Справа № 460/16060/21
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., перевіривши виконання вимог статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України за позовною заявою
до Державної установи "Городоцький виправний центр (№131)", Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України
про визнання бездіяльності протиправною, стягнення заборгованості, зобов`язання вчинення певних дій,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи "Городоцький виправний центр (№131)", Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, в якому просив:
-визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Городоцький виправний центр № 131", щодо невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно;
-стягнути з Державної установи "Городоцький виправний центр № 131" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата компенсації за речове майно) за період з 07.04.2020 по день ухвалення судового рішення за адміністративним позовом, з розрахунку середньоденної заробітної плати 2768,73 грн. за день.
Згідно з п.3 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Перевіривши відповідність позовної заяви ст.160, 161 КАС України суддя встановив наступне.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.160 КАС України, в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.
Проте, позивач у позові не вказав власного реєстраційного номеру облікової картки платника податків або номеру і серії паспорта та ідентифікаційних кодів юридичних осіб - відповідачів в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також, відомих номерів засобів зв`язку, офіційних електронних адрес або адрес електронних пошт відповідачів.
Відповідно до п. 11 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються: власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
В порушення п.11 ч.5 ст.160 КАС України позивачем не надано власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Згідно з ч.1 ст.161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Всупереч наведеному, позивачем не додано до позовної заяви копій доданих до позову документів в кількості, що відповідає кількості відповідачів у справі.
Зазначення у позовній заяві про наявність у Державної установи "Городоцький виправний центр №131" долучених до матеріалів справи документів не позбавляє позивача виконання вимог ч.1 ст.161 КАС України.
Відповідно до ч.1, 5 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Частинами 1 та 2 статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою позивачу у день звільнення з військової служби грошової компенсації вартості речового майна, яким він не був забезпечений під час проходження військової служби.
Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби.
Згідно з пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 за №475, військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно (надалі по тексту також грошова компенсація) в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 за №178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно" (далі Порядок №178).
Відповідно до абз.1 п.2 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Згідно з п.3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця. Щодо правової природи компенсації за неотримане речове майно, то таку слід розглядати як особливий, окремий вид належних військовослужбовцю сум.
Вказані висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 26.05.2021 по справі №380/5093/20 і від 30.11.2020 у справі № 480/3105/19.
Отже, в межах спірних правовідносин підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.
З даним позовом ОСОБА_1 звернувся 26.11.2021.
Разом з тим, з матеріалів справи судом встановлено, що наказом Державної установи "Городоцький виправний центр №131" від 23.03.2020 №17/ОС-20 (по особовому складу) позивача звільнено з військової служби з 06.04.2020.
Відомості щодо виплати позивачеві спірної грошової компенсації вартості за неотримане речове майно вказаний наказ не містить.
Підстави вважати поважними причини пропуску строку звернення до суду відсутні.
Відповідно до ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно з ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI).
Згідно з абз.4 ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 №1082-IX з 01.01.2021 встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 2270,00 грн.
За змістом приписів ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, за позовні вимоги, скеровані до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України та Міністерства юстиції України, позивачу належало сплатити 1816,00 грн. судового збору (по 908,00 грн. з кожну немайнову вимогу).
Щодо сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення компенсації вартості неотриманого речового майна, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає таке.
Верховний Суд у постанові від 30.11.2020 по справі №480/3105/19 дійшов висновку, що речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, а спрямоване насамперед на задоволення потреб військовослужбовців під час несення ними військової служби.
Отже, речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця.
Крім того, суд враховує висновок щодо застосування норм права, наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16, згідно з яким середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.
Таким чином, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення компенсації вартості неотриманого речового майна, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" відсутні.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є майновою вимогою.
Разом з тим, оскільки позивачем не зазначено суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає виплаті, то суд позбавлений можливості встановити розмір судового збору, який позивач має сплатити за вказану позовну вимогу.
Таким чином, позивачу за таку вимогу необхідно сплатити судовий збір відповідно до ч.2 ст. 4 Закону №3674-VI, а саме: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч.1, 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
За таких обставин позовну заяву слід залишити без руху.
Позивачу недоліки позовної заяви слід усунути у спосіб, який передбачає подання до суду: належним чином оформленої позовної заяви із зазначенням в ній власного реєстраційного номеру облікової картки платника податків або номеру і серії паспорта та ідентифікаційних кодів юридичних осіб - відповідачів в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також, відомих номерів засобів зв`язку, офіційних електронних адрес або адрес електронних пошт відповідачів; власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; копій доданих до позову документів в кількості, що відповідає кількості відповідачів у справі; заяви про поновлення строку звернення до суду з зазначенням підстав для поновлення строку та доказів на їх обґрунтування; документу про сплату судового збору або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Керуючись ст.169 КАС України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Городоцький виправний центр (№131)", Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною, стягнення заборгованості, зобов`язання вчинення певних дій залишити без руху.
Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 10 днів з дня вручення даної ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо не оскаржується.

Суддя С.А. Борискін