Справа № 600/2063/21-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/2063/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького міського голови Клічука Романа Васильовича та Чернівецької міської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Чернівецького міського голови Клічука Романа Васильовича (відповідач-1) та Чернівецької міської ради (відповідач-2) з такими позовними вимогами:

визнати протиправним та скасувати розпорядження Чернівецького міського голови Клічука Романа Васильовича №432-к від 07.04.2021 року;

поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю Чернівецької міської ради;

зобов`язати Чернівецьку міську раду виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та понесені судові витрати;

зобов`язати Чернівецького міського голову ОСОБА_2 видати розпорядження, яким призначити ОСОБА_1 на рівнозначну посаду в управління комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування міської ради в порядку переводу з відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради.

Ухвалою суду від 25.05.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.04.2021 року Чернівецький міський голова ОСОБА_2 видав розпорядження №432-к, яким звільнив її із займаної посади головного спеціаліста відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю Чернівецької міської ради через ліквідацію даного структурного підрозділу відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Ліквідація відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю Чернівецької міської ради відбулася на підставі рішення сесії Чернівецької міської ради №42 від 28.01.2021 року, в якому пунктом 1.2. даного рішення прийнято: "Утворити з 06.04.2021 року управління комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування міської ради".

Пунктом 2 даного рішення визначено ліквідувати 05.04.2021 року відділ міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради, відділ звернень громадян міської ради та відділ комп`ютерно-технічного забезпечення міської ради, передавши їх функції управлінню комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування міської ради без зміни загальної чисельності штатних одиниць міської ради.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підрозділу не відбулося, а лише змінилася назва та категорія - з відділу на управління, що жодним чином не вплинуло на функціональні обов`язки, профіль діяльності та професійні вимоги працівників.

Листом Чернівецького міського голови від 07.04.2021 року позивачу запропоновано посаду адміністратора відділу з питань оформлення дозвільних документів міської ради (Дозвільний центр), яка не є в складі структурного підрозділу в якому працювала позивач, є нижчою за освітньо-кваліфікаційними вимогами, якими вона володіє, а отже не є рівноцінною.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що позивач до звільнення працювала на посаді головного спеціаліста відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю Чернівецької міської ради, повноваження якого в повній мірі перейшли до новоутвореного органу - управлінню комунікацій, зовнішніх зав`язків та електронного урядування міської ради, то скорочення штату та чисельності виконавчих органів Чернівецької міської ради не відбулося. Позивач стверджує, що дана зміна назви структурного підрозділу Чернівецької міської ради підпадає під поняття змін в організації виробництва і праці, а не ліквідації, і утворення нового органу, і доводить, що звільнення позивача з посади є незаконним.

Відповідач-1, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що рішенням Чернівецької міської ради від 28.01.2021 року №42 внесено зміни до структури виконавчих органів Чернівецької міської ради, зокрема вирішено утворити з 06.04.2021 року управління комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування міської ради та ліквідовано 05.04.2021 року відділ міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради, відділ звернень громадян міської ради та відділ комп`ютерно-технічного забезпечення міської ради, передавши їх функції управлінню комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування міської ради без зміни загальної чисельності штатних одиниць міської ради.

Позивача було повідомлено про наступне вивільнення 05.04.2021 року персональним попередженням від 03.02.2021 року№01/02-06/287, що узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України. Запропонована позивачу посада адміністратора відділу з питань оформлення дозвільних документів міської ради є вищою, однак від цієї посади позивач відмовилась.

Щодо пропозицій позивачу посад в управлінні комунікацій, відповідач-1 зазначив, що у позивача відсутні докази знання двох іноземних мов та необхідний стаж роботи, у зв`язку з чим вона не відповідає кваліфікаційним вимогам, які визначені у Положенні про управління комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування міської ради №133, для зайняття посади начальника управління.

З аналогічних підстав позивач не може зайняти посаду керівника одного із структурних підрозділів Управління до якого перейшли функції ліквідованого відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради, а саме начальника відділу комунікацій.

Що стосується решти посад відділу комунікацій та сектору зовнішніх відносин, вказані посади не могли бути запропоновані позивачці в силу відсутності відповідно спеціалізації за освітою, а у відношення посади головного спеціаліста сектору зовнішніх відносин ще й знання іноземних мов та досвіду роботи, які вимагається згідно з посадовими інструкціями решти посад вказаних структурних підрозділів.

Крім того, з підстав сутності необхідної спеціальності за освітою, позивачу не могла бути запропонована будь-яка із посад відділу комп`ютерно-технічного забезпечення Управління комунікацій, до якого перейшли функції ліквідованого згідно з рішенням міської ради від 28.01.2021 року №42 відділу комп`ютерно-технічного забезпечення Чернівецької міської ради.

Також відповідач-1 зазначив, що працівники, які працювали у ліквідованому згідно з рішенням міської ради від 28.01.2021 року №42 відділі звернень громадян мали переважне право перед позивачкою на залишення на роботі на підставі ч. 1 ст. 42 КЗпП України.

З огляду на викладене відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач правом на подання відповіді на відзив відповідача-1 не скористався.

Відповідач-2 ухвалу суду від 25.05.2021 року отримав 31.05.2021 року проте у встановлений строк відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 15.07.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача-1 про призначення розгляду адміністративної справи №600/2063/21-а в судовому засіданні з викликом сторін.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий 14.12.2004 року Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області (а.с. 6-7).

Згідно з Дипломом спеціаліста РН№23465078 від 30.06.2003 року позивач отримала повну вищу освіту за спеціальністю "Політологія" та здобула кваліфікацію політолога (а.с. 48).

Розпорядженням Чернівецького міського голови від 18.12.2020 року №1536-к "Про призначення ОСОБА_1 головним спеціалістом відділу міжнародних відносин, інформації та зав`язків з громадськістю міської ради" призначено з 18.12.2020 року ОСОБА_1 на посаду головного спеціаліста відділу міжнародних відносин, інформації та зав`язків з громадськістю міської ради, в порядку переведення (ст. 32 КЗпП України), за її згодою увільнивши 17.12.2020 року з посади радника міського голови. Стаж посадової особи органу місцевого самоврядування, що застосовується до встановленої надбавки за вислугу років складає 00 років 00 місяців 04 дні (а.с. 49).

Рішенням 2 сесії Чернівецької міської ради VIII скликання від 28.01.2021 року №42 "Про внесення змін до рішення Чернівецької міської ради VII скликання від 22.12.2018 року №1604 "Про структуру, загальну чисельність виконавчих органів Чернівецької міської ради", зі змінами (а.с. 11-13, 58-59), вирішено, зокрема утворити з 06.04.2021 року управління комунікацій, зовнішніх зав`язків та електронного урядування міської ради та ліквідувати 05.04.2021 року відділ міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради, відділ звернень громадян міської ради та відділ комп`ютерно-технічного забезпечення міської ради, передавши їх функції управлінню комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування міської ради без зміни загальної чисельності штатних одиниць міської ради .

Вказаним рішенням також внесено зміни до рішення Чернівецької міської ради VII скликання від 22.12.2018 р. №1604 "Про структуру, загальну чисельність виконавчих органів Чернівецької міської ради", зі змінами від 16.02.2019 року №1620, від 11.04.2019 року №1707, від 19.08.2020 року №2353, від 15.10.2020 року №2439.

03.02.2021 року позивача ознайомлено з персональним попередженням №01/02-06/287 про наступне вивільнення в зв`язку із ліквідацією відділу міжнародних відносин, інформації та зав`язків з громадськістю міської ради. На тексті попередження позивачем поставлено відмітку про те, що відповідно до п. 2 ст. 42 КЗпП України вона має першочергове право на залишення на роботі (а.с. 9).

Листом від 07.04.2021 року №01/02-06/855 позивачу запропоновано з 01.04.2021 року обійняти вакантну посаду адміністратора відділу з питань оформлення дозвільних документів міської ради ("Дозвільний центр"). Від запропонованої посади позивач відмовилась, про що поставала відмітку на вищевказаному листі (а.с. 66).

Розпорядженням Чернівецького міського голови від 07.04.2021 року №432-к "Про звільнення ОСОБА_1 головного спеціаліста відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської і ради" припинено службу в Чернівецькій міській раді ОСОБА_1 , звільнивши з посади головного спеціаліста відділу міжнародних відносин, інформації та зав`язків з громадськістю міської ради 07.04.2021 року, у зв`язку із ліквідацією відділу міжнародних відносин, інформації та зав`язків з громадськістю міської ради (ст. 44 КЗпП України) (а.с. 8).

Відповідно до Довідки про доходи від 03.06.2021 року №98 середньоденна заробітна плата позивача складає 544,71 грн, середньомісячна заробітна плата складає 11438,91 грн (а.с. 31).

Вважаючи протиправним розпорядження Чернівецького міського голови Клічука Романа Васильовича №432-к від 07.04.2021 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору

Згідно частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України) та Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 року №2493-ІІІ (далі - Закон №2493-ІІІ).

Згідно зі ст. 7 Закону №2493-ІІІ правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України "Про статус депутатів місцевих рад", "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів", цим та іншими законами України.

Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

В силу приписів частини першої ст. 20 Закону №2493-ІІІ служба в органах місцевого самоврядування припиняється в тому числі і на загальних підставах, передбачених КЗпП України.

Отже, Законом № 2493-ІІІ передбачено лише додаткові підстави для припинення служби в органах місцевого самоврядування до тих, які визначені Кодексом законів про працю України.

Статтею 40 КЗпП України визначено підстави припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу, серед яких є зміна в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України).

Частиною 2 статті 40 КЗпП України унормовано, що вивільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Аналізуючи вищенаведені норми трудового законодавства, слід дійти висновку про те, що звільнення працівника за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України допускається лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників та неможливість перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Порядок вивільнення працівників врегульовано статтею 49-2 КЗпП України.

Згідно частини 1-3 цієї статті КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Отже, виходячи із змісту частин 1, 3 статті 49-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які цей працівник може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини 3 статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які заявилися на підприємстві протягом цього періоду та які існували на день звільнення.

Така правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 08.05.2019 року у справі №806/1175/17, від 06.03.2019 року у справі № 824/424/16-а та від 20.02.2020 року у справі № 809/1068/17.

Відповідно ч. 4 ст. 54 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року №280/97-ВР положення про відділи, управління та інші виконавчі органи ради затверджуються відповідною радою.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Чернівецької міської ради VII скликання від 30.11.2020 року №2505 затверджено Положення про відділ міжнародних відносин, інформації та зав`язків з громадськістю міської ради (а.с. 33-42).

Наказом начальника відділу міжнародних відносин Чернівецької міської ради від 18.12.2020 року №3 затвердженого посадову Інструкцію головного спеціаліста відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради (а.с. 44-47). Пунктом 4.1. вказаної посадової інструкції визначено кваліфікаційні вимоги до посади головного спеціаліста відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради, а саме: вища освіта професійного спрямування "Журналістика" "Міжнародні відносини", "Державне управління", "Міжнародна економіка" "Іноземні мови", "Менеджмент та адміністрування", "Політологія"' "Міжнародна інформація", "Управління персоналом та економіка праці" "Фінанси і кредит", "Облік і аудит", та інші спеціальності з цього напрямку за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра, спеціаліста. Вільне володіння державною мовою.

Як встановлено судом, розпорядженням Чернівецького міського голови від 18.12.2020 року №1536-к позивача призначено з 18.12.2020 року на посаду головного спеціаліста відділу міжнародних відносин, інформації та зав`язків з громадськістю міської ради, в порядку переведення, за її згодою увільнивши 17.12.2020 року з посади радника міського голови. Стаж посадової особи органу місцевого самоврядування, що застосовується до встановленої надбавки за вислугу років складає 00 років 00 місяців 04 дні.

В подальшому, рішенням 2 сесії Чернівецької міської ради VIII скликання від 28.01.2021 року №42 "Про внесення змін до рішення Чернівецької міської ради VII скликання від 22.12.2018 року №1604 "Про структуру, загальну чисельність виконавчих органів Чернівецької міської ради", зі змінами, вирішено утворити з 06.04.2021 року управління комунікацій, зовнішніх зав`язків та електронного урядування міської ради та ліквідувати 05.04.2021 року відділ міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради, відділ звернень громадян міської ради та відділ комп`ютерно-технічного забезпечення міської ради, передавши їх функції управлінню комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування міської ради без зміни загальної чисельності штатних одиниць міської ради.

Рішенням Чернівецької міської ради VIII скликання від 25.03.2021 року №133 затверджено Положення про управління комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування міської ради (а.с. 69-75).

Наказом начальника управління комунікацій, зовнішніх в`язків та електронного урядування Чернівецької міської ради від 06.04.2021 року №1а затверджено Положення про відділ комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування Чернівецької міської ради (а.с. 76-83).

Наказом начальника управління комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування Чернівецької міської ради від 06.04.2021 року №2а затверджено Положення про сектор зовнішніх зв`язків управління комунікацій, зовнішніх в`язків та електронного урядування Чернівецької міської ради (а.с. 84-91).

05.04.2021 року розпорядження Чернівецького міського голови №392-к внесено зміни і доповнення в розподіл штатної чисельності виконавчих органі міської ради. Зокрема, скорочено всі посади у відділі міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради та введено посади начальника, головного спеціаліста, старшого інспектора відділу комунікацій в управлінні комунікацій та завідувача сектору, головного спеціаліста в управлінні комунікацій (а.с. 61-65).

Таким чином, судом встановлено, що посада яку займала позивач фактично була скорочена (ліквідована).

Судом встановлено, що 03.02.2021 року позивача ознайомлено з персональним попередженням №01/02-06/287 про наступне вивільнення в зв`язку із ліквідацією відділу міжнародних відносин, інформації та зав`язків з громадськістю міської ради.

Листом від 07.04.2021 року №01/02-06/855 запропоновано позивачу з 01.04.2021 року обійняти вакантну посаду адміністратора відділу з питань оформлення дозвільних документів міської ради ("Дозвільний центр"). Від запропонованої посади позивач відмовилась про що поставала відмітку на вищевказаному листі.

Враховуючи вимоги статті 49-2 КЗпП України позивачці пропонувалась єдина вакантна посада, яка відповідає її кваліфікації, а саме посада адміністратора відділу з питань оформлення дозвільних документів міської ради ("Дозвільний "центр").

Статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-II визначено класифікацію посад в органах місцевого самоврядування. Згідно з вказаною правовою нормою посада начальника відділу віднесена до шостої категорії посад.

Частиною 2 ст. 14 Закону №2493-II визначено, що віднесення інших посад органів місцевого самоврядування, не зазначених у цій статті, до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням керівників відповідних органів місцевого самоврядування

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2013 року №265-р посада адміністратора виконавчого органу міста обласного значення віднесена до п`ятої категорії посад. Отже, запропонована позивачці посада адміністратора відділу з питань оформлення дозвільних документів міської ради є вищою, однак незважаючи на це, позивач відмовилась від запропонованої посади.

Стосовно пропозицій позивачу посад в новоутвореному управлінні комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування Чернівецької міської ради, суд зазначає наступне.

Пунктом 5.10. Положення №133 визначено кваліфікаційні вимоги до посади начальника Управління комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування Чернівецької міської ради, а саме: вища професійна освіта за спеціальністю "Державне управління" або за напрямками гуманітарних чи суспільних наук: "Журналістика", "Філологія" "Міжнародні відносини", "Політологія", "Право" тощо - освітньо-кваліфікаційний рівень магістра, спеціаліста; знання двох іноземних мов; стаж роботи за фахом на службі в органах місцевого самоврядування та державній службі на керівних посадах не менше 2 років або, при необхідності (виходячи із виконання виконавчим органом основних завдань та функцій) стаж роботи за фахом на керівних посадах в інших сферах управління не менше 2 років.

Судовим розглядом не встановлено, а позивачем не надано суду доказів знання двох іноземних мов, та наявності у неї необхідного стажу роботи за фахом на службі в органах місцевого самоврядування та державній службі на керівних посадах не менше 2 років. У зв`язку із вказаним, на момент звільнення позивача, вона не відповідала кваліфікаційним вимогам, які визначені Положення №133 для зайняття посади начальника новоутвореного Управління.

З аналогічних підстав позивач не може зайняти посаду керівника одного із структурних підрозділів Управління до якого перейшли функції ліквідованого відділу міжнародних відносин, інформації та зав`язків з громадськістю міської ради, а саме начальника відділу комунікацій.

Крім того, вказані посади належать до 5-ї категорії посад, тобто вищої ніж займала позивачка, а тому не є рівнозначними.

Положенням про сектор зовнішніх зав`язків управління комунікацій також визначено кваліфікаційні вимоги до посади завідувача Сектором: вища професійна освіта за напрямками: "Міжнародні відносини", "Міжнародна інформація", "Іноземні мови" освітньо-кваліфікаційного рівня магістра, спеціаліста; знання двох іноземних мов, стаж роботи на службі в органах місцевого самоврядування та на державній службі не менше двох років, а бо при необхідності (виходячи із виконання Сектором основних завдань та функцій) - управлінський стаж у інших сферах не менше 2 років.

Судовим розглядом не встановлено, а позивачем не надано суду доказів наявності у неї необхідної спеціальності за освітою, доказів знання двох іноземних мов та необхідного стажу роботи. З огляду на зазначене, позивач не відповідає кваліфікаційним вимогам для зайняття посади завідувача Сектором.

Що стосується решти посад відділу комунікацій та сектору зовнішніх відносин, вказані посади не могли бути запропоновані позивачу в силу відсутності відповідної спеціальності за освітою.

Крім того, з підстав відсутності необхідної спеціальності за освітою, позивачу не могла бути запропонована будь-яка із посад відділу комп`ютерно-технічного забезпечення Управління комунікацій, до якого перейшли функції ліквідованого згідно з рішенням міської ради від 28.01.2021 року №42 відділу комп`ютерно-технічного забезпечення Чернівецької міської ради.

Що стосується відділу звернень громадян Управління комунікацій, до якого перейшли функції ліквідованого згідно з рішенням міської ради від 28.01.2021 року №42 відділу звернень громадян міської ради, то з даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Поняття "кваліфікація" включає в себе не лише освітній рівень працівника, а й стаж роботи, здатність виконувати особливі доручення керівництва, володіння певними навиками, програмами, тощо.

При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, використовується ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконання покладених завдань та доручень тощо.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 11 березня 2020 року у справі №813/1220/16.

Так, для визначення рівня продуктивності праці та кваліфікації працівників, як це передбачено частиною першою статті 42 КЗпП України, роботодавець робить порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників, в процесі якого, як правило, враховуються такі обставини, як: наявність відповідної освіти, післядипломної освіти, документів про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи в роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалої тимчасової непрацездатності, зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних завдань, обсяги виконуваних робіт тощо.

Рівень кваліфікації визначається в залежності від освіти працівника та здобутих ним навичок під час виконання робіт за певною спеціальністю, а продуктивність праці вимірюється певними виробничими (службовими) показниками.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників.

Тобто, у першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці і лише за умови встановлення, що у всіх працівників є рівні умови продуктивності праці і кваліфікації, можна аналізувати, хто з них має переважне право на залишення на роботі згідно з частиною другою статті 42 КЗпП України.

Аналогічна правова позиція зроблена Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року справа №804/3325/17, 27 лютого 2020 року справа №620/1941/19, 01 липня 2020 року у справі №620/2711/19.

Згідно Довідки Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 27.05.2021 року №01/02-06/1572 працівники, які працювали у ліквідованому згідно з рішенням міської ради від 28.01.2021 року №42 відділі звернень громадян міської ради, і яких переведено до новоутвореного Управління комунікацій мали наступний стаж: ОСОБА_3 , заступник начальника відділу 31 р. 03 м. 10 дні; ОСОБА_4 , головний спеціаліст відділу 4 р. 03 м. 22 дні; ОСОБА_5 , начальник відділу 9 р. 03 м. 06 дні; ОСОБА_6 , старший інспектор відділу 02 р. 06 м. 19 дні, та які позитивно пройшли щорічне оцінювання (а.с. 136-151).

Щорічна оцінка позивача не проводилась, оскільки вона працювала на службі в органах місцевого самоврядування менше одного року, доказів зворотного матеріали справи не містять.

З наведеного слідує, що відповідачем проведено порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації позивача та працівників ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) та враховано, що вказані працівники мають більший стаж служби в органах місцевого самоврядування так і досвід роботи і успішно пройшли щорічну оцінку.

Вказаними обставинами спростовуються доводи позивача про його переважне право на залишення на роботі на підстав п.2 ч.2 ст. 42 КЗпП України, у зв`язку з відсутністю у сім`ї інших працівників із самостійним заробітком.

При цьому судом встановлено, що позивачу було запропоновано посаду адміністратора відділу з питань оформлення дозвільних документів міської ради ("Дозвільний центр"), однак позивач відмовився від вказаної посади, вважаючи, що вказана посада не є рівнозначною тій, якій вона займала до звільнення. Разом з тим, суд вважає безпідставними зазначені доводи позивача, оскільки відповідачем було запропоновано позивачу, з урахуванням його освіти та досвіду роботи, вакантну посаду в межах Чернівецької територіальної громади, кваліфікаційні вимоги до якої відповідають рівню кваліфікації та освіти позивача.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем-1 повністю дотримано обов`язок щодо працевлаштування позивача, натомість позивач відмовився від запропонованої посади. При цьому, працівники, яких переведено до новоутвореного Управління комунікацій мали переважне право перед позивачем на залишення на роботі на підставі ч. 1 ст.42 КЗпП України.

Враховуючи все зазначене вище, звільнення позивача відповідно до розпорядження міського голови від 07.04.2021 року №432-к на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України відбулося з дотримання порядку та гарантій, які передбачені законодавством про працю, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що приймаючи оскаржуване рішення суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Натомість доводи позивача, з огляду на вищевикладене, є безпідставними та не свідчать про обґрунтованість позову, а тому задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. За відсутності вказаних витрат, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Чернівецького міського голови Клічука Романа Васильовича та Чернівецької міської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач-1 - Чернівецький міський голова Клічук Роман Васильович (, площа Центральна, 1, м. Чернівці, Чернівецька область, 58002);

Відповідач-2 - Чернівецький міський голова Клічук Роман Васильович (, площа Центральна, 1, м. Чернівці, Чернівецька область, 58002).

Суддя В.О. Григораш