Справа № 640/14851/20
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/454
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11:54

25 серпня 2021 року м. Київ № 640/14851/20

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН"
до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
Суддя О.В.Головань

Секретар І.В.Галаган

Представники:

Від позивача: Кулеба А.М.

Від відповідача: Мудренко Д.Ю.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.03.2020 року № 2, від 16.06.2020 року №2, від 16.05.2020 року № 2, від 10.12.2020 року №2 (з врахуванням заяви від 04.01.2021 р.)

В судовому засіданні 25.08.2021 р. оголошено резолютивну частину рішення про задоволення позовних вимог.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН" (04073, місто Київ, ПРОСПЕКТ СТЕПАНА БАНДЕРИ, будинок 9, корпус 3-В, офіс 703, код 39407655) зареєстровано в якості юридичної особи 24.09.2014 р.; перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС у м. Києві, ДПІ у Оболонському районі; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний).

На підставі наказу від 11.01.2020 р. №130, ст. 20, 77, 82 Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2020 р. Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН" (код 39407655), про що складено акт від 24.02.2020 р. №143/26-15-05-02-01-14/39407655.

Згідно з висновками акта перевірки встановлено порушення -

п.44.1, 44.2, 44.6 ст. 44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.1, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 р. № 88 , п. 5, 7, 10, 13 П(С)БО 15 "Дохід", затвердженого наказом Мінфіну від 29.11.1999 р. №290, п. 5, 6, 7 П(С)ПБ 16 "Витрати", затвердженого наказом Мінфіну від 31.12.1999 р. №318, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 26 614 245 грн., в т.ч. за 9 місяців 2019 р. на суму 26 614 245 грн.;

п.188.1 ст. 188, п. 192.1, 192.3 ст. 192, п. 201.1, 201.7, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті, на суму 1 771 526 грн., в т.ч., за серпень 2018 р. на суму 1 282 784 грн., липень 2019 р. на суму 488 742 грн.; завищено від`ємне значення різниці податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 131 937 грн., в т.ч. за вересень 2019 р. на суму 131 937 грн.;

п. 188.1 ст. 188, п. 192.1 ст. 192, п. 198.5 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині відсутності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 4 371 307, 38 грн.;

пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 з урахуванням пп. "е" 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 164.5 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 171.2 "а" ст. 171, пп. "є" 14.1.54 п. 14.1 ст. 14, пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп.14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету в період, що перевірявся, на загальну суму 511 846, 77 грн.;

пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 з урахуванням пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування військового збору до бюджету у періоді, що перевірявся, на загальну суму 34 976 грн.

За результатами перевірки контролюючим органом 20.03.2020 р. винесено податкові повідомлення-рішення -

№2, яким за порушення п.188.1 ст. 188, п. 192.1, 192.3 ст. 192, п. 201.1, 201.7, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України позивачу донараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1 771 526 грн. та застосовано 442 882 грн. штрафних санкцій;

№2, яким за порушення п.188.1 ст. 188, п. 192.1, 192.3 ст. 192, п. 201.1, 201.7, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України позивачу зменшено від`ємне значення податку на додану вартість на 131 937 грн.;

№2, яким за порушення п.44.1, 44.2, 44.6 ст. 44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.1, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 р. № 88 , п. 5, 7, 10, 13 П(С)БО 15 "Дохід", затвердженого наказом Мінфіну від 29.11.1999 р. №290, п. 5, 6, 7 П(С)ПБ 16 "Витрати", затвердженого наказом Мінфіну від 31.12.1999 р. №318, позивачу зменшено розмір від`ємного значення податку на прибуток на суму 26 614 245 грн. за 9 місяців 2019 р.;

№2, яким за порушення ст. 201 Податкового кодексу України до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 2 185 653, 69 грн. на підставі п. 120-1 ст. 120 Податкового кодексу України.

За наслідками адміністративного оскарження рішенням Державної податкової служби України від 11.06.2020 р. за №18854/6/99-00-06-02-01-06 -

скасовано податкове повідомлення-рішення №2 в частині зменшення розміру від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток у розмірі 9 307 875 грн.; в іншій частині вказане рішення залишене без змін;

скасовано податкові повідомлення-рішення №2, №2, №2 в частині заниження грошових зобов`язань з ПДВ та від`ємного значення ПДВ в результаті збільшення податкових зобов`язань з ПДВ на суму 228 170 грн. по операціях з експорту товару за ціною нижче ціни придбання, та у відповідній частині застосовані штрафні санкції; в іншій частині вказані рішення залишені без змін.

На підставі акта перевірки від 24.02.2020 р. №143/26-15-05-02-01-14/39407655 та рішення ДПС України від 11.06.2020 р. за №18854/6/99-00-06-02-01-06 контролюючим органом 16.06.2020 р. винесено податкові повідомлення-рішення -

№2, згідно з яким за порушення п.188.1 ст. 188, п. 192.1, 192.3 ст. 192, п. 201.1, 201.7, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України позивачу збільшено податкове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1 543 356 грн., а також застосовано штрафні санкції на суму 385 839 грн.;

№2, згідно з яким за порушення п.44.1, 44.2, 44.6 ст. 44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.1, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 р. № 88 , п. 5, 7, 10, 13 П(С)БО 15 "Дохід", затвердженого наказом Мінфіну від 29.11.1999 р. №290, п. 5, 6, 7 П(С)ПБ 16 "Витрати", затвердженого наказом Мінфіну від 31.12.1999 р. №318, позивачу зменшено розмір від`ємного значення податку на прибуток на суму 17 306 370 грн.;

№2, згідно з яким за порушення ст. 201 Податкового кодексу України до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 2 071 568, 69 грн. на підставі п. 120-1 ст. 120 Податкового кодексу України.

При цьому, у реквізитах податкового повідомлення-рішення №2 зазначено дату - 16.05.2020 р., що є очевидною помилкою, оскільки в рішенні міститься посилання на рішення ДПС України від 11.06.2020 р.

Пізніше 10.12.2020 р. контролюючим органом на підставі акта перевірки від 24.02.2020 р. №143/26-15-05-02-01-14/39407655 та рішення ДПС України від 11.06.2020 р. за №18854/6/99-00-06-02-01-06 винесено податкове повідомлення-рішення №2, згідно з яким за порушення ст. 201 Податкового кодексу України до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 14 528, 02 грн. на підставі п. 120-1 ст. 120 Податкового кодексу України.

Згідно з актом перевірки від 24.02.2020 р. №143/26-15-05-02-01-14/39407655 з врахуванням висновків рішення ДПС України від 11.06.2020 р. за №18854/6/99-00-06-02-01-06 встановлені порушення полягають у наступному.

Щодо податку на прибуток

В ході перевірки встановлено декларування ТОВ "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН" взаємовідносин з покупцями-контрагентами, по яким встановлено нереальність проведення господарських операцій за період з 01.10.2016 р. по 30.09.2019 р., а саме: ТОВ "КРІСТЕЛ ГРУП", ТОВ "ФІРМА "АМІРА ТРЕЙД", ТОВ "ФАСТДЕЛ", ТОВ "ЛЮРМІНГ", ТОВ "ЗАРІД ПЛЮС", ТОВ "БЕНСТЕЙН", на адресу яких позивачем реалізовано товар (біла дрібна квасоля урожаю 2017 р.).

У ході перевірки використано інформацію баз даних ДПС і здійснено аналіз інформації, яка міститься у ЄРПН, ЄДРСР, зокрема, -

АІС "Суб`єкти фіктивного підприємництва", згідно з якою ТОВ "ФІРМА "АМІРА ТРЕЙД", ТОВ "ФАСТДЕЛ", ТОВ "ЛЮРМІНГ", ТОВ "ЗАРІД ПЛЮС" внесено до реєстру з ознакою "Зареєстровано (перереєстровано) у органах держреєстрації фізичною особою з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження";

ЄДРСР, згідно з якою наявні ухвал по кримінальних провадженнях щодо ТОВ "КРІСТЕЛ ГРУП", ТОВ "ЛЮРМІНГ", ТОВ "ФАСТДЕЛ" (ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 28.06.2019 р. №760/17593/19) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України;

ЄРПН, згідно з якою не встановлено реалізації товарів із номенклатурою, вказаною у податкових накладних, виписаних позивачем на користь вказаних контрагентів;

відсутність робочих і трудових ресурсів, основних засобів, необхідних для здійснення фінансово-господарської діяльності.

Надані до перевірки видаткові накладні не відповідають вимогам первинного документа (відсутність посади і прізвища особи).

Оскільки реальність здійснення господарських відносин відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, у позивача не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

Таким чином, задекларовані позивачем суми доходів від реалізації товарів по операціях з ТОВ "ФІРМА "АМІРА ТРЕЙД", ТОВ "ФАСТДЕЛ", ТОВ "ЛЮРМІНГ", ТОВ "ЗАРІД ПЛЮС", ТОВ "БЕНСТЕЙН" при непідтвердженні реальності операції з поставки товару, не змінюється, оскільки одночасно за даними бухгалтерського обліку позивач зазначений товар списав у зв`язку з його реалізацією, і він не обліковується у складі залишків товарних запасів станом на 30.09.2019 р., тобто, перевіркою встановлено його реалізацію третім особам.

Таким чином, встановлено завищення р. 1.1 декларації "операції, що оподатковуються за основною ставкою" на суму 2 500 794 грн. в частині взаємовідносин з ТОВ "ФІРМА "АМІРА ТРЕЙД", ТОВ "ФАСТДЕЛ", ТОВ "ЛЮРМІНГ", ТОВ "ЗАРІД ПЛЮС", ТОВ "БЕНСТЕЙН" за серпень 2018 р.; заниження р. 1.1 декларації "операції, що оподатковуються за основною ставкою", у частині реалізації товару третім особам за серпень 2018 р. на суму 2 500 794 грн.

Під час перевірки встановлено, що відповідно до договору від 04.06.2018 р. №01 Ю-040618, укладеного між ТОВ "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН" (замовник) та ТОВ "Аудиторська фірма "Мазар Україна" (виконавець) замовник доручив, а виконавець зобов`язався провести аудит фінансової звітності спеціального призначення чотирьох компаній Ілта Україна - ТОВ "Ілта Фармінг", ТОВ "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН", ТОВ "Поділля Латінвест", СТОВ "Надія ВП" договірною вартістю 548 503 грн., та ПДВ 109 700 грн.

Згідно з актом виконаних робіт від 06.11.2020 р. прийнято роботи на суму 680 948, 38 грн.

В бухгалтерському обліку не відображено операцій з відшкодування витрат, понесених ТОВ "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН", на замовлення послуг на користь ТОВ "Ілта Фармінг", ТОВ "Поділля Латінвест", СТОВ "Надія ВП".

Тобто, позивачем відображено у складі доходів підприємства надані послуги аудиту фінансової звітності на адресу вказаних 3-х осіб на суму 425 592, 73 грн. (3/4 вартості), тобто, визнано, що понесені витрати не є господарською діяльністю платника податків.

Вказане порушення призвело до заниження доходу, який враховується при обчисленні фінансового результату до оподаткування, на загальну суму 425 593 грн. за 2018р.

В ході перевірки згідно з наданою до перевірки карткою рахунку 90 "Собівартість реалізації" встановлено відображення у бухгалтерському обліку наступних операцій "коригування вартості списання та коригування випуску продукції (послуг) на суму 3 469 772, 73 грн.

Проведеним аналізом даних бухгалтерського обліку не встановлено пов`язаності наведених операцій з реалізацією товарів/послуг на підприємстві.

До перевірки не надано договорів, додатків до договорів, видаткових накладних, актів виконаних робіт та інших первинних документів, які б підтверджували відображення у бухгалтерському обліку понесених позивачем витрат.

Таким чином, перевіркою встановлено безпідставне віднесення до складу собівартості реалізації витрат на суму 3 469 772, 73 грн.

До перевірки надано контракт №FC-0207-18 від 08.07.2018 р., укладений ТОВ "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН" як продавцем, та ILTA AGRIBUSINESS DMCC як покупцем, щодо придбання товару - кукурудзи 3-го класу з переліченими характеристиками, доповнення про розірвання контракту №FC-0207-18 від 08.07.2018 р., згідно з яким сторони погодили припинити дію контракту, продавець погоджується сплатити штраф за невиконання поставки у розмірі 464 361, 26 дол. США.

Сплата позивачем штрафу відображена у бухгалтерському обліку наступним чином: 01.10.2018 р. Дт 948 "Визнані штрафи, пені, неустойки" КТ 685 "Розрахунки з іншими кредиторами" на суму 464 361, 26 дол. США по курсу 28.2699 грн за 1 долар США, що еквівалентно 13 127 460, 78 грн.

Вказана операція відбулася 18.08.2018 р., а не 01.10.2018 р., що свідчить про дефектиність первинного документу, крім того, курси долара у вказані дати були різні.

До перевірки надано контракт №NB-0309-18 від 03.09.2018 р., укладений ТОВ "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН" як продавцем, та ILTA AGRIBUSINESS DMCC як покупцем, щодо придбання товару - їстівної білої дрібної квасолі в мішках (біг-бегах) по 1000 +/- 10% кілограмів кожний врожаю 2018 р. з переліченими характеристиками, додаткову угоду №2 від 29.05.2019 р. до контракту №NB-0309-18 від 03.09.2018 р., згідно з якою повернено товар у кількості 19, 97 тон по ціні 550 дол. США та фактичної заборгованості по поставці на суму 10 983, 50 дол США.

Вказана операція відображена у бухгалтерському обліку наступним чином: 26.08.2018р. Дт 948 "Визнані штрафи, пені, неустойки" КТ 632 "Розрахунки з іноземними постачальниками" на суму 10 983, 50 дол. США, що еквівалентно 283 542, 84 грн.

Водночас, згідно з кредит-нотою №NB-0309-18BL-14-19CN від 15.07.2019 р. вона повідомляє про заборгованість, а не про нарахування штрафних санкцій, крім того, вона відображена у бухгалтерському обліку 28.06.2019 р., що свідчить про дефектність документів.

Згідно з умовами додаткової угоди №2 від 29.05.2019 р. до контракту №NB-0309-18 від 03.09.2018 р. період поставки продовжено до 01.10.2019 р., і позивачем його не порушено.

До перевірки не надано жодних доказів вирішення спору в арбітражному суді.

Тобто, позивачем безпідставно відображено у бухгалтерському обліку 13 411 003, 62 грн. штрафних санкцій.

13 411 003, 62 + 3 469 772, 73 грн. + 425 593 грн. = 17 306 370 грн. (сума податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 16.06.2020 р. №2).

Податок на додану вартість

Перевіркою встановлено реалізацію позивачем товару на користь покупців по ціні нижче їх придбання, що відображено у регістрах бухгалтерського обліку по рахунках 70 "Доходи від реалізації" та 90 "Собівартість реалізації".

Перелік накладних наведено у акті (60 шт.) з відповідними сумами реалізації та придбання, а також відхиленням та ПДВ на арк. 47-48.

З огляду на вказані обставини контролюючий орган дійшов висновку про те, що позивачем у випадку визначення ціни реалізації не нижче ціни придбання мав бути задекларований дохід, складені податкові накладні з ПДВ та зареєстровані у ЄРПН, що не було зроблено, тоді як занижено рядок 4 декларації "Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 ПКУ за операціями, що оподатковуються за: основною ставкою" на суму 1 867 806 грн. за період з серпня 2017 р. по вересень 2019 р.

Сума донарахованого ПДВ за податковим повідомленням-рішенням №2 - 1 771 526 грн. та 442 882 грн. штрафних санкцій; з врахуванням висновків рішення ДПС України від 11.06.2020 р. за №18854/6/99-00-06-02-01-06 податковим повідомленням-рішенням від 16.06.2020 р. №2 позивачу збільшено податкове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1 543 356 грн. (1 771 526 грн. - 228 170 грн. = 1 543 356 грн.)

Також вказане порушення призвело до завищення від`ємного значення різниці податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 131 937 грн., в т.ч. за вересень 2019р. на суму 131 937 грн. (податкове повідомлення-рішення від 20.03.2020 року №2) та визначення позивачу штрафних санкцій на підставі п. 120-1 ст. 120 Податкового кодексу України за нескладання та нереєстрацію податкових накладних за наслідками реалізації товарів за ціною, нижчою ціни їх придбання (податкове повідомлення-рішення від 10.12.2020 р. №2 на суму штрафних санкцій 14 528, 02 грн.).

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН" - вважає вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та просить їх скасувати з таких підстав.

Позивач не згоден з висновком акта перевірки щодо заниження податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з нібито відсутністю зареєстрованих податкових накладних у результаті реалізації товарів за ціною, яка нижча за ціну їх придбання (собівартість) та нарахованими податковими зобов`язаннями згідно з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями від 20.03.2020 року № 2, від 16.06.2020 року №2, оскільки відповідачем не враховано, що позивач складав і реєстрував податкові накладні за наслідками реалізації товарів за ціною, яка нижча за ціну їх придбання.

Ці податкові накладні складались позивачем з урахуванням перевищення бази оподаткування над фактичною ціною постачання товарів. Згідно з розрахунками позивача, за відповідними податковими накладними ним було задекларовано ПДВ у загальному розмірі 1 470 465,32 грн., тобто, позивач дотримався вимог податкового законодавства,

Таким чином, донараховані позивачу на підставі повідомлення-рішення від 16.06.2020 року № 2 зобов`язання з ПДВ підлягають зменшенню на 1 470 465,32 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 16.05.2020 року № 2, яким збільшено податкове зобов`язання з податку на прибуток, позивач зазначає, що він не згоден з висновком щодо неправомірного відображення витрат на аудит ТОВ "ІЛТА ФАРМІНГ", ТОВ "ПОДІЛЛЯ ЛАТІНВЕСТ" і СТОВ "НАДІЯ ВП" у розмірі 425 593 грн і, як наслідок, заниження на цю суму доходу, який враховується при обчисленні фінансового результату до оподаткування, оскільки внаслідок понесення позивачем витрат на аудит пов`язаних осіб відбулося зменшення активів, тому витрати на аудит є витратами позивача у розумінні правил бухгалтерського обліку з огляду, зокрема, на п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати".

Позивач обґрунтовано відобразив витрати на аудит пов`язаних осіб, оскільки вони були напряму пов`язані з господарською діяльністю позивача. Окрім того, що позивач і пов`язані особи на момент укладення договору про аудит мали одного засновника, були постійними постачальниками сільськогосподарської продукції на користь позивача.

У зв`язку з цим позивач був зацікавлений у перевірці та оцінці фінансового стану пов`язаних осіб як своїх основних контрагентів, і саме з цією метою позивачем було замовлено та сплачено вартість послуг із аудиту фінансової звітності пов`язаних осіб.

Щодо висновку про неправомірне віднесення до складу собівартості реалізації витрат у розмірі 3 469 773 грн, і, як наслідок, заниження на цю суму доходу, який враховується при обчисленні фінансового результату до оподаткування, позивач зазначає, що відповідно до наказу позивача №1-а від 02.01.2018 р. "Про організацію бухгалтерського обліку та облікової політики підприємства", позивач щомісячно розраховує та коригує собівартість продукції (послуг) і коригує фактичну вартість списання запасів з урахуванням середньозваженого методу, а також виконує інші регламентні операції у бухгалтерському обліку.

Використання середньозваженого методу списання запасів не суперечить стандартам бухгалтерського обліку.

Оскільки позивач використовує середньозважений метод списання запасів, враховуючи надходження протягом місяця запасів за різними цінами та додаткові витрати, що не одразу відображаються в обліку, він на щомісячній основі коригує вартість списання, а також собівартість випуску продукції (послуг), внаслідок чого створюються коригуючі проводки, наведені на стор. 28-29 акта перевірки.

Надані бухгалтерські довідки, що відображають коригування вартості списання та коригування випуску продукції (послуг), є документальним підтвердженням витрат позивача у розмірі 3 469 773 грн.

Також позивач не згоден з висновком щодо неправомірного відображення ним у бухгалтерському обліку витрат на штрафні санкції у розмірі 13 411 003,62 грн., оскільки відповідно до п. 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" позивач мав право включити визнані штрафи до інших операційних витрат.

Жодними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, іншими нормативно- правовими актами та укладеними позивачем договорами не передбачено обов`язок перевиставлення штрафних санкцій на контрагентів-постачальників. Якщо перевиставлення штрафних санкцій і є можливим, це є правом, а не обов`язком позивача.

Розбіжність між датою дебет-ноти від 18.08.2018 р. і датою відображення передбаченого нею штрафу у бухгалтерському обліку позивача (01.10.2018 р.) виникла внаслідок отримання оригіналу дебет-ноти бухгалтерією позивача значно пізніше дати фактичного складання дебет-ноти, і позивач не міг відобразити штраф у бухгалтерському обліку раніше дати отримання документу, яким передбачено цей штраф.

Розбіжність між датою кредит-ноти від 15.07.2019 р. і датою відображення передбаченого нею штрафу у бухгалтерському обліку позивача (28.06.2019 р.) виникла внаслідок отримання позивачем 27.06.2019 р. оригіналу листа від ILTA AGRIBUSINESS DMCC про необхідність сплати штрафу, і позивач відобразив штраф у бухгалтерському обліку саме на підставі оригіналу відповідного листа, а не на підставі кредит-ноти.

У будь-якому випадку, відображення витрат не у періоді їх виникнення, а в іншому періоді у межах звітного року не впливає на річний фінансовий результат і на податкові зобов`язання позивача.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 10.12.2020 року №2, яким визначено позивачу штрафні санкції на підставі п. 120-1 ст. 120 Податкового кодексу України за нескладання та нереєстрацію податкових накладних за наслідками реалізації товарів за ціною, нижчою ціни їх придбання, позивач зазначає, що вище ним наведено аргументи та докази, які підтверджують належне складання та реєстрацію податкових накладних у результаті реалізації товарів за ціною, нижчою за ціну їх придбання (собівартість).

Відповідач - Державна податкова служба України в особі Головного управління ДПС у м. Києві - проти задоволення позовних вимог заперечив, підтримавши висновки акта перевірки від 24.02.2020 р. №143/26-15-05-02-01-14/39407655 та рішення ДПС України від 11.06.2020 р. за №18854/6/99-00-06-02-01-06.

Під час розгляду справи позивачем в порядку ст. 104 КАС України надано до матеріалів справи висновок експерта №03/08-20 від 15.09.2020 р. за наслідками проведення економічної експертизи, згідно зі змістом якого на розгляд експерта було поставлено питання: чи підтверджується документально висновки Акту Головного управління ДПС у м. Києві від 24.02.2020 р. №143/26-15-05-02-01-14/39407655 про те, що в порушення п.44.1, 44.6 ст. 44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.1, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 р. № 88, п. 7 П(С)ПБ 16 "Витрати", затвердженого наказом Мінфіну від 31.12.1999 р. №318, ТОВ "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН" включило до витрат податкових декларацій з податку на прибуток витрати, не підтверджені відповідними первинними документами, на загальну суму 3 469 773 грн., у т.ч., за 2017 р. на суму 3 117 819 грн., за 2018 р. на суму 351 954 грн.

Згідно з висновком експерта вказані висновки документально не підтверджуються.

16.11.2020 р. відповідачем подано заперечення на висновок експерта.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (в редакції станом на 24.02.2020 р.) контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно зі ст. 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

В даному випадку документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН" (код 39407655), про що складено акт від 24.02.2020 р. №143/26-15-05-02-01-14/39407655, згідно з наказом від 11.01.2020 р. №130, відповідно ст. 20, 77, 82 Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2020 р., тобто, з передбачених законодавством підстав.

Щодо висновків акта перевірки від 24.02.2020 р. №143/26-15-05-02-01-14/39407655 та рішення ДПС України від 11.06.2020 р. за №18854/6/99-00-06-02-01-06 та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень суд зазначає наступне.

Податкове повідомлення-рішення від 16.06(05).2020 р. №2 (податок на прибуток)

Згідно з п.44.1, 44.2, 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України (в редакції станом на 30.09.2019 р.) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно з пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Згідно зі ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками); доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Згідно з п. 2.1, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 р. № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

У разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання.

Згідно з п. 5, 7, 10, 13 П(С)БО 15 "Дохід", затвердженого наказом Мінфіну від 29.11.1999 р. №290, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).

Дохід, пов`язаний з наданням послуг, визнається, виходячи зі ступеня завершеності операції з надання послуг на дату балансу, якщо може бути достовірно оцінений результат цієї операції.

Результат операції з надання послуг може бути достовірно оцінений за наявності всіх наведених нижче умов: можливості достовірної оцінки доходу; імовірності надходження економічних вигод від надання послуг; можливості достовірної оцінки ступеня завершеності надання послуг на дату балансу; можливості достовірної оцінки витрат, здійснених для надання послуг та необхідних для їх завершення.

Якщо дохід (виручка) від надання послуг не може бути достовірно визначений, то він відображається в бухгалтерському обліку в розмірі визначених витрат, що підлягають відшкодуванню.

Згідно з п. 5, 6, 7 П(С)ПБ 16 "Витрати", затвердженого наказом Мінфіну від 31.12.1999 р. №318, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

В даному випадку відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вказаних вимог, в результаті чого ним завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 17 306 370 грн. за 9 місяців 2019 р. по трьох епізодах (13 411 003, 62 + 3 469 772, 73 грн. + 425 593 грн. = 17 306 370 грн.)

Висновок щодо безпідставного відображення у бухгалтерському обліку 13 411 003, 62 грн. штрафних санкцій відповідач обґрунтовує дефектністю документів (кредит-нот), відсутністю доказів вирішення спору в арбітражному суді.

З вказаного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 19 П(С)ПБ 16 "Витрати" визначено перелік витрат на збут включають такі витрати, пов`язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг).

В той же час, п. 20 П(С)ПБ 16 "Витрати" до інших операційних витрат включаються: визнані штрафи, пеня, неустойка.

Як зазначено вище, штрафи у розмірі 464 361, 26 дол. США (13 127 460, 78 грн.) та 10 983, 50 дол. США (283 542, 84 грн.) сплачені позивачем на підставі та за умовами контактів №FC-0207-18 від 08.07.2018 р. та №NB-0309-18 від 03.09.2018 р., укладених позивачем як продавцем з ILTA AGRIBUSINESS DMCC як покупцем, які за згодою сторін припинили дію, що відображено позивачем у бухгалтерському обліку Дт 948 "Визнані штрафи, пені, неустойки".

Суд зазначає, що позивач як суб`єкт господарювання має право визнавати порушення ним договірних зобов`язань перед контрагентами і сплачувати передбачені договірними зобов`язаннями санкції добровільно.

Попереднє судове (арбітражне) оскарження не є обов`язковою умовою понесння таких витрат як сплата штрафних санкцій, що відповідає змісту п. 20 П(С)ПБ 16 "Витрати".

Позивачем надано пояснення щодо розбіжностей - між датою дебет-ноти від 18.08.2018 р. і датою відображення передбаченого нею штрафу у бухгалтерському обліку позивача (01.10.2018 р.), яка виникла внаслідок отримання оригіналу дебет-ноти бухгалтерією пізніше дати фактичного складання дебет-ноти, що позбавило позивача можливості відобразити штраф у бухгалтерському обліку раніше дати отримання вказаного документу; між датою кредит-ноти від 15.07.2019 р. і датою відображення передбаченого нею штрафу у бухгалтерському обліку позивача (28.06.2019 р.), яка виникла внаслідок отримання позивачем 27.06.2019 р. оригіналу листа від ILTA AGRIBUSINESS DMCC про необхідність сплати штрафу.

Відповідачем не надано обґрунтування, чому вказані пояснення не враховано, відповідно, суд не може погодитися з висновком про дефектність документів, на підставі яких відображено у бухгалтерському обліку Дт 948 "Визнані штрафи, пені, неустойки" показники.

Також суд погоджується з висновком позивача про те, що відображення витрат не у періоді їх виникнення, а в іншому періоді у межах звітного року не впливає на річний фінансовий результат і на податкові зобов`язання позивача.

З врахуванням викладеного висновок акта перевірки про безпідставне завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 13 411 003, 62 грн. не може бути визнаний обґрунтованим.

Висновок щодо безпідставного відображення у бухгалтерському обліку 3 469 772, 73 грн. відповідач обґрунтовує відсутністю документів на підтвердження операцій "коригування вартості списання та коригування випуску продукції (послуг)" на вказану суму.

З вказаного приводу суд зазначає наступне.

Позивач посилається на використання середньозваженого методу списання запасів у бухгалтерському обліку відповідно до наказу ТОВ "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН" №1-а від 02.01.2018 р. "Про організацію бухгалтерського обліку та облікової політики підприємства", а саме - позивач щомісячно розраховує та коригує собівартість продукції (послуг) і коригує фактичну вартість списання запасів з урахуванням середньозваженого методу, а також виконує інші регламентні операції у бухгалтерському обліку; враховуючи надходження протягом місяця запасів за різними цінами та додаткові витрати, що не одразу відображаються в обліку, на щомісячній основі відбувається коригування вартості списання, а також собівартість випуску продукції (послуг), внаслідок чого створюються коригуючі проводки.

Відповідно, саме надані бухгалтерські довідки, що відображають коригування вартості списання та коригування випуску продукції (послуг), є документальним підтвердженням витрат позивача у розмірі 3 469 773 грн., тоді як інших документів на підтвердження вказаних витрат не може бути надано.

Як зазначено вище, позивачем в порядку ст. 104 КАС України надано до матеріалів справи висновок експерта №03/08-20 від 15.09.2020 р. за наслідками проведення економічної експертизи, згідно зі змістом якого на розгляд експерта було поставлено питання: чи підтверджується документально висновки Акту Головного управління ДПС у м. Києві від 24.02.2020 р. №143/26-15-05-02-01-14/39407655 про те, що в порушення п.44.1, 44.6 ст. 44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.1, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 р. № 88, п. 7 П(С)ПБ 16 "Витрати", затвердженого наказом Мінфіну від 31.12.1999 р. №318, ТОВ "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН" включило до витрат податкових декларацій з податку на прибуток витрати, не підтверджені відповідними первинними документами, на загальну суму 3 469 773 грн., у т.ч., за 2017 р. на суму 3 117 819 грн., за 2018 р. на суму 351 954 грн.

Згідно з висновком експерта вказані висновки документально не підтверджуються.

Зокрема, у висновку наведено з посиланням на акт перевірки бухгалтерські проведення коригування випуску продукції/послуг та вартості списання - Дт 902 - Кт 281, Дт 903 - Кт 231 відповідно, що відповідає вимогам Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999р. № 291.

Виходячи зі змісту акта перевірки, аналіз на взаємопов`язаних з рахунком 90 "Собівартість реалізації" рахунках 281 "Товари на складі" та 23 "Виробництво" контролюючим органом не проводився.

У висновку міститься посилання на дослідження бухгалтерських довідок, зміст яких відображений у висновку, які згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV є зведеними обліковими документами, що можуть складатися для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів.

Відповідач у наданих поясненнях послався на факт ненадання бухгалтерських довідок до перевірки, тоді як позивач зазначає про відмову перевіряючих їх брати.

З вказаного приводу суд зазначає, що згідно з додатком №4 до акта перевірки "Узагальнений перелік документів, які було використано при проведенні перевірки ТОВ "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН" за період з 01.10.2016 р. по 30.09.2019 р." у переліку документів "Дохід та фінансовий результат до оподаткування" зазначено, в тому числі, і бухгалтерські довідки.

За відсутності конкретних реквізитів документів, акта про ненадання документів на запит посилання відповідача на відсутність перелічених у висновку бухгалтерських довідок є необґрунтованим.

Крім того, суд зазначає, що бухгалтерські довідки самі по собі первинними документами не є, а містять зведену облікову інформацію бухгалтерського обліку, тобто, жодної нової інформації, відсутньої у бухгалтерському обліку, вони не можуть містити, тоді як доступ до даних бухгалтерського обліку позивача під час проведення перевірки перевіряючим був забезпечений.

За таких обставин посилання відповідача на неможливість використання бухгалтерських довідок під час проведення експертизи не може бути визнане обґрунтованим.

Як зазначено у висновку надані документи складено відповідно до вимог п. 2 ст. 9 Закону № 996-XIV та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, і є підставами для формування витрат в бухгалтерському та податковому обліку з метою визначення об`єкту оподаткування податку на прибуток.

Також суд зазначає, що такий метод оцінки вибуття запасів при відпуску запасів у виробництво, з виробництва, продаж та іншому вибутті як за середньозваженою собівартістю передбачено п. 16 П(С)БО 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 р. №246.

Згідно з п. 18, 19 П(С)БО 9 "Запаси" оцінка за середньозваженою собівартістю проводиться щодо кожної одиниці запасів діленням сумарної вартості залишку таких запасів на початок звітного місяця і вартості одержаних у звітному місяці запасів на сумарну кількість запасів на початок звітного місяця і одержаних у звітному місяці запасів.

Оцінка кожної операції з вибуття запасів може здійснюватись за середньозваженою собівартістю діленням сумарної вартості таких запасів на дату операції на сумарну кількість запасів на дату операції.

Тобто, законодавством і обліковою політикою позивача по підприємству передбачений "сумарний" метод обліку вибуття запасів, який внаслідок обліку запасів за різними цінами та додаткові витрати, що не одразу відображаються в обліку, передбачає коригування вартості списання створенням коригуючих проводок.

Згідно з ч. 1 ст. 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Суд не знаходить підстав для відхилення висновку експерта.

З врахуванням викладеного висновок акта перевірки про безпідставне завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 3 469 773 грн. не може бути визнаний обґрунтованим.

Висновок щодо безпідставного відображення у бухгалтерському обліку 425 593 грн. відповідач обґрунтовує тим, що оплата позивачем послуг аудиту фінансової звітності на адресу вказаних 3-х осіб на вказану (3/4 вартості) не є господарською діяльністю позивача.

З вказаного приводу суд зазначає наступне.

Згідно зі змістом договору від 04.06.2018 р. №01 Ю-040618, укладеного між ТОВ "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН" (замовник) та ТОВ "Аудиторська фірма "Мазар Україна" (виконавець) замовник доручив, а виконавець зобов`язався провести аудит фінансової звітності спеціального призначення чотирьох компаній Ілта Україна - ТОВ "Ілта Фармінг", ТОВ "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН", ТОВ "Поділля Латінвест", СТОВ "Надія ВП" договірною вартістю 548 503 грн., та ПДВ 109 700 грн.

Згідно з актом виконаних робіт від 06.11.2020 р. прийнято роботи на суму 680 948, 38 грн.

Тобто, згідно з укладеним договором позивачем замовлено послуги проведення аудиту фінансової звітності спеціального призначення чотирьох компаній однією сумою, без розбивки на вартість по кожній з чотирьох компаній окремо, і визначення відповідачем вартості послуг аудиту однієї компанії шляхом ділення всієї суми на їх кількість не може бути визнане обґрунтованим.

Між тим, саме визначена в такий спосіб сума є сумою завищення від`ємного значення, з врахуванням якої винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Згідно з матеріалами справи та поясненнями позивача ТОВ "Ілта Фармінг", ТОВ "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН", ТОВ "Поділля Латінвест", СТОВ "Надія ВП" є пов`язаними особами, оскільки мали одного засновника станом на 04.06.2018 р. - ІЛТА КОММОДІТІС С.А., що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В свою чергу, пов`язаність господарської діяльності може зумовлювати і виникнення необхідності понесення відповідних витрат, що в кінцевому рахунку сприяють господарській діяльності всіх пов`язаних осіб.

Суд зазначає, що П(С)БО 16 "Витрати" не містить виключного переліку витрат, що можуть виникнути у зв`язку з веденням підприємством господарської діяльності.

Зокрема, згідно з п. 18 П(С)БО 16 "Витрати" до адміністративних витрат відносяться такі загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, в тому числі, винагороди за професійні послуги (юридичні, аудиторські, з оцінки майна тощо); інші витрати загальногосподарського призначення.

З врахуванням викладеного, з огляду на пов`язаність господарської діяльності вказаних чотирьох юридичних осіб, оплату послуг з аудиту на підставі одного договору, суд не вважає порушенням вищевказаних вимог законодавства включення позивачем до витрат вказаних сум.

За таких обставин оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 11.06(05).2020р. №2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 20.03.2020 року № 2, від 16.06.2020 року № 2, від 10.12.2020 року №2 (податок на додану вартість)

Згідно з п.188.1 ст. 188 Податкового кодексу України (станом на вересень 2019 р.) база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Згідно з п. 192.1, 192.3 ст. 192 Податкового кодексу України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Результат перерахунку податкових зобов`язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з п. 201.1, 201.7, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Висновок щодо заниження податку на додану вартість на суму 1 543 356 грн., завищення від`ємного значення різниці податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 131 937 грн., нескладання та нереєстрацію податкових накладних за наслідками реалізації товарів, за що накладено штрафні санкції у розмірі 14 528, 02 грн. відповідач обґрунтовує реалізацію позивачем товару на користь покупців по ціні нижче їх придбання.

З вказаного приводу суд зазначає наступне.

Згідно з матеріалів справи позивачем надано перелік складених та зареєстрованих податкових накладних (з сумами задекларованого і сплаченого ПДВ) за період з січня 2018 р. по червень 2018 р. (32 шт.) за наслідками реалізації товарів за ціною, яка нижча за ціну їх придбання, за якими задекларовано ПДВ у загальному розмірі 1 470 465,32 грн.

Згідно з додатком №4 до акта перевірки "Узагальнений перелік документів, які було використано при проведенні перевірки ТОВ "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН" за період з 01.10.2016 р. по 30.09.2019 р." у переліку документів "Податкові зобов`язання з податку на додану вартість", "Податковий кредит з податку на додану вартість", "Висновок щодо повноти декларування податку на додану вартість, сум податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, сум від`ємного значення податку на додану вартість" до перевірки надано, в тому числі, податкові накладні за період з 01.10.2016 р. по 30.09.2019 р.

Відповідачем не надано пояснень, чому наданий позивачем перелік податкових накладних не враховано при розрахунку податкових наслідків реалізації позивачем товару на користь покупців по ціні нижче їх придбання.

Суд зазначає, що ні позивачем, ні судом не заперечується обов`язок позивача як платника податків зі складання та реєстрації податкових накладних (з сумами задекларованого і сплаченого ПДВ) за наслідками реалізації товарів за ціною, яка нижча за ціну їх придбання, передбачений п.188.1 ст. 188 Податкового кодексу України.

Проте, зроблений відповідачем розрахунок суми податкового зобов`язання та штрафних санкцій за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями проведений без врахування вказаного переліку податкових накладних, не може бути визнаний обґрунтованим.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 20.03.2020 року № 2, від 16.06.2020 року № 2, від 10.12.2020 року №2 є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного оскаржувані податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам щодо обґрунтованості, є протиправними і підлягають скасуванню.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 20.03.2020 року № 2, від 16.06.2020 року №2, від 16.05.2020 року № 2, від 10.12.2020 року №2.

3. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН" 25 224 грн. судового збору.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 29.11.2021 р.