Справа № 620/7155/21
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/7155/21 Головуючий у І інстанції - Баргаміна Н.М.,
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, начальника відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Сороки Тетяни Олександрівни, заступника начальника відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Юрченко Ірини Михайлівни про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 26.04.2021, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до зарахованих до страхового стажу періоду навчання в МВТУ імені Н.Е. Баумана з 01.09.1978 до 09.07.1981, періоду роботи з пільговим обчисленням стажу з 09.10.1985 до 09.10.1988 на Амурському целюлозно-картонному комбінаті в місті Амурськ Хабаровського краю та зарахованому стажу за роботу в Україні з 01.10.1996 до 07.01.2010 в загальному розмірі 20 років 6 місяців 24 дня додатково зарахувати період навчання в Московському лісотехнічному інституті з 01.09.1981 до 05.07.1985, періоди роботи, зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 27.01.1986 з 09.11.1988 до 12.09.1989 на Хімічному заводі «Полімер», з 12.12.1989 до 17.12.1991 в кооперативі «Комп`ютер-центр», з 23.12.1991 до 05.04.1994 на Хімічному заводі «Полімер», з 05.04.1994 до 16.09.1996 в Амурській філії комерційного банку «Дальпрогрес» та враховувати трудовий стаж в межах періоду з 09.11.1988 до 16.09.1996 за роботу на підприємствах в місті Амурськ Хабаровського краю, прирівняному до районів Крайньої Півночі в пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, якого достатньо для призначення пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути звернення позивача про призначення пенсії за віком з 02.01.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити позивачу визначені законодавством з 03.01.2021 підвищення пенсії за віком та провести виплати нарахованих сум пенсії, не отримані з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів;

- визнати протиправними дії службових осіб відділу обслуговування громадян № 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову позивачу в прийнятті заяви та документів для призначення пенсії за віком з 04.01.2021;

- стягнути з начальника відділу обслуговування громадян № 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області ОСОБА_2 на його користь матеріальні збитки в сумі 475, 00 грн та моральну шкоду в сумі 100 00, 00 грн;

- стягнути з заступника начальника відділу обслуговування громадян № 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області ОСОБА_3 на його користь матеріальні збитки в сумі 475, 00 грн та моральну шкоду в сумі 10 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області незаконно не врахувало до страхового стажу період навчання в Московському лісотехнічному інституті (нині Митищинська філія Московського державного технічного університету імені Н.Е. Баумана), період трудової діяльності в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі СРСР з 09.11.1988 до 16.09.1996 та пільговий стаж у період з 09.11.1988 до 16.09.1996. Вважає, що заступник начальника ОСОБА_3 та начальник ОСОБА_2 відділу обслуговування громадян № 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області умисно завдають громадянам України похилого віку матеріальні збитки та моральну шкоду внаслідок несвоєчасного та неповного надання соціальних послуг, призначення та виплати пенсій, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», умисно примушують своїх підлеглих не приймати документи для призначення пенсії та вирішувати всі питання в усному порядку з метою позбавлення громадян похилого віку захисту в суді, умисно змушують громадян України робити те, що вони робити не зобов`язані, умисно позбавляють їх призначення пенсії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оформленого листом від 26.04.2021 № 2500-0205-8/22930, про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в Московському лісотехнічному інституті з 01.09.1981 по 05.07.1985, періоди роботи з 09.11.1988 по 12.09.1989 на Хімічному заводі «Полімер», з 12.12.1989 по 17.12.1991 в кооперативі «Комп`ютер-центр», з 23.12.1991 по 05.04.1994 на Хімічному заводі «Полімер», з 05.04.1994 по 16.09.1996 в Амурській філії комерційного банку «Дальпрогрес», здійснивши зарахування періоду роботи у районах Крайньої Півночі з 09.11.1988 до 12.09.1989 на Хімічному заводі «Полімер» та з 12.12.1989 по 31.12.1990 в кооперативі «Комп`ютер-центр» у пільговому обчисленні з розрахунку один рік за півтора року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 02.01.2021. В іншій частині у задоволені позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що з наданих позивачем документів та трудової книжки вбачається, що відповідачем протиправно не зараховано період навчання з 01.09.1978 по 02.07.1985 в Московському лісотехнічному інституті, періоди роботи позивача з 09.11.1988 по 12.09.1989 на Хімічному заводі «Полімер», з 12.12.1989 по 17.12.1991 в кооперативі «Комп`ютер-центр», з 23.11.1991 по 05.04.1994 на Хімічному заводі «Полімер» та з 05.04.1994 по 16.09.1996 в Амурській філії комерційного банку «Дальпрогрес». Що стосується визначення страхового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991, то суд зазначив, що законами України «Про пенсійне забезпечення» і «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено пільг при його обчисленні, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. В частині стягнення на користь позивача моральної та матеріальної шкоди суд відмовив, оскільки позивачем не було надано належних доказів заподіяння йому матеріальної шкоди та моральної шкоди.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що пенсія на пільгових умовах і за вислугу років громадянам держав-учасникам Угоди зараховується на підставі стажу, набутого на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди, отже на його думку Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 зобов`язує Україну зараховувати трудовий стаж, набутий на відповідних територіях на пільгових умовах, а тому суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях. Наголошує про порушення його права в частині відмови в прийняті заяви та документів для призначення пенсії за віком з 04.01.2021. Крім того, просить стягнути на його користь судові витраті зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що належними документами не підтверджується період навчання з 01.09.1981 по 05.07.1985, період роботи з 23.12.1991 по 05.04.1994 на Хімічному заводі «Полімер», період роботи з 05.04.1994 по 16.09.1996, а тому відповідач правомірно не зарахував дані періоди до стажу позивача. Апелянт звертає увагу, що позивач не подавав уточнюючу довідку, а тому відсутні підстави для зарахування стажу роботи за період з 09.11.1988 по 31.12.1990 із розрахунку рік за півтора.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а його апеляційну скаргу задовольнити.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що 23.03.2021 та 07.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з заявами та відповідними документами про призначення пенсії за віком.

Листом від 26.04.2021 № 2500-0205-8/22930 відповідач повідомив позивача, що відповідно до наданих документів та на підставі ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж позивача складає 20 років 05 місяців 24 дні, врахувати страховий стаж за період з 09.11.1988 по 08.11.1991 на підставі договору від 17.12.1988 № 12, наданого Хімічним заводом «Полімор», не можливо, так як в вищезазначеній довідці є виправлення дати закінчення договору, врахувати страховий стаж за період з 23.11.1991 по 23.12.1994 на підставі договору, наданого Хімічним заводом «Полімор», не можливо, так як в вищезазначеній довідці період роботи вказано іншою кольоровою ручкою та іншим почерком, відсутня дата заключення договору

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень повною мірою не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону № 1058-IV визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» визначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Таким чином, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто як вірно зауважив суд першої інстанції достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеної у постановах Верховного Суду від від 10.09.2019 у справі № 348/2208/16-а та від 18.06.2020 у справі № 537/1415/17.

Як встановлено судом, відповідачем не було зараховано до страхового стажу період роботи з 09.11.1988 по 12.09.1989, з 23.11.1991 по 05.04.1994 на Хімічному заводі «Полімер», період роботи з 12.12.1989 до 17.12.1991 в кооперативі «Комп`ютер-центр», при цьому, в трудовій книжці позивача є записи № 6, №7 про роботу позивача з 09.11.1988 по 12.09.1989 на Хімічному заводі «Полімер», № 8, № 9 про роботу з 12.12.1989 по 17.12.1991 в кооперативі «Комп`ютер-центр», № 10, № 11, № 12 про роботу з 23.11.1991 по 05.04.1994 на Хімічному заводі «Полімер» та № 13, № 14 про роботу з 05.04.1994 по 16.09.1996 в Амурській філії комерційного банку «Дальпрогрес».

Період роботи позивача на Хімічному заводі «Полімер» також підтверджується відповідними трудовими договорами.

Щодо доводів апелянта на неточності в трудових договорах, укладених з Хімічним заводом «Полімер», колегія суддів зазначає, що вказані помилки не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним стажу, а відмова відповідача в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом.

Наведена позиція наведена у постановах Верховного Суд у постановах від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а та від 25.04.2019 у справі № 593/283/17.

В наведених постановах Верховний Суд висловив правову позицію, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Також суд першої інстанції правильно звернув увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, згідно якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди роботи позивача з 09.11.1988 по 12.09.1989 на Хімічному заводі «Полімер», з 12.12.1989 по 17.12.1991 в кооперативі «Комп`ютер-центр», з 23.11.1991 по 05.04.1994 на Хімічному заводі «Полімер» та з 05.04.1994 по 16.09.1996 в Амурській філії комерційного банку «Дальпрогрес» підтверджуються належними документами та підлягають зарахуванню до стажу роботи позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що період роботи у районах Крайньої Півночі з 09.11.1988 до 12.09.1989 на Хімічному заводі «Полімер» та з 12.12.1989 по 31.12.1990 в кооперативі «Комп`ютер-центр» зараховується до стажу роботи позивача у пільговому обчисленні з розрахунку один рік за півтора року.

Що стосується визначення стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991, то законами України «Про пенсійне забезпечення» і «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено пільг при його обчисленні.

Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу і в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, Тимчасовій угоді між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 та затвердженому відповідно до Тимчасової угоди Порядку переведення і виплати пенсій (постанова правління Пенсійного фонду від 07.08.1996 № 10-3).

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях.

Вказаний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 348/2208/16-а, від 08.07.2021 у справі № 459/2778/16-а.

Щодо зарахування до страхового стажу період навчання позивача з 01.09.1981 по 05.07.1985, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 8 Порядку № 637 передбачено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Судом першої інстанції було встановлено, що в трудовій книжці позивача є записи № 1 про навчання з 01.09.1978 по 02.07.1985 в Московському лісотехнічному інституті,

Період навчання позивача також підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 .

Крім того, в матеріалах справи міститься архівна довідка видана Московським державним технічним університетом ім. Н.Е. Баумана, довідка про навчання, з яких вбачається, що позивач навчався у період 01.09.1978 по 02.07.1985.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач протиправно не зарахував період навчання з 01.09.1978 по 02.07.1985 до страхового стажу позивача.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій службових осіб відділу обслуговування громадян № 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову позивачу в прийнятті заяви та документів для призначення пенсії за віком з 04.01.2021, то колегія суддів зазначає, що задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на підставі встановлених фактичних обставин справи, суті позовних вимог, що в межах даної справи судом не встановлено наявність порушеного права позивача в частині відмови в прийнятті заяви та документів для призначення пенсії за віком з 04.01.2021, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до ч.1 ст. 308 переглядає рішення суду першої інстанції в мажах доводів апеляційних скарг.

Щодо стягнення на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає, що оскільки колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, то витрати зі сплати судового збору відповідно не підлягають відшкодуванню. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що і в суді першої інстанції, і в суді апеляційної інстанції позивач був звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 238, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова