Справа № 234/9772/21
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 р. Справа№234/9772/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянув в порядку загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (; м. Київ, пр. Перемоги, 14), третя особа Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Флотська, 145) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів.

Позов вмотивовано тим, що позивач працює старшим державним інспектором відділу державного контролю та нагляду на пасажирському транспорті управління Укртрансбезпеки у Донецькій області.

У 2019-2020 роках позивач перебував у службових відрядженнях, зокрема, до Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області з 20 травня 2019р. по 17 червня 2019р. на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №62-В від 16.05.2019 року, до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки з 05 червня 2020р. по 14 червня 2020р. на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №23-Вд від 04.06.2020 року, та до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області з 10 липня 2020р. по 24 липня 2020р. на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №49- Вд від 10.07.2020 року.

Після повернення з відрядження позивач направляв до бухгалтерії Укртрансбезпеки за адресою: м.Київ, пр. Перемоги, 14, звіти про використання коштів та фінансові документи, що підтверджують витрачені ним кошти під час відрядження.

Зазначає, що під час перебування у відрядженні у місті Черкаси (20.05.2019-17.06.2019, наказ №62-В від 16.05.2019 року) здійснені витрати в розмірі 15292,98 грн., з яких на проживання 13000,00 грн., на проїзд 552,98 грн. та нараховано добові 1740,00 грн. (29діб * 60грн.). Під час перебування у відрядженні у місті Київ (05.06.2020-14.06.2020, наказ №23-Вд від 04.06.2020 року) здійснені витрати в розмірі 1790,00 грн., з яких на проживання 1190,00 грн. та нараховано добові у розмірі 600 грн. (10 діб * 60 грн.). Під час перебування у відрядженні у місті Одеса (10.07.2020 - 24.07.2020, наказ №49-Вд від 10.07.2020 року) здійснені витрати в розмірі 900 грн., з яких нараховано добові у розмірі 900 грн. (15 діб * 60 грн.). Таким чином сума, що підлягає відшкодуванню на відрядження складає 17982,98 грн.

Зауважень щодо сум, що підлягають відшкодуванню у зв`язку із службовими відрядженнями, відповідач не заявляв.

Вказує, що згідно п.5 наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №62-В від 16.05.2019 року фінансово-економічному управлінню наказано здійснити оплату витрат на відрядження згідно із законодавством, згідно п.2 наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №23-Вд від 04.06.2020 року управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку наказано здійснити оплату витрат на відрядження згідно із законодавством, згідно п.2 наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №49-Вд від 10.07.2020 року управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку наказано здійснити оплату витрат на відрядження згідно із законодавством.

Однак зазначені витрати в порушення вимог діючого законодавства так і не було відшкодовано. Позивач неодноразово звертався до відповідача із проханням відшкодувати понесені ними витрати у зв`язку із службовими відрядженнями. Однак, надіславши відповідачу запит на отримання інформації від 19.04.2021 року про видачу довідки позивачу про розмір заборгованості по виплатам на відрядження станом на 01.04.2021р., позивачем отримано лист від 23.04.2021рр. №2825/9.1/15-21, в якому зазначено про відсутність заборгованості станом на 01 січня 2021 року на балансі Укртрансбезпеки за розрахунками з підзвітними особами. Тобто, відповідно заборгованість відшкодування витрат на відрядженням позивачу не відображена в бухгалтерському обліку Укртрансбезпеки.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що відповідач визнає частково вимоги позивача, а саме щодо стягнення на користь позивача компенсації витрат на відрядження у розмірі 17 982,98 грн.

Водночас, у частині, що стосується протиправної бездіяльності стосовно не здійснення Укртрансбезпекою компенсації витрат на відрядження, відповідач заперечує, оскільки від відповідача не залежить питання виділення асигнувань за КЕКВ 2250 «Видатки на відрядження» чи перерозподілу/збільшення видатків за цим КЕКВ.

Просить відмовити у задоволенні позовної заяви в частині, що стосується визнання протиправною бездіяльності Укртрансбезпеки у зв`язку з нездійсненням компенсації витрат на відрядження позивачу та задовольнити позовні вимоги в частині, що стосується стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті компенсації витрат на відрядження у розмірі 17 982, 98 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 29.09.2021р.

10 листопада 2021 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.11.2021р.

Сторони про розгляд справи були повідомлені судом належним чином.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Спірним питанням даної справи є те, що під час перебування позивача у відрядженнях у місті Черкаси (20.05.2019-17.06.2019, наказ №62-В від 16.05.2019 року) здійснені витрати в розмірі 15292,98 грн., з яких на проживання 13000,00 грн., на проїзд 552,98 грн. та нараховано добові 1740,00 грн. (29діб * 60грн.); у місті Київ (05.06.2020-14.06.2020, наказ №23-Вд від 04.06.2020 року) здійснені витрати в розмірі 1790,00 грн., з яких на проживання 1190,00 грн. та нараховано добові у розмірі 600 грн. (10 діб * 60 грн.); у місті Одеса (10.07.2020 - 24.07.2020, наказ №49- Вд від 10.07.2020 року) здійснені витрати в розмірі 900 грн., з яких нараховаїно добові у розмірі 900 грн. (15 діб * 60 грн.), однак, сума на відшкодування на відрядження у розмірі 17982,98 грн. позивачу не виплачена.

При цьому, розмір суми відшкодування сторонами не оспорюється та визнаний відповідачем. Водночас, відповідач не згодний з вимогою позивача в частині, що стосується протиправної бездіяльності стосовно не здійснення Укртрансбезпекою компенсації витрат на відрядження, відповідач заперечує, оскільки від відповідача не залежить питання виділення асигнувань за КЕКВ 2250 «Видатки на відрядження» чи перерозподілу/збільшення видатків за цим КЕКВ.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 121 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.

Відповідно до п. п. 4 - 6, п. 12 розділу II Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року N 59, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.03.1998 року за N 218/2658 за кожний день (включаючи день вибуття та день прибуття) перебування працівника у відрядженні в межах України, враховуючи вихідні, святкові й неробочі дні та час перебування в дорозі (разом з вимушеними зупинками), йому виплачуються добові в межах сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 N 98.

Сума добових визначається згідно з наказом про відрядження та відповідними первинними документами. Підприємство за наявності підтвердних документів (в оригіналі) відшкодовує в межах граничних сум витрат на найм житлового приміщення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 року N 98, витрати відрядженим працівникам на найм житлового приміщення з розрахунку вартості одного місця у готелі (мотелі), іншому житловому приміщенні за кожну добу такого проживання з урахуванням включених до рахунків на оплату вартості проживання витрат на користування телефоном (крім витрат на службові телефонні розмови), холодильником, телевізором та інших витрат. Відрядженому працівникові відшкодовуються витрати на побутові послуги, що включені до рахунків на оплату вартості проживання у місцях проживання (прання, чищення, лагодження та прасування одягу взуття чи білизни), але не більш як 10 відсотків сум добових витрат за всі дні проживання.

Витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов`язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті. Витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат, а саме: транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих з готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого працівника, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" від 02.02.2011 року N 98, затверджено суми витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, у розмірі 60 гривень - добові витрати та 600 гривень - гранична сума витрат на найм житлового приміщення за добу.

Суд зазначає, що нормами законодавства України не передбачено невиплату коштів як відшкодування на відрядження у разі не включення коштів до бюджетної програми або бюджетного асигнування. Особа, що повернулась з відрядження та використала власні кошти, має право на їх відшкодування не дивлячись на час року у якому таке відрядження було та не дивлячись на фінансовий стан головного розпорядника бюджетними коштами.

Відповідно до пп. З, п. 6 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого наказом постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103, Укртрансбезпека з метою організації своєї діяльності організовує планово- фінансову роботу в апараті Укртрансбезпеки, її територіальних органах, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку в установленому законодавством порядку.

Отже, відшкодування витрачених своїми працівниками коштів на відрядження здійснює Укртрансбезпека.

З урахуванням вищевказаних обставин справи та законодавства, що регулює спірні правовідносини, а також те, що відповідач визнав позов в частині стягнення суми у розмірі 17982,98 грн., суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову в цій частині шляхом стягнення вказаної суми з відповідача.

Щодо спірного питання стосовно відсутності асигнувань за КЕКВ 2250 «Видатки на відрядження» чи перерозподілу/збільшення видатків за цим КЕКВ, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Право позивача на отримання компенсації за відрядження підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що видатків на ці потреби не було передбачено, оскільки фінансові зобов`язання держави виникли із законодавства, яким унормовано питання відшкодування витрат на відрядження.

Окрім того, законодавством не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Також, Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати тощо в залежність від видатків бюджету. Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. Інакше всі негативні наслідки відсутності такого механізму покладаються на державу.

Важливим є і те, що ЄСПЛ у рішенні в справі «Кечко проти України» зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

ЄСПЛ у справі «Бакалов проти України» та у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові Верховного Суду України від 22.03.2017р. у справі №3-77гс17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018р. у справі №12-46гс18.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілу не підлягають, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 133, 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (; м. Київ, пр. Перемоги, 14), третя особа Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Флотська, 145) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з безпеки на транспорті щодо нездійснення виплати старшому державному інспектору відділу державного контролю та нагляду на пасажирському транспорті управління Укртрансбезпеки у Донецькій області ОСОБА_1 компенсації витрат на відрядження до Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області з 20 травня 2019р. по 17 червня 2019р. на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №62-В від 16.05.2019 року, до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки з 05 червня 2020р. по 14 червня 2020р. на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №23-Вд від 04.06.2020 року, та до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області з 10 липня 2020р. по 24 липня 2020р. на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №49-Вд від 10.07.2020 року, в загальному розмірі 17982,98 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят дві гривні 98 копійок).

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (код за , місцезнаходження: 01135, Київ, проспект Перемоги, 14) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсації витрат на відрядження в загальному розмірі 17982,98 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят дві гривні 98 копійок).

Повний текст рішення складений відповідно до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець