Справа № 640/19987/20
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Київ № 640/19987/20

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до її страхового служу при призначенні пенсії періоду роботи з 01.08.1985 по 28.07.1992 в Профспілковому комітеті АТП;

- зобов`язати відповідача зарахувати до її страхового стажу при призначенні пенсії періоду роботи з 01.08.1985 по 28.07.1992 в Профспілковому комітеті АТП.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2020 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати судовий розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що відповідач при призначені пенсії протиправно не врахував до трудового стажу період її роботи в Профспілковому комітеті АТП з 01.08.1985 по 28.07.1992, що підтверджується записами в трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, а неточності щодо дати винесення рішення про прийняття її на роботу ніяким чином не спростовують та не заперечують факти трудової діяльності та її тривалості, не позначаються на їх достовірності.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти позовних вимог з посиланням на те, що спірний період не був зарахований до трудового стажу позивача зважаючи на наявність виправлення у записі трудової книжки про період роботи з 01.08.1985 по 28.07.1992 в Профспілковому комітеті АТП. При цьому позивачем не надано додаткових документів, які б підтверджували такий стаж, що свідчить про те, що пенсію позивачу обраховано у відповідності до чинного законодавства.

У відповіді на відзив позивач, з посиланням на практику Верховного Суду, вказав на те, що недоліки записів у трудовій книжці не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи до трудового стажу.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управління Пенсійного фонду України в м. Києві, якій з 15.04.2020 призначено пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

25.06.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою про надання інформації щодо розрахунку призначеної пенсії.

Листом від 06.08.2020 №17415-17610/02/8-2600/20 відповідач надав відповідь в якій повідом позивача про те, що з 15.04.2020 їй призначено пенсію за віком у розмірі 6912,35 грн. Пенсія розрахована при загальному стажі роботи 34 роки, 2 місяці та 19 днів. При цьому до страхового стажу роботи при призначенні пенсії не було враховано стаж роботи з 01.08.1985 по 28.07.1992 в Профспілковому комітеті АТП у зв`язку із виправленням в даті рішення протоколу №10. Також відповідачем зазначено, що за умови надання уточнюючої кадрової довідки з Профспілкового комітету АТП про підтвердження спірного періоду роботи та відповідної заяви протягом тримісячного терміну з дати подання першої заяви позивачу буде проведено до призначення пенсії з урахуванням даного стажу.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи в Профспілковому комітеті АТП, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону №1058-IV.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Змістом частини першої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

На виконання статті 62 Закону №1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" затвердив Порядок №637.

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

У пункті 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому суд зазначає, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку пільгової довідки особи не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Відповідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Як свідчать матеріали справи, у трудовій книжці позивача міститься запис №3 відповідно до якого позивача з 01.08.1985 року прийнято на посаду завідувача бібліотекою Профспілкового комітету АТП 09101 на підставі рішення ПК від 28.07.1985 (протокол №10). Відповідно до запису №4 з 28.07.1992 позивача звільнено по переводу в фірму "Зовнішінформаудит" на підставі рішення ПК від 21.07.1992 (протокол №50).

Вказані записи виконано без перекреслень, у чіткій послідовності та відповідності дати, завірено підписом та печаткою роботодавця. Отже, вказані записи трудової книжки у періоді з 01.08.1985 по 28.07.1992 є розбірливими для сприйняття.

Враховуючи, що записами у трудовій книжці підтверджено періоди роботи позивача з 01.08.1985 по 28.07.1992, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача включити цей періоди у трудовий стаж позивача, оскільки відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно наявної у справі квитанції від 20.08.2020 №25775 позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, присудженню на користь позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає судовий збір в сумі 840,80 грн.

Керуючись статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії періоду роботи з 01.08.1985 по 28.07.1992 у Профспілковому комітеті АТП.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії періоду роботи з 01.08.1985 по 28.07.1992 у Профспілковому комітеті АТП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в місті Києві.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Донець