Справа № 640/23540/21
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про самовідвід

30 листопада 2021 року м. Київ № 640/23540/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Вєкуа Н.Г., вирішуючи заяву про самовідвід в адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1

до громадської організації "ТОМ 14"

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до громадської організації "ТОМ 14" (надалі - відповідач), адреса: 04080, місто Київ, вулиця Костянтинівська, будинок 73, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність громадської організації "ТОМ 14" як суб`єкта господарювання, що прирівняний до розпорядника інформації в розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації", щодо не оприлюднення інформації, що становить суспільний інтерес, а саме аудіозаписів телефонних розмов ОСОБА_2 , про які йшлося у випусках програми "Наші гроші", оприлюднених у мережі Інтернет за адресами: ІНФОРМАЦІЯ_3; ІНФОРМАЦІЯ_4; ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 у тому вигляді, в якому вони були отримані;

- зобов`язати громадську організацію "ТОМ 14" оприлюднити аудіозаписи телефонних розмов ОСОБА_2 , про які йшлося у випусках програми "Наші гроші", оприлюднених у мережі Інтернет за адресами: ІНФОРМАЦІЯ_3; ІНФОРМАЦІЯ_4; ІНФОРМАЦІЯ_5; ІНФОРМАЦІЯ_6, у тому вигляді, в якому вони були отримані.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2021 року було залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків (суддя Клочкова Н.В.).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (суддя Клочкова Н.В.).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду адміністративної справи №640/23540/21 визначено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Клочкову Н.В.

Суддею Окружного адміністративного суду міста Києва Клочковою Н.В. подано заяву про самовідвід.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року заяву про самовідвід судді Окружного адміністративного суду міста Києва Клочкової Н.В. у адміністративній справі №640/23540/21 задоволено, відведено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Клочкову Н.В. від розгляду справи №640/23540/21, з підстав наявної інформації, що суддя Клочкова Н.В. призначена на посаду судді безстроково саме Указом ОСОБА_1 від 28.09.2017 № 294/2017 (під час його перебування в статусі Президента України), який є позивачем в даній справі."

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 листопада 2021 року справу передано на розгляд судді Добрянській Я.І.

Суддею Окружного адміністративного суду міста Києва Добрянською Я.І. подано заяву про самовідвід.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року задоволено заяву про самовідвід судді Окружного адміністративного суду міста Києва Добрянської Я.І. від розгляду адміністративної справи № 640/23540/21. Передано справу № 640/23540/21 для визначення іншого складу суду Окружного адміністративного суду міста Києва згідно з вимогами статей 31 та 18 КАС України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду адміністративної справи №640/23540/21 визначено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г.

30 листопада 2121 року суддею Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г. подано заяву про самовідвід від розгляду справи № 640/23540/21 у відповідності до вимог частини третьої статті 39 i 40 Кодексу адміністративного судочинства України, яка долучена до матеріалів справи.

Так, в обґрунтування вищезазначеної заяви, заявником зазначено, що Указом Президента України ОСОБА_1 (під час його перебування у статусі Президента України) №95/2017 від 03.04.2017 року суддя Вєкуа Н.Г. призначена на посаду судді безстроково.

А також, зауважено, що під час перебування в статусі Президента України - ОСОБА_1, суддя Вєкуа Н.Г. безпідставно не призначалась на посаду більше 2 років.

Окрім того, наголошено, що Президент України багато разів дозволяв собі негативні та образливі висловлювання про судову систему України в цілому і про суддів Окружного адміністративного суду міста Києва зокрема.

У зв`язку з вказаними обставинами суддею Вєкуа Н.Г. подано заяву про самовідвід.

Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом. (п. 1 ст. 6)

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участь у розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частин першої, третьої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Частиною першою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

У цій справі підлягає врахуванню положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Суддя є безсторонній, поки зворотне не буде доведено (справа ле Компта, ван Лейвена і де Мейра, А 43 параграф 58). До того ж необхідно зазначити, що, крім всього, суди зобов`язані заслуговувати на довіру учасників процесу, особливо обвинувачених.

Європейський суд стверджує в справах Делкурта (А 11 параграф 31), П`єрсака (А 53 параграф 30 ) і де Куб бера (А 86 параграф 26): "… будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обгрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід".

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (далі також - ЄСПЛ) є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі також - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина перша статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium", "Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі "Le Comte, Van Leuveni De Meyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі "П`єрсак проти Бельгії" ("Piersac vs Belgium") ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland"), пункт 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" ("Ferrantelli and Santangelo v. Italy"), від 07.08.1996 року, пункт 58).

З огляду на викладене, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De Cubber v. Belgium"), від 26.10.1984 року, пункт 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland") та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" ("Castillo Algar v. Spain"), від 28 жовтня 1998 року, пункт 45).

Такі саме висновки містяться також у рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02).

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Наведені обставини самі по собі не свідчить про наявність упередженості чи безсторонності в судді, проте, загалом, можуть викликати суб`єктивне сприйняття та відтворення учасниками справи даних обставин та негативно вплинути на довіру до суду, що є одним з найважливіших принципів функціонування судової системи в цілому.

Приймаючи до уваги викладене та з метою усунення будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом при розгляді даної справи, об`єктивного вирішення справи, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України заяву про самовідвід слід задовольнити.

Керуючись пунктом 4 частини першої статті 36, статтями 40, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву судді Вєкуа Нани Гуриєлівни про самовідвід задовольнити повністю.

Відвести суддю Вєкуа Нану Гуриєлівну від розгляду адміністративної справи №640/23540/21 за позовом ОСОБА_1 до громадської організації "ТОМ 14" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Передати справу для визначення складу суду згідно із частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Н.Г. Вєкуа