Справа № 200/10631/21
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 р. Справа№200/10631/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., при секретарі судового засідання Шташаліс О.О., за участю представника позивача Сидоренко В.В., представника відповідача Віціна О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86, ) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення коштів.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що проходив службу на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 18 червня 2021 року № 343 о/с звільнений зі служби в поліції. З Наказом ознайомлений 14 серпня 2021 року.

Наказ про звільнення зі служби в поліції, вважає протиправним, оскільки рапортом від 01 червня 2021 року, який було подано на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області позивач прохав звільнити його зі служби в поліції за власним бажанням з 18.06.2021р.

Після написання рапорту про звільнення зі служби в поліції перебував на тривалому лікуванні. У зв`язку зі зміною сімейних обставин, позивачем було вирішено відкликати рапорт від 01 червня 2021 року, що підтверджується рапортом від 23 липня 2021 року.

Проте, листом від 10 серпня 2021 року за вих. № 3037/12/02-2021 Головне управління Національної поліції в Донецькій області повідомило, що відсутні підстави для задоволення його рапорту від 23 липня 2021 року.

Відповідно до пп. «ж» п. 64 Розділу 7 Положення, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Позивач вважає, що у рапорті про звільнення не зазначені поважні причини щодо звільнення відповідно до п. 64 «ж», тобто незгода з режимом роботи та заробітної плати вважає не є поважними причинами.

Пунктом 68 Положення передбачено, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Вважає, що позивачем додержано порядок звільнення шляхом подання рапорту на звільнення зі служби в поліції за власним бажанням і відкликання його в межах тримісячного строку, а відповідачем в порушення п. 68 Положення, 18 червня 2021 року було видано наказ про звільнення його зі служби в поліції.

Тобто, згідно п. 68 Положення, до закінчення трьох місячного строку позивач мав право відкликати свій рапорт від 01 червня 2021 року, а саме в строк до 01 вересня 2021року.

Таким чином, звільнення зі служби в межах трьох місячного строку, коли позивач мав право відкликати свій рапорт є незаконним, а тому наказ про звільнення зі служби в поліції вважає протиправним.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову та зокрема зазначив, 01 червня 2021 року ОСОБА_1 на ім`я начальника ГУНП в Донецькій області подав рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням. У цей же день позивач подав рапорт, де зазначив, що наполягає на своєму звільненні з 18 червня 2021 року. Ця дата погоджена керівництвом ГУНП в Донецькій області.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 18.06.2021 № 343о/с відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) з 18 червня 2021.

У липні 2021 року (вх.№2119 від 26.07.2021) позивач звернувся до ГУНП в Донецькій області з рапортом від 23.07.2021 щодо відкликання рапорту від 01.06.2021 про звільнення зі служби. ГУНП в Донецькій області надано відповідь про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 .

Зазначає, що порядком та переліком встановлено, що підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу, зокрема рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі. Згідно з пунктом 7 статті 77 Закону №5 80-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення (ч. 2, 3 ст. 77 Закону № 580-VIII).

Пунктом 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення №114) визначено, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Верховний Суд України в постанові від 24.06.2014 №21-241а14 зазначив, що згідно з пунктом 68 Положення №114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою. Проте, у межах передбаченого пунктом 68 Положення №114 строку з дня подання рапорту про звільнення, сторони вправі домовитися про звільнення у більш короткий строк.

Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення в рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення №114 строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Вказує, що 01 червня 2021 року ОСОБА_1 на ім`я начальника ГУНП в Донецькій області подав рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням. Крім того, в рапорті позивач зазначив, що від проходження військово-лікарської комісії відмовляється, так як вважає себе здоровим, та вказав, що наслідки відмови від проходження ВЛК йому роз`яснено. Більш того, у цей же день позивач подав рапорт, де зазначив, що наполягає на своєму звільненні з Національної поліції України з 18 червня 2021 року.

Ця дата погоджена керівництвом ГУНП в Донецькій області, про що також свідчить подання про звільнення та рішення по поданню від 17 червня 2021 року, тобто сторони дійшли згоди про звільнення у більш короткий строк.

Отже, ОСОБА_1 скористався правом на звільнення за власним бажанням з погодженим строком звільнення шляхом подачі рапортів про звільнення від 01 червня 2021 року із зазначенням бажаної дати звільнення, що є поважною причиною для скорочення тримісячного строку для подачі такого рапорту.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29.09.2021.

20 жовтня 2021 року судом закрито підготовче провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення коштів та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.11.2021, яке відкладено на 24 листопада 2021 року.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Проходив службу на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

01 червня 2021 року ОСОБА_1 на ім`я начальника ГУНП в Донецькій області подав рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням. У цей же день позивач подав рапорт, де зазначив, що наполягає на своєму звільненні з 18 червня 2021 року. Ця дата погоджена керівництвом ГУНП в Донецькій області.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 18.06.2021 № 343о/с відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) з 18 червня 2021 року.

Згідно з Актом про відмову від ознайомлення з наказом про звільнення від 18.06.2021 №8746/102-2021, працівниками Маріупольського РУП ГУ НП в Донецькій області у міській лікарні №2 в присутності ОСОБА_1 та його матері вручено: трудову книжку НОМЕР_2 ; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного №03/14-45 від 29.08.2019; довідка щодо прибуття до військомату №8733/102/01-2021 від 18.06.2021; витяг з наказу про звільнення, з яким позивач відмовився ознайомлюватись.

У липні 2021 року (вх.№2119 від 26.07.2021) позивач звернувся до ГУНП в Донецькій області з рапортом від 23.07.2021 щодо відкликання рапорту від 01.06.2021 про звільнення зі служби. ГУНП в Донецькій області надано відповідь про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 .

Не погодившись із вищевказаною відповіддю, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

За приписами статті 59 Закону № 580-VIII: служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша); рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України (частина третя); видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України (частина четверта); порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України (частина п`ята).

Згідно пунктом 7 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.

Відповідно до частини другої статті 77 Закону № 580-VIII днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби (частина третя статті 77 Закону № 580-VIII).

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначає «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затверджене постановою Кабінету Міністрів України 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114).

Згідно із пунктом 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків; и) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 68 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

«Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції», затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 № 1235 (далі - Порядок № 1235) розроблено відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими.

Згідно із пунктом 2 розділу І «Загальні положення» Порядку № 1235 рішення з питань проходження служби в поліції оформлюються письмовими наказами по особовому складу.

Розділом ІІ «Підстави для видання наказів по особовому складу» Порядку № 1235 встановлено, що підставою для видання наказів по особовому складу є, зокрема, такі зміни в службовій діяльності, як звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до розділу ІІІ «Порядок підготовки та видання наказів по особовому складу» Порядку № 1235: - підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу (пункт 2); - перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23.11.2016 № 1235 (далі - Перелік).

Одним із документів з питань проходження служби відповідно до Переліку є рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить із того, що Закон України «Про Національну поліцію» не визначає умов щодо строків розгляду рапорту про звільнення за власним бажанням, як і строків реалізації такого рапорту шляхом видання наказу про звільнення.

Пунктом 4 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачено можливість застосування норм Положення № 114 при вирішенні питання щодо дотримання відповідачем процедури звільнення позивача зі служби в поліції.

Положенням № 144 передбачені особливості звільнення зі служби за ініціативою особи:

- підпункт «ж» пункту 64 - особи звільняються зі служби: за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків;

- пункт 68 - особи, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Таким чином, особливостями звільнення зі служби з поліції, у разі звільнення з ініціативи особи, є:

- у разі звільнення за власним бажанням - заявник має повідомити про наявність поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків;

- у разі звільнення за особистим проханням - заявник має попередити прямого начальника про звільнення не пізніш ніж за три місяці до дня звільнення.

Верховний Суд у постанові від 15.02.2021 у справі № 160/3607/19 висловив правову позицію, що приписи пункту 68 Положення № 114 застосовуються як норми спеціального нормативно-правового акту у питанні регулювання терміну попередження позивачем про звільнення за власним бажанням, який, на відміну від КЗпП України, становить не два тижні, а три місяці.

У вказаній справі суд касаційної інстанції зазначив, що у межах передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору можуть домовитися про звільнення у більш короткий строк.

Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення у рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 12.08.2019 у справі № 810/3376/16, від 20.12.2019 у справі № 826/375/17.

Особливістю розглянутого правового регулювання є те, що змістом наведеного законодавчого припису, до закінчення тримісячного строку попередження особа має право відкликати поданий рапорт, якщо сторони не домовилися про звільнення у більш короткий строк.

У разі якщо сторони домовилися про звільнення у більш короткий строк, особа має право відкликати поданий рапорт про звільнення до спливу цього строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.08.2019 у справі № 815/1490/16, від 22.11.2019 у справі № 813/740/17.

Верховний Суд України у постановах від 05.12.2011 у справі № 21-236а11, від 29.05.2012 у справі № 21-122а12, від 10.07.2012 у справі № 21-136а12, усуваючи розбіжності у судовій практиці щодо застосування пункту 68 Положення № 114, дійшов висновку, що до закінчення тримісячного строку попередження відповідні особи мають право відкликати поданий рапорт, якщо сторони не домовилися про звільнення у більш короткий строк.

Така позиція законодавця, на відміну від загального правила про обов`язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні, обумовлена особливим правовим статусом працівника органу внутрішніх справ, що стосується, наприклад, виконання ним обов`язків по забезпеченню безпеки громадян та громадського порядку тощо.

Особливістю заявленого спору є те, що позивач 01 червня 2021 року на ім`я начальника ГУНП в Донецькій області подав рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням. У цей же день позивач подав рапорт, де зазначив, що наполягає на своєму звільненні з 18 червня 2021 року. Ця дата погоджена керівництвом ГУНП в Донецькій області.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 18.06.2021 № 343о/с відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) з 18 червня 2021 року.

Суд наголошує, що в рапорті позивач зазначив, що від проходження військово-лікарської комісії відмовляється, так як вважає себе здоровим, та вказав, що наслідки відмови від проходження ВЛК йому роз`яснено. Більш того, у цей же день позивач подав рапорт, де зазначив, що наполягає на своєму звільненні з Національної поліції України з 18 червня 2021 року. Ця дата погоджена керівництвом ГУНП в Донецькій області, про що також свідчить подання про звільнення та рішення по поданню від 17 червня 2021 року, тобто сторони дійшли згоди про звільнення у більш короткий строк.

Також, представником позивача було наголошено, що ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом лише 14.08.2021 року, тому до цього часу не вважав себе звільненим та мав право відкликати свій рапорт на звільнення.

Проте, суд не погоджується з даною позицією представника позивача, оскільки про існування наказу позивач знав ще 18.06.2021, оскільки всі документи при звільненні, працівниками Маріупольського РУП ГУ НП в Донецькій області у міській лікарні №2 в присутності ОСОБА_1 та його матері було вручено, зокрема: трудову книжку НОМЕР_2 ; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного №03/14-45 від 29.08.2019; довідка щодо прибуття до військомату №8733/102/01-2021 від 18.06.2021; витяг з наказу про звільнення, з яким позивач відмовився ознайомлюватись. Що підтверджується Актом про відмову від ознайомлення з наказом про звільнення від 18.06.2021 №8746/102-2021. (т.1, а.с.43)

Отже, ОСОБА_1 скористався правом на звільнення за власним бажанням з погодженим строком звільнення шляхом подачі рапортів про звільнення від 01 червня 2021 року із зазначенням бажаної дати звільнення, що є поважною причиною для скорочення тримісячного строку для подачі такого рапорту.

Згідно із пунктом «ж» пункту 64 Положення № 144 у разі звільнення за власним бажанням заявник має повідомити про наявність поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Як вже зазначалось, служба в поліції є добровільною і може бути припинена за власним бажанням поліцейського за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону за наявності поважних причин. До закінчення визначеного у пункті 68 Положення № 114 строку служба в поліції за власним бажанням припиняється за умови зазначення в рапорті дати звільнення і причин неможливості продовження служби та якщо між поліцейським та органом, уповноваженим приймати рішення про прийняття/звільнення зі служби в поліції, було досягнуто згоди щодо конкретної дати, з якої служба в поліції припиняється.

Така правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постанові від 05.02.2020 у справі № 819/744/16.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем доведена, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86, ) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення коштів відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені та підписані у нарадчій кімнаті 24 листопада 2021 року та проголошені у судовому засіданні в присутності представників сторін.

Повний текст рішення виготовлено та підписано відповідно до ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець