Справа № 640/34541/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову до подання позовної заяви

30 листопада 2021 року м. Київ № 640/34541/21

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест Лімітед» про забезпечення позову до подання позовної заяви

Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест Лімітед»

до Головного управління Держпраці у Київській області

про визнання незаконним та скасування припису

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест Лімітед» (далі по тексту - заявник), адреса: 03170, місто Київ, вулиця Перемоги, будинок 9а про забезпечення позову до подання позовної заяви до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання незаконним та скасування припису, в якій заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом

- зупинити дію припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю №3167/3166/АВ/П від 22 вересня 2021 року на період розгляду адміністративної справи.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, заявник послався на те, що на підставі наказу №3834 від 08 вересня 2021 року та направлення №3167 від 08 вересня 2021 року. В період з 13 вересня 2021 року по 22 вересня 2021 року головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування осіб з інвалідністю, з питань дитячої праці та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області проведено позапланову перевірку на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Еверест Лімітед» за заявою ОСОБА_1 .

За наслідками перевірки інспектором праці 22 вересня 2021 року складено акт №КВ3167/1366/АВ на підставі якого інспектором винесено припис №3167/3166/АВ/П, згідно якого заявником порушено стосовно ОСОБА_1 вимоги частини 3 статті 119 Кодексу законів про працю України щодо заборони звільнення працівника під час проходження військової служби в особливий період та збережння середнього заробітку.

На переконання заявника, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, оскільки, як вказує заявник, виконати припис не виявляється можливим через звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу від 06 листопада 2019 року №83-К за прогули на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України та на момент видання наказу останнім не було надано підтвердних документів, що він перебуває на військовій службі.

Крім того, заявник у заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви зазначає, що ОСОБА_1 наказ про його звільнення не оскаржено та не скасовано, відповідно між заявником та останнім відсутні трудові правовідносини, за наявності яких можливо було б виконати припис.

В свою чергу, як стверджує заявник, невиконання припису тягне за собо винесення відповідної постанови про накладення штрафу та зумовлює її примусове виконання, а також тягне за собою інші наслідки, передбачені законодавством, що може призвести до негативних фінансових наслідків для заявника та ускладнить захист його прав у майбутньому.

Також, заявник послався на очевидні ознаки протиправност припису, що стало підставою для звернення до адміністративного суду з цією заявою.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест Лімітед» про забезпечення позову до подання позовної заяви, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При цьому заходи забезпечення, як вже було зазначено судом, мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими, репутаційними, службовими та професійними наслідками.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з тим суд не вправі вживати заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 29 січня 2020 року у справі №640/9167/19, від 13 березня 2020 року у справі №1740/2484/18, від 30 вересня 2020 року у справі №640/1305/20, від 22 жовтня 2020 року у справі №640/1304/20, від 24 листопада 2020 року у справі №640/9636/20, від 11 березня 2021 року у справі №260/1168/19.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, заявник має намір звернутись до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання незаконним та скасування припису, дію якого станом на теперішній час він просить зупинити.

Разом з тим, зі змісту вказаного припису вбачається, що термін для усунення виявлених порушень трудового законодавства заявнику було встановлено до 22 жовтня 2021 року, а до адміністративного суду з вказаною заявою заявник звернувся лише 24 листопада 2021 року, про що свідчить відповідна квитанція відділення поштового зв`язку.

Суд зауважує, що встановлення обставин законності спірного припису та їх оцінка повинна бути надана судом з урахуванням доказів та посилань, якими обґрунтовує відповідач свої заперечення та пояснень інших учасників справи, при розгляді справи по суті.

У разі вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб шляхом зупинення дії оскаржуваного припису, судом буде фактично ухвалене рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Відтак, посилання заявника щодо очевидної протиправності вказаного прпису в даному випадку, судом не може бути оцінено, з огляду на вищевикладене.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 травня 2020 року у справі № 640/6315/19.

Крім того, суд наголошує, що проведення видання припису про усунення порушень вимог трудового законодавства є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за дотриманням вимог трудового законодавства. Сам факт видання такого припису не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі та не призводить до настання невідворотних негативних наслідків.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви заявника про забезпечення позову до подання позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест Лімітед» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею (суддями). Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник