Справа № 380/13839/21
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сасевича О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із вимогою згідно ст.245 ч.2 КАС України визнати протиправними рішення №17 від 06.04.2021 і 29.04.2021 суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині перерахунку пенсії на підставі довідок Військової прокуратури Західного регіону України №87 від 13.02.2020 і Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону №349 від 20.04.2021 з розрахунку 60 відсотків від суми місячної заробітної плати з обмеженням (не більше десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність)за наявними в пенсійній справі документа мита зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівської області вчинити певні дії, а саме: на підставі ч.20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (в її діючій редакції з урахуванням положень ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 у редакції на час призначення пенсії) здійснити з 13.12.2019 по 14.03.2021 перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки військової прокуратури Західного регіону України №87 від 13.02.2020 з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати /грошового забезпечення без обмеження максимальним(граничним) розміром; а з 15.03.2021 - перерахунок призначеної мені пенсії на підставі довідки №349 Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону від 20.04.2021 з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати /грошового забезпечення без обмеження максимальним (граничним) розміром з подальшою невідкладною виплатою та виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованими сумами пенсій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є пенсіонером органів прокуратури, якому призначено пенсію за вислугу років у відповідності до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", в розмірі 90% від суми заробітної плати за відповідною посадою без обмеження граничного розміру, з 28.10.2003.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/2701/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними рішення і дій та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 13.12.2019 року здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на підставі довідки Військової прокуратури Західного регіону України №87 від 13.02.2020 року з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

На виконання вказаного рішення розпорядженням №17 від 06.04.2021 з 13.12.2019 проведено перерахунок пенсії за вислугу років з урахуванням довідки військової прокуратури західного регіону України від 13.02.2020 №87. При цьому відповідач зазначив, що порядок визначення розміру пенсії прокурорам регулюється ст.86 Закону України «Про прокуратуру», згідно з якою пенсія за вислугу років обчислюється в розмірі 60 відсотків від сум їх місячної заробітної плати, вказано, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

21.04.2021 позивачем до Франківського відділу обслуговування громадян у м.Львові Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подано заяву про перерахунок пенсії на підставі довідки №349 Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону від 20.04.2021 з додатком її оригіналу.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №5617-4773/M-52/8-1300/21 від 18.05.2021 відповідно до вказаних заяви і довідки «проведено перерахунок пенсії». При цьому Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зазначило, що «після проведеного перерахунку розмір пенсії за вислугу років з 01.04.2021 становить 56994 грн. (94990 грн. х 60%), а з урахуванням обмеження, встановленого ст.86 Закону 1697-17690 грн.» (на підставі рішення №17 від 29.04.2021).

Листом №1300-0305-8/47347 від 28.05.2021 відповідач підтвердив, що «за період з 13.12.2019 по 30.04.2021 нарахована доплата в сумі 128313,92 грн., сума внесена до Реєстру судових рішень виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою», тобто за перiод здійснених перерахунків за двома згаданими довідками №87 i 349 відповідно від 13.02.2020 і 20.04.2021 на підставі рішень №17 від 06 i 29 квітня 2021.

Позивач вважає незаконною відмову відповідача у задоволенні заяви про проведення перерахунку пенсії в розмірі 90% та без обмеження максимальним розміром пенсії, що стало підставою звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 25.08.2021 провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

22.09.2021 за вх.№68868 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Вказує, що посилання позивача на здійснення перерахунку розміру пенсії виходячи з розміру 90% від суми місячної заробітної плати вважає безпідставними. Законом України від 27 березня 2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (далі - Закон № 1789-ХІІ), якими змінено відсоткове значення розміру пенсії з 80 до 70 відсотків, а Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIIІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» змінено відсоткове значення розміру пенсії з 70 до 60 відсотків. Тому безпідставними є посилання позивача на необхідність здійснення перерахунку пенсії, виходячи з розміру 90% від суми місячної заробітної плати. Зазначає, що відповідно до Закону України «Про прокуратуру» пенсія не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб які втратили працездатність і положення вищевказаного закону неконституційними не визнавалися, а тому підлягають застосуванню.

30.09.2021 за вх.№71128 позивач надав відповідь на відзив. На спростування заперечень відповідача наголошує, що зміни у законодавстві стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку. Таким чином, враховуючи те, що позивач вже є пенсіонером за вислугою років і пенсія призначена йому до 01.01.2016, до її розміру не можуть застосовуватися будь які обмеження. Максимальним розміром могла бути обмежена пенсія, яка призначена виключно працюючим пенсіонерам, на яких поширюється дія Закону №1697-VII.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, якому з 28.10.2003 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від середньомісячної суми заробітної плати.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/2701/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними рішення і дій та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 13.12.2019 року здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на підставі довідки Військової прокуратури Західного регіону України №87 від 13.02.2020 року з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

На виконання вказаного рішення розпорядженням №17 від 06.04.2021 з 13.12.2019 проведено перерахунок пенсії за вислугу років з урахуванням довідки військової прокуратури західного регіону України від 13.02.2020 №87. При цьому відповідач зазначив, що порядок визначення розміру пенсії прокурорам регулюється ст.86 Закону України «Про прокуратуру», згідно з якою пенсія за вислугу років обчислюється в розмірі 60 відсотків від сум їх місячної заробітної плати, вказано, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

21.04.2021 позивачем до Франківського відділу обслуговування громадян у м.Львові Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подано заяву про перерахунок пенсії на підставі довідки №349 Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону від 20.04.2021 з додатком її оригіналу.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №5617-4773/M-52/8-1300/21 від 18.05.2021 відповідно до вказаних заяви і довідки «проведено перерахунок пенсії». При цьому Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зазначило, що «після проведеного перерахунку розмір пенсії за вислугу років з 01.04.2021 становить 56994 грн. (94990 грн. х 60%), а з урахуванням обмеження, встановленого ст.86 Закону 1697-17690 грн.» (на підставі рішення №17 від 29.04.2021).

Листом №1300-0305-8/47347 від 28.05.2021 відповідач підтвердив, що «за період з 13.12.2019 по 30.04.2021 нарахована доплата в сумі 128313,92 грн...сума внесена до Реєстру судових рішень виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою», тобто за перiод здійснених перерахунків за двома згаданими довідками №87 i 349 відповідно від 13.02.2020 і 20.04.2021 на підставі рішень №17 від 06 i 29 квітня 2021.

Із наявної в матеріалах справи копії перерахунку видно що такий проведений із загального процентного розрахунку пенсії від заробітку 60 з обмеженням максимального розміру.

Вважаючи зменшення відсоткового значення розміру свого грошового забезпечення від якого слід обраховувати пенсію протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Станом на дату призначення позивачу пенсії питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури було врегульоване положеннями ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, частина перша якої (в редакції чинній на час призначення пенсії) встановлювала, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Частиною 12 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції чинній на час призначення пенсії) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч.17 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, станом на момент призначення позивачу пенсії, Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII було передбачено право осіб, яким призначена пенсія за цим Законом, на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Разом з тим ст.2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VІ від 08.07.2011 року встановлено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до законів України «Про прокуратуру», «;Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення», зокрема, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.

В той же час, положення ст.50-1 Закону №1789-ХІІ щодо підстав та порядку перерахунку пенсій прокурорам змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ від 08.07.2011 року не зазнали. Відбулась лише зміна порядкового номеру частин статті, що регламентували вказаний порядок та підстави, так ч.12 та 17 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ відповідно стали ч.13 та 18.

14.10.2014 року прийнято новий Закон України "Про прокуратуру" №1697-VІІ (далі - Закон №1697-VІІ, набрав чинності з 15.07.2015 року). Згідно з п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону №1697-VІІ попередній Закон України "Про прокуратуру" із змінами частково втратив чинність, окрім, зокрема, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1 Закону.

Питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури регламентовані ст.86 Закону №1697-VІІ.

У свою чергу, питання перерахунку пенсії у первісній редакції (тобто в редакції прийняття Закону №1697-VII) було врегульовано ч.20 ст.86, якою передбачалось, що, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Отже, первинна редакція ч.20 ст.86 Закону №1697-VІІ та ч.17 (з 01.10.2011 року - ч.18) ст.50-1 Закону №1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, з-поміж іншого, внесено зміни:

- частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (діяла до 15.07.2015) викладено в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України»

- частину двадцяту статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» №1697-VІІ (набрала чинності 15.07.2015) викладено у такій редакції: « 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, починаючи з 01.01.2015 року в Україні жоден закон не визначав а ні умов (підстав), а ні порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України "Про прокуратуру".

13.12.2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи за конституційними скаргами щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення ч.20 ст.86 Закону №1697-VII ухвалив Рішення №7-р(II)/2019, яким: визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.20 ст.86 Закону №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення ч.20 ст.86 Закону №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

До того ж Конституційний Суд України установив такий порядок виконання цього Рішення:

- ч.20 ст.86 Закону №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- ч.20 ст.86 Закону №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

У своєму рішенні Конституційний Суд України, зокрема, зазначив, що працівник прокуратури, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, набуває право на отримання пенсії. Пенсійне забезпечення таких працівників здійснюється відповідно до ст.86 Закону.

Відповідно до ч.2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з 13.12.2019 року Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", яка набрала законної сили 06.09.2017 року, було підвищено посадові оклади та надбавки за класний чин прокурорсько-слідчим працівникам.

Таким чином, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників органів прокуратури на підставі Постанови КМУ №657 та ухваленням Конституційним Судом України рішення №7-р(ІІ)/2019, позивач набув право на перерахунок пенсії, починаючи з 13.12.2019 року.

Вирішуючи цей спір суд виходить із того, що право позивача на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 підтверджено рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 року у справі № 380/2701/20, яким позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 13.12.2019 року здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на підставі довідки Військової прокуратури Західного регіону України №87 від 13.02.2020 року з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Предметом спору у даній справі є дії відповідача під час здійснення перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду на підставі довідок Військової прокуратури Західного регіону України №87 від 13.02.2020 і Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону №349 від 20.04.2021 щодо обмеження пенсії максимальним розміром та застосування відсоткового розміру 90% грошового забезпечення.

Враховуючи, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90, а потім 80 і згодом 60 процентів від суми місячного (чинного) заробітку, а також положення частини другої статті 86 Закону №1697-VII, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії прокурорів має застосовуватись норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Наведена позиція щодо послідовності застосування норм закону, якими визначається відсоток, з якого обчислюється пенсія, збігається з висновками Верховного Суду, викладеними у рішенні від 4 лютого 2019 року, яке набрало законної сили 16 жовтня 2019 року, у зразковій справі №240/5401/18, в якій йдеться про зменшення відсоткового значення грошового забезпечення при перерахунку пенсії військовослужбовців.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд України у постанові від 6 жовтня 2015 року у справі №127/11720/14-а та Верховний Суд у постанові від 8 червня 2021 року у справі №263/15245/16-а висловили позицію щодо зміни розміру відсотків пенсії колишнім працівникам прокуратури при її перерахунку. Вказана позиція зводиться до того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ на момент звернення позивача із заявлю про перерахунок пенсії, щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Подібна правова позиція за схожих обставин також була застосована Верховним Судом у постановах від 3 травня 2018 року у справа № 308/11498/16-а, від 22 червня 2018 року у справі №635/6663/16-а, від 19 червня 2018 року у справі №725/1352/16-а) та від 29 червня 2020 року у справі № 490/5366/16-а.

Отже, пенсія позивача підлягає перерахунку виходячи із відсоткового значення станом на час призначення позивачу пенсії, а саме: у розмірі 90 % грошового забезпечення, тому перерахунок пенсії позивача із застосуванням розміру пенсії 60 % грошового забезпечення є протиправним, а тому в цій частині позовні вимоги належить задовольнити.

Щодо правомірності обмеження пенсії за вислугу років позивача максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, суд зазначає таке.

У постанові від 10 вересня 2021 року у справі №580/5238/20, Верховний Суд дійшов висновку, що внаслідок перерахунку пенсії позивача (призначеної до 2011 року) її розмір перевищив максимальний, а тому до приведених правовідносин слід застосовувати обмеження, запроваджені статтею 2 Закону № 3668-VI, позаяк така норма Закону неконституційною не визнавалася, є чинною, а тому є обов`язковою для застосування.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно абз.6 ч.15 ст.86 Закону «Про прокуратуру» №1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Вказану норму закону введено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України №911-VIII» від 24.12.2015, пунктом другим «Прикінцевих положень» якого передбачено, що визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

Окрім того, 01.10.2011 набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VІ.

Згідно з абзацом першим пункту 2 розділу II "Прикінцевих та перехідних положення" Закону № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що пенсія позивачу призначена з 2003 року, а відтак приведені вище положення з приводу запровадження обмеження пенсії максимальним розміром на позивача не поширюються.

Поряд із зазначеним, абзацом другим пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону №3668-VI визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом. Приведені положення Закону є чинними на дату розгляду судом апеляційної скарги.

Досліджуючи питання з приводу обмежень, запроваджених абзацом другим пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону №3668-VI, суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 64 Основного Закону України (254к/96-ВР) конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (254к/96-ВР).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Конституційний Суд України в абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини рішення від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004 (v015p710-04) зазначив, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Конституційний Суд України у рішенні від 29 червня 2010 року N 17-рп/2010 (v017p710-10 ) також зазначив, що "одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями" (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини) (v017p710-10).

Окрім того, у Рішенні №3-рп/2001 від 05.04.2001 Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року (справа №308/11498/16-а) висловив правову позицію про те, що оскільки перерахунок пенсії позивачу пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, то при визначенні її розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.

Крім того, у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі №240/5401/18 Верховний Суд зазначив, що застосування нового відсоткового розміру до перерахунку пенсії є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Як встановлено судом вперше пенсія позивачу призначена у 2003 році, тобто в період дії Закону №1789-XII, який не передбачав жодних обмежень при виплаті позивачу пенсії, а лише встановлював, що пенсія особі виплачується у певному відсотковому розмірі (який визначається з урахуванням стажу такої особи) від розміру відповідної заробітної плати / грошового забезпечення за відповідною штатною посадою. Таким чином, особа при виході на пенсію набула право на отримання пенсії в певному відсотковому розмірі від відповідної заробітної плати / грошового забезпечення за відповідною діючою посадою без будь-яких обмежень.

При застосуванні до спірних правовідносин норми абзацу другого пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону №3668-VI, в частині обмеження пенсії її максимальним розміром, становище позивача не покращується, адже звужується набуте ним право щодо перерахунку та виплати призначеної йому пенсії у відсотковому відношенні від відповідної заробітної плати / грошового забезпечення за відповідною штатною посадою без застосування будь-яких обмежень.

Наведене дає підстави дійти висновку про те, що законодавче нововведення щодо обмеження максимального розміру пенсій під час її перерахунку не може застосовуватись до раніше призначених пенсій, оскільки в даному випадку буде порушуватись принцип незворотності нормативно-правових актів у часі, закріплений у статті 58 Конституції України.

Водночас, колегія суддів при вирішенні спірних правовідносин враховано положення ч. 1-3 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Питання щодо обмеження максимальним розміром пенсії, окрім пенсій призначених за нормами Закон України Про прокуратуру стосувалося також пенсій військовослужбовців, яким пенсія призначалась за нормами Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Зокрема, Законом України від 24 грудня 2015 року №848-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст.43 Закону №2262-XII доповнено частиною 7 про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року.

При цьому у вказаному рішенні Конституційний суд вказав, що: «обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. Виходячи з наведеного Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону № 2262 суперечать статті 17 Конституції України».

Таким чином, за Рішення Конституційного Суду України обмеження максимальним розміром пенсії не відповідає ст.17 Конституції України і таке обмеження є протиправним.

Правова позиція з вказаного питання викладена у останніх постановах Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі №813/678/18 та від 09 лютого 2021 року у справі №640/2500/18.

Конституційний Суд України в Рішенні від 3 жовтня 2001 року № 12-рп/2001, вказав що стале забезпечення фінансування судів з метою створення належних умов для їх функціонування потребує також сталого фінансування органів прокуратури, зокрема, належного соціального захисту їх працівників та осіб, які вийшли на пенсію. Потреба у належному соціальному захисті працівників органів прокуратури випливає з характеру покладених на них службових обов`язків у зв`язку з виконанням ними функцій держави, є гарантією незалежності їх діяльності у ефективному судовому захисті прав громадян.

Отже, зміна умов перерахунку пенсій особам, які належать до певної категорії працівників органів прокуратури, призвела до такого нормативного регулювання перерахунку пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на перерахунок пенсій без будь- яких обмежень, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію та її отримання.

Частиною 4 ст. 7 КАС України встановлено, що якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ч. 2 ст. 8 КАС України).

Статтею 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Як наслідок, приведених положень законодавства суд приходить до висновку, що не може бути обмежень прав особи в залежності від зайнятої ним посади. А відтак, при вирішенні вказаного питання суд повинен не допустити будь-якої дискримінації та забезпечити рівність конституційних прав і свобод для громадян не залежно від зайнятих ними посад у минулому, позаяк всі громадяни є рівними перед законом.

За наведених обставин, висновки відображені у вказаному рішенні Конституційного суду та постановах Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі №813/678/18 та від 09 лютого 2021 року у справі №640/2500/18 є такими, що підлягають урахуванню судом і в даних правовідносинах.

Окрім того, у справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії», Європейський суд з прав людини зазначив, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції слід застосовувати для захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Позаяк, «законні очікування» це очікування можливості (ефективного) здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого (того, яке випливає з інших прав), у разі якщо особа прямо не виключена з кола тих, хто є носіями відповідного права. Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань».

У справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд» та інші проти Ірландії» від 23.10.1991 Європейський суд з прав людини також зазначив, що «правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати таке рішення дійсним та розраховувати на певний стан речей.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у редакції протоколів №11 та №14 (04 листопада 1950 року), визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2014 року у справі Суханов та Ільченко проти України (заяви № 68385/10 та № 71378/10) зазначено, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (п. 52).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі Федоренко проти України (заява №25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію про те, що право власності може бути існуючим майном або виправданими очікуваннями щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи законними сподіваннями отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. TheUnitedKingdom № 44277/98).

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005 №5-рп/2005, від 29.06.2010 №17-рп/2010, від 22.12.2010 №23-рп/2010, від 11.10.2011 №10-рп/2011).

Отож, застосування абзацу другого пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону №3668-VI у спірних правовідносинах суперечить правовій позиції Європейського суд з прав людини щодо забезпечення державою «правомірних очікувань» особи, на які вона набула право. А перерахунок пенсії позивача із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії на підставі та у порядку, визначеному законом, чинним на момент призначення йому пенсії, є втручанням у майнові права позивача у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги позивача в частині, яка стосуються перерахунку та виплати позивачу пенсії за вислугу років, без обмеження максимального розміру пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відтак, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та аналізуючи наведені положення законодавства, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову частково.

Визначаючись із способом захисту порушених прав, суд вважає, що належним та повним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним рішення №17 від 06.04.2021 і 29.04.2021 суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині перерахунку пенсії на підставі довідок Військової прокуратури Західного регіону України №87 від 13.02.2020 і Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону №349 від 20.04.2021 з розрахунку 60 відсотків від суми місячної заробітної плати з обмеженням (не більше десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність)за наявними в пенсійній справі документами та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівської області вчинити певні дії, а саме: на підставі ч.20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (в її діючій редакції з урахуванням положень ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 у редакції на час призначення пенсії) здійснити з 13.12.2019 по 14.03.2021 перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки військової прокуратури Західного регіону України №87 від 13.02.2020 з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати /грошового забезпечення без обмеження максимальним(граничним) розміром; а з 15.03.2021 - перерахунок призначеної пенсії на підставі довідки №349 Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону від 20.04.2021 з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати /грошового забезпечення без обмеження максимальним (граничним), з урахуванням виплачених сум.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача здійснити доплату невиплачених сум перерахованої пенсії невідкладно, суд зазначає наступне.

22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №649 для реалізації вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» з урахуванням того, що виконання таких рішень суду здійснюється виключно за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті.

Згідно із пунктом 1 Порядку №649 цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Суд зазначає, що станом на момент вирішення даної справи по суті перерахунок пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не здійснено, а рішення суду, яким встановлено протиправність дій останнього щодо не здійснення такого перерахунку не набрало законної сили.

Задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам, а отже, зазначена позовна вимога є передчасною.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними рішення №17 від 06.04.2021 і 29.04.2021 суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині перерахунку пенсії на підставі довідок Військової прокуратури Західного регіону України №87 від 13.02.2020 і Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону №349 від 20.04.2021 з розрахунку 60 відсотків від суми місячної заробітної плати з обмеженням (не більше десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність)за наявними в пенсійній справі документами.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівської області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) здійснити, на підставі ч.20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (в її діючій редакції з урахуванням положень ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991) з 13.12.2019 по 14.03.2021 перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки військової прокуратури Західного регіону України №87 від 13.02.2020 з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати /грошового забезпечення без обмеження максимальним(граничним) розміром; а з 15.03.2021 - перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки №349 Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону від 20.04.2021 з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати /грошового забезпечення без обмеження максимальним (граничним) розміром, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сасевич О.М.