги вказаних обставин не врахував, відтак безпідставно прийняв її до розгляду.

Щодо встановлених відповідачем в ході розгляду скарги порушень, то суд враховує наступне.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав підлягає право власності (п.1 ч.1 ст.4 Закону №1952-IV).

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); формує реєстраційні справи у паперовій формі.

Як передбачає частина четверта статті 14 Закону №1952-IV у разі проведення державної реєстрації права власності на новостворений об`єкт нерухомого майна, щодо якого в Державному реєстрі прав відкрито розділ як на об`єкт незавершеного будівництва, відповідний розділ та реєстраційна справа щодо об`єкта незавершеного будівництва закриваються, реєстраційний номер такого об`єкта скасовується. Для новоствореного об`єкта нерухомого майна відкривається новий розділ у Державному реєстрі прав та формується нова реєстраційна справа, присвоюється новий реєстраційний номер такому об`єкту.

Записи про речові права та їх обтяження щодо об`єкта незавершеного будівництва переносяться до розділу Державного реєстру прав, відкритого для новоствореного об`єкта.

Частиною першою статті 18 Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (частина друга статті 18 Закону №1952-IV).

В силу вимог пунктів 40, 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі Порядок №1127 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком.

Для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Як слідує з висновку Колегії МЮ України, підставою для скасування прийнятих приватним нотаріусом Кухлевською М.В. рішень №№46429501, 46429904 слугувало те, що заява про державну реєстрацію права власності подана ОСОБА_2 , при цьому право власності на незавершене будівництво було зареєстроване за МП ЮЛА. Крім того, приватним нотаріусом Кухлевською М.В. не перенесено до розділу Державного реєстру прав, відкритого на офісні приміщення, запис про право власності МП ЮЛА щодо об`єкта незавершеного будівництва, також у вказаній заяві не зазначено відомості про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та не додано документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, а також документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Колегія суддів щодо вказаних обставин зазначає наступне.

Так, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого приватним нотаріусом Кухлевською М.В. 26.04.2019 за заявою ОСОБА_2 , підставою виникнення права власності останньої на об`єкт нерухомого майна офісні приміщення, загальною площею 1145,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 слугували наступні документи: довідка про присвоєння поштової адреси, серія та номер: 149-49, виданий 08.04.2019, видавник: управління містобудування та архітектури Луцької міської ради; Акт прийому-передачі об`єкта замовлення, серія та номер: б/н, виданий 05.04.2019, видавник: Замовник ОСОБА_2 та Забудовник МП ЮЛА; Довідка про розрахунок, серія та номер: 04/04/19, виданий 05.04.2019, видавник: Мале підприємство ЮЛА; договір інвестування в будівництво, серія та номер: б/н, виданий 12.03.2019, видавник: Замовник ОСОБА_2 та Забудовник МП ЮЛА (т.1, а.с.25).

Таким чином, на підтвердження переходу права власності на офісні приміщення від МП ЮЛА до ОСОБА_2 приватному нотаріусу були подані договір від 12.03.2019, укладений між ОСОБА_2 , як замовником, та МП ЮЛА, як забудовником, предметом якого є організація забудовником спорудження та введення в експлуатацію об`єкта замовлення офісних приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , передача його замовнику, а також фінансування замовником об`єкта замовлення на умовах, в порядку та строки, передбачені цим договором (т.1, а.с.104-105); довідка №04/04/19 від 05.04.2019, видана МП ЮЛА для пред`явлення державну реєстратору для реєстрації речових прав на об`єкт замовлення про те, що ОСОБА_2 повністю належно та своєчасно виконала умови договору від 12.03.2019 по оплаті (фінансуванню) об`єкта замовлення (т.1, а.с.98); акт приймання-передачі від 05.04.2019, підписаний замовником ОСОБА_2 та забудовником МП ЮЛА, відповідно до якого на виконання умов договору від 12.03.2019 забудовник передав, а замовник прийняв об`єкт замовлення, а саме: офісні приміщення, загальною площею 1145,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.97). Даним актом приймання-передачі також засвідчено факт повного виконання зобов`язань замовником щодо проведення розрахунку в розмірі 5775794,90 грн шляхом сплати ціни договору грошовими коштами на користь забудовника в сумі 5421794,90 грн та зарахуванням зустрічних однорідних зобов`язань на суму 354000,00 грн, які виникли у забудовника перед замовником на підставі договору позики від 01.10.2018 (т.1, а.с.106, 122-123).

Отже, подані ОСОБА_2 разом із заявою про державну реєстрацію права власності документи підтверджували перехід права власності від МП ЮЛА на об`єкт нерухомого майна.

Крім того, до заяви була додана довідка Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради від 08.04.2019 №149-49, видана МП ЮЛА про те, що офісні приміщення загальною площею 1145,9 кв.м. (технічний паспорт, виданий ТзОВ Арт Буд Проект від 12.02.2019, сертифікат серія ВЛ 67 від 14.03.2019) мають адресу: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.98 зворот). Вказана довідка зазначена в переліку документів, які внесені приватним нотаріусом Кухлевською М.В. до Державного реєстру прав, відтак доводи відповідача про відсутність документу, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, є очевидно безпідставними.

Також суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про те, що до заяви ОСОБА_2 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна не було додано документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, оскільки 14.03.2019 Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради був виданий МП ЮЛА сертифікат серії ВЛ №67 про відповідність закінченого будівництвом об`єкта : Нове будівництво офісних приміщень на АДРЕСА_1 (т.1, а.с.34), який зареєстрований в Єдиному реєстрі документів та в силу приписів пункту 41 Порядку №1127 не повинен був вимагатись приватним нотаріусом при проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно, а лише підлягав перевірці.

Водночас не перенесення приватним нотаріусом до розділу Державного реєстру прав, відкритого на офісні приміщення, запису про право власності МП ЮЛА щодо об`єкта незавершеного будівництва не може бути безумовною підставою для скасування рішень про державну реєстрацію прав. При цьому суд зауважує, що порушення щодо не перенесення запису могли бути самостійно виправлені приватним нотаріусом в разі прийняття відповідного рішення відповідачем. Разом з тим відсутність у заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, за умови наявності зареєстрованого сертифіката відповідності в Єдиному реєстрі документів, також не тягне за собою скасування рішень про державну реєстрацію прав. Більше того, суд враховує, що інформація про наявність сертифіката відповідності із зазначенням серії та номера, а також дати його видачі наведена у довідці про присвоєння об`єкту нерухомості адреси (т.1, а.с.98 зворот).

Щодо доводів представника відповідача про те, що заява на державну реєстрацію прав від імені ОСОБА_2 подана ОСОБА_6 на підставі довіреності, в якій не зазначено строк її дії (т.1, а.с.33), то колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що в силу приписів ч.1 ст.247 Цивільного кодексу України строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. Доказів того, що довіреність ОСОБА_2 від 30.07.2004 на представництво її інтересів ОСОБА_6 припинила свою дію, відповідач суду не надав.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що наведені Колегією МЮ України висновки про порушення приватним нотаріусом Кухлевською М.В. вимог чинного законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, а тому скасування прийнятих нею рішень №№46429501, 46429904 від 11.04.2019 відповідно до спірного наказу є необґрунтованим, відтак в цій частині наказ відповідача від 08.04.2021 №1303/5 слід визнати протиправним та скасувати.

Разом з тим суд встановив, що Колегія МЮ України не досліджувала правомірність прийняття державним реєстратором Кучмою І.І. рішення від 26.03.2020 №51786605, відповідно до якого зареєстровано право власності ТзОВ Бізнес-Адміністрація на об`єкт нерухомого майна офісні приміщення, загальною площею 1145,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене рішення скасоване відповідачем як таке, що випливає з факту скасування рішень №№46429501, 46429904 від 11.04.2019, прийнятих приватним нотаріусом Кухлевською М.В.

Таким чином, оскільки судом встановлено факт безпідставного скасування відповідачем рішень №№46429501, 46429904 від 11.04.2019, прийнятих приватним нотаріусом Кухлевською М.В., тому прийняте державним реєстратором Кучмою І.І. рішення від 26.03.2020 №51786605 також скасовано за відсутності на те правових підстав.

Додатково, суд наголошує, що предметом розгляду у справі не є оцінка дій державних реєстраторів, про що наголошує представник відповідача та третьої особи, а суд розглядає спір у справі виключно щодо процедури розгляду Міністерством юстиції України скарги ОСОБА_1 . Жодних доказів щодо того, що між ОСОБА_1 та ТзОВ «Бізнес-Адміністрація» існує спір про право власності на вищевказані приміщення суду апеляційної інстанції не надано.

При цьому, відповідно до сталої практики Верховного Суду, в тому числі Великої Палати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 910/8424/17), справи щодо оскарження рішень Міністерства юстиції України, прийнятих за наслідками розгляду скарг на дії державних реєстраторів, підлягають розгляду за правилами саме адміністративної юстиції.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року у справі № 140/4196/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 02 грудня 2021 року.