Справа № 357/7385/21
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/7385/21 Суддя першої інстанції: Моргун Г.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

при секретарі - Закревській І.Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Володарського районного суду Київської області від 05 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до дільничного офіцера поліції Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції Кобельника Павла Петровича, Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови і закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2021 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася Білоцерківського міськрайонного суду Київській області з позовом до дільничного офіцера поліції Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції Кобельника Павла Петровича (далі - Відповідач-1, Капітан поліції), Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - Відповідач-2, ГУ НП в Київській області) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГАВ №219187 від 16.05.2021 і закриття провадження у справі.

Розпорядженням голови Білоцерківського міськрайонного суду Київській області від 25.08.2021 справу передано до Володарського районного суду Київської області за підсудністю.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 05.10.2021 позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що окрім оскаржуваної постанови Відповідачами не надано будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, у той час як останнім відповідні обставини заперечуються. Крім того, суд підкреслив на наявності підстав для поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду, оскільки неможливо достовірно встановити дату отримання нею спірної постанови.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що у діях Позивача були ознаки правопорушення, передбаченого ст. 183 КпАП України, а відтак оскаржувана постанова прийнята правомірно.

Після усунення визначених в ухвалі від 26.10.2021 про залишення апеляційної скарги без руху ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2021 справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.12.2021.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, клопотання про відкладення розгляду справи не направляли, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Капітаном поліції 16.05.2021 року було складено постанову серії ГАВ №219187 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення (а.с. 7; далі - оскаржувана постанова), якою до Позивача за вчинення порушення, передбаченого ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн.

При цьому судом першої інстанції було встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало те, що 16.05.2021 у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме повідомила, що відносно неї вчиняється домашнє насильство, хоча цього по факту не було.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 7, 9, 183, 222, 245, 251, 280, 281, 285, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також п. 15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на необґрунтованість притягнення особи до адміністративної відповідальності через відсутність доказів вчинення нею правопорушення за документального підтвердження дотримання нею строків звернення до суду.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Матеріали справи свідчать та не заперечується ОСОБА_1 , що останньою здійснювався виклик поліції 16.05.2021 у зв`язку з тим, що співмешканець останньої ОСОБА_2 застосовав до неї фізичну силу, наносячи удари по різних частинах тіла, так погрожував вбивством. Проте, як зазначає Позивач, у своїх поясненнях (а.с. 9) вона не заперечувала факт застосування до неї фізичного насильства. Проте, за твердженням ОСОБА_1 , у подальшому вона з ОСОБА_2 примирилися, конфлікт був вичерпаний. Крім того, остання зазначила, що для проходження судово-медичного обстеження не зверталася.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що на момент надання пояснень 16.05.2021 працівникам поліції ОСОБА_1 мала об`єктивні побоювання у застосуванні до неї фізичного насильства від ОСОБА_2 , що, на переконання судової колегії, свідчить про існування у неї підстав для виклику поліції та, відповідно, відсутність в її діях ознак правопорушення, передбаченого ст. 183 КпАП України.

У розрізі наведеного судовою колегією враховується, що приписи ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ч. ч. 1-3 ст. 283 КпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У свою чергу, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів, що спірна у цій справі постанова складалася у присутності ОСОБА_1 , як і посилання на врахування в останній пояснень Позивача, відібраних під час прибуття поліції на виклик.

При цьому судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції (у тому числі на вимогу ухвали від 17.11.2021) Відповідачами не надано доказів, які б підтверджували викладені у позовній заяві доводи щодо відсутності, на переконання Позивача, в її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 183 КпАП України. До того ж зміст апеляційної скарги фактично зводиться до цитування норм права, що регулюють спірні правовідносини, окреслення завдань поліції згідно Закону України «Про Національну поліцію», а також розкриття складу правопорушення, передбаченого ст. 183 КпАП України.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, враховуючи, що належними та допустимими доказами не підтверджується факт вчинення Позивачем правопорушення, передбаченого ст. 183 КпАП України, на чому було вірно наголошено судом першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позиції Володарського районного суду Київської області щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - залишити без задоволення, а рішення Володарського районного суду Київської області від 05 жовтня 2021 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено « 01» грудня 2021 року.