Справа № 168/533/21
Суддя: Малюта А. В.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 168/533/21
Провадження № 2-а/168/11/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Малюти А.В.,

секретаря судових засідань Сулеви Н.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Панасюка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 529328 від 03 серпня 2021 року за частиною 2 статті 126, частиною 2 статті 122, частинами 1, 5, 6 статті 121 КУпАП. А саме: за керування незареєстрованим у встановленому порядку протягом 10 діб з моменту придбання мотоциклом, без дзеркал заднього виду, в темну пору доби, не увімкнувши фари ближнього світла, без мотошолома, та без посвідчення водія категорії «А».

Позов мотивує тим, що 02 серпня 2021 РОКУ біля 24 год.00хв. в с.Сереховичі Ковельського району Волинської області він вів мотоцикл в руках і підсвічував дорогу ліхтариком, бо в мотоциклі не було світла. Помітив два автомобілі із увімкненими габаритними вогнями. Поліцейський Зінчук В. В., який стояв на обочині, різко потягнув позивача. В результаті чого мотоцикл і позивач упали. Поліцейський завантажив транспортний засіб в службовий автомобіль. При цьому жодних процесуальних документів працівники поліції не складали. Біля 01 год. ночі його доставили в Старовижівське відділення поліції, потім до Старовижівської центральної районної лікарні. Де йому було запропоновано пройти тестування за допомогою «Драгера». На, що позивач відмовився вчиняти будь-які дії без адвоката. Лікар надав копію висновку щодо результатів медичного огляду. Позивач відмовився його підписувати без адвоката. В подальшому будь-яких документів, а ні лікар, а ні працівники поліції не складали та для ознайомлення не надавали. Просив лікаря провести його освідування шляхом забору крові або ж сечі і шляхом «Драгера». Однак працівники поліції і лікар йому відмовили. Копію постанови отримав листом 21 серпня 2021року. Вказує, що саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові не може бути належним доказом вчинення правопорушення. Тому просить визнати постанову поліцейського протиправної та її скасувати.

Ухвалою від 07 жовтня 2021 року судді Старовижівського районного суду Волинської області Малюти А.В. адміністративну справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання. Постановлено справу проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Панасюк І.І. позов підтримав, із зазначених в позові підстав. Вказав, що позивач був позбавлений права на захист. Про що вказує відповідь Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Волинській області. Бо повідомлень про затримання працівниками ВП №2 (смт Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області 02 серпня 2021 року не надходило. Зазначив, що працівниками поліції була порушена процедура розгляду справи про адміністративні правопорушення. Є розбіжності в часі складання постанови з часом, зафіксованим на відео. Мала би бути складена постанова про адмінправопорушення на місяці вчинення, а не винесена в лікарні після закінчення освідування позивача. Вказує, що відеозапис з відеореєстратора, наданого відповідачем, не є належним доказом у справі. Бо спочатку під час проведення відеозапису поліцейським Бенедисюком В. В. не було повідомлено позивача про здійснення відеофіксації. А лише згодом було повідомлено про це поліцейським ОСОБА_2 . Зазначає, що з відео вбачається, що відносно позивача був складний протокол за статтею 126 КУпАП. Хоча з відео не вбачається складання протоколів порушення позивачем інших статтей КУпАП. Наведене вище свідчить, що відносно позивача відбулось адміністративне затримання. Тому просить скасувати оскаржувану постанову. Крім цього надав суду вартість послуг адвоката та акт прийому-передачі наданих послуг.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що мотоциклом не їхав, а вів його в руках. Присвічував ліхтариком. Посвідчення водія категорії «А» немає. Транспортний засіб не зареєстрований у встановленому порядку. Мотошолома не було, бо не їхав, а вів мотоцикл в руках.

Від представника відповідача ОСОБА_3 Мартинюка В.О. надійшов відзив на позовну заяву. Відзив мотивує тим, що 02 серпня 2021 року о 23.год. 32 хв. під час несення служби працівниками поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було виявлено порушення правил дорожнього руху. А саме: керування ОСОБА_1 незареєстрованим у встановленому порядку протягом 10 діб з моменту придбання мотоциклом, без дзеркал заднього виду, в темну пору доби, без увімкнених фари ближнього світла, без мотошолома, та без посвідчення водія категорії «А». Водій був зупинений на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Після встановлення особи, ОСОБА_1 було доставлено в Старовижівську ЦРЛ. Після видачі лікарем висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння було складено оскаржувану постанову та накладено стягнення в розмірі 3400грн. Під час складання постанови працівниками поліції розяснено права, передбачені статтею 63 Конституції України та положення статтей 268, 307, 308 КУпАП. Від підпису позивач відмовився. Вважає, що адміністративна справа розглянута в межах наданих повноважень, при прийнятті рішення було оцінено докази за внутрішнім переконанням в їх сукупності т керуючись законом і правосвідомістю, Справа розглянута в строк, стягнення накладено в межах санкції статті, з дотриманням процедури розгляду справи. Тому є всі підстави щодо залишення постанови без змін, а позовної заяви без задоволення. Просить судовий розгляд проводити без його участі. Крім цього до відзиву додано відеофіксацію події на DVD дисках.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Стаття 9 КУпАП встановлює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (в тому числі за частиною 2 статті 126, частиною 2 статті 122, частиною 5 статті 121, частиною 6 статті 121, частиною 1 статті 121 КУпАП) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що 03 серпня 2021 року 01 год. 20 хв. поліцейським СРПП відділення поліції №1 (сел.Ратне) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області Бенедисюком В.В. в смт.Стара Вижівка по вул.Тараса Шевченка відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії БАВ № 529328 за частиною 2 статті 126, частиною 2 статті 122, частиною 5 статті 121, частиною 6 статті 121, частиною 1 статті 121 КУпАП. За порушення пункту 2.1 (а), пункту 19.1, 2.3(г), 30.1, 31.4.7 (а) ПДР України. А саме: за керування ОСОБА_1 о 23 год. 32 хв. в с.Сереховичі по вул.Радянській Ковельського району Волинської області незареєстрованим у встановленому порядку протягом 10 діб з моменту придбання мотоциклом, без дзеркал заднього виду, в темну пору доби, без фари ближнього світла, без мотошолома та без посвідчення водія категорії «А». Згідно статті 36 КУпАП стягнення накладено за більш серйозне правопорушення з числа вчинених в межах санкції частини 2 статті 126 КУпАП - в розмірі 3400,00 грн.

Із постанови слідує, що від отримання копії оскаржуваної постанови позивач ОСОБА_1 відмовився. В постанові є посилання, що здійснювалась відеофіксація правопорушень.

Згідно до пункту 2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно частини 2 статті 126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом настає адміністративна відповідальність.

Відповідно до пункту 2.3 (г) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів. Відповідно частини 5 статті 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами настає адміністративна відповідальність.

Згідно пункту 19.1 ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) фари або ліхтарі; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, габаритні ліхтарі. За користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів настає відповідальність за частиною 2 статті 122 КУпАП.

Згідно із пунктом 30.1 ПДР України власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів. Частина 6 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до пункту 31.4.7.(а) ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду. Згідно із частиною 1 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Викладені у вказаній постанові обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, інформацією з нагрудної відеокамери поліцейського, що зафіксована на наданому представником відповідача DVD-R-дисках та була відтворена в судовому засіданні.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису події правопорушення встановлено, що відеозйомка велась безперервно. Позивачу працівниками поліції було роз`яснено його права згідно статті 268 КУпАП. Про надання позивачу адвоката позивач не заявляв такого клопотання відразу ж на місці зупинки працівниками поліції. Скористався цим правом особисто, зателефонувавши по телефону адвокату ОСОБА_4 , перебуваючи уже в лікарні. Про що сам представник позивача- адвокат Панасюк І.І., ствердив в судовому засіданні. Відповідачем постанова винесена в лікарні в смт.Стара Вижівка після освідування позивача ОСОБА_1 , а не на місці його зупинки в с.Сереховичі Ковельського району Волинської області. Крім цього, з відеозапису встановлено із слів самого позивача, що він їхав мотоциклом, без мотошолома, присвічуючи ліхтариком. Його схопив поліцейський за рукав і він впав з мотоцикла на коліно. Їхав забрати сестру в с.Сереховичі. Сам позивач ОСОБА_1 на місці його зупинки вказав, що не правильно вчинив. Однак, перебиваючи в лікарні, позивач став заперечувати, що їхав. Вказував, що вів мотоцикл в руках. Разом з тим, з відео встановлено, що позивачу ОСОБА_1 працівником поліції Зінчуком В.В. повідомлялось про здійснення відеозапису події.

Тобто, наданий представником відповідача відеозапис з нагрудної камери поліцейського в свою чергу вказує на необґрунтованість доводів позивача ОСОБА_1 щодо не вчинення ним вказаних адміністративних правопорушень.

Крім цього в судовому засіданні встановлено, що позивач не має посвідчення водія категорії «А», мотоцикл не зареєстрований у встановленому порядку, їхав без мотошолома, без увімкнених фар, дзеркала заднього виду в мотоциклі відсутні.

Також позивачем в судовому засіданні не надано будь-яких документів (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія категорії «А» тощо), які б спростовували твердження відповідача про підставність винесення інспектором поліції ОСОБА_3 оскаржуваної постанови та спростовували б факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень за частиною 2 статті 126, частиною 2 статті 122, частиною 5 статті 121, частиною 6 статті 121, частиною 1 статті 121 КУпАП.

Суд критично ставиться до тверджень представника позивача Панасюка І.І. що відповідачем незаконно розглянуто справу в лікарні, а не на місці зупинки транспортного засобу, виходячи наступного. Адже з відеозапису події встановлено, що позивач ОСОБА_1 на місці його зупинки поліцейськими відмовився вказати своє прізвище, називався іншими іменем та прізвищем. А тому для встановлення особи його було доставлено у відділ поліції. Після чого позивач був доставлений для проходження медичного огляду на стан сп`яніння в лікарню. Де після його освідування і було винесено оскаржувану постанову. Яку він отримати відмовився.

Судом також із відеозапису встановлено, що було підтверджено представником позивача ОСОБА_4 в судому засіданні, що позивач особисто в лікарні скористався послугами адвоката.

Що стосується твердження адвоката Панасюка І.І. щодо наявності в діях поліцейських адміністративного затримання позивача ОСОБА_1 . То суд зазначає, що протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутній.

Стаття 280 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних до нього причин.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд приходить до переконання, що позиція позивача свідчить про його бажання уникнути відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, однак вина ОСОБА_1 є повністю доведеною, а дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях відносно ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 126, частиною 2 статті 122, частинами, 1, 5, 6 статті 121КУпАП.

За таких обставин суд вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серіії БАВ № 529328 від 03 серпня 2021 року, винесену поліцейським СРПП відділення поліції №2 (сел.Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Бенедисюком В.В., законною та обґрунтованою, а заявлений ОСОБА_1 адміністративний позов про скасування цієї постанови безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає.

За таких обставин, згідно вимог статті 139 КАС України судові витрати з відповідача не стягаються.

На підставі викладеного, керуючись статтями

9, 122, 251, 268, 276, 280, 283, 284, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

статтею 14 Закону України «Про дорожній рух»,

статтями 5, 9, 77, 79, 159, 242-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. В. Малюта