Справа № 520/14199/21
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року № 520/14199/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заічко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Московського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) (рнокпп 34952461; майдан Захисників України, будинок 7/8, 10 поверх, м. Харків, 61001) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не вчинення дій щодо зняття арешту з усього майна, яке належить на праві власності позивачу, накладеного в рамках виконавчого провадження №48877664 щодо примусового виконання виконавчого листа № 643/245/15-ц;

- зобов`язати Московський ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вчинити дії щодо зняття арешту з усього майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , накладеного в рамках виконавчого провадження №48877664 щодо примусового виконання виконавчого листа №643/245/15-ц.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що при здійсненні виконавчого провадження, державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника. 23.09.2016 року, вказане виконавче провадження завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04 1999 № 606- XIV, який діяв на момент прийняття відповідної постанови. Позивач вважає, що не зняття арешту з манна боржника, виконавцем Московської ВДВС, при поверненні виконавчого документа стягувану є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби яке підлягає захисту шляхом зобов язання відповідача зняти арешт з майна позивача. Аналогічна позиція міститься в правовому висновку Верховного Суду від 27.03.2020 у справі №817/928/17.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач 17.11.2021 року надав до суду відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що він діяв у спосіб, встановлений Законом України "Про виконавче провадження". Окрім цього, зазначив, що державним виконавцем на підставі статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідні відомості про обтяження внесені до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження нерухомого майна за № 20324862 від 11.05.2017 та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 16257890 від 11.05.2017. Зазначає, що 23.09.2016 державним виконавцем, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 12.06.2016 року, що діяла на момент прийняття рішення) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Відповідач зазначив, що 05.10.2016 року набрав законної сили Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-УШ, згідно якого статтею 59 передбачені підстави для зняття арешту з майна боржника. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що боржником станом на день подачі адміністративного позову до Харківського окружного адміністративного суду вимоги виконавчого документу не виконані, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не стягнуто. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.09.2016 року за ВП №48877664 винесена законно та обґрунтовано. Просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до частини 4 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

Як встановлено за матеріалами справи, 30.09.2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 48877664 з примусового виконання виконавчого листа № 643/245/15-ц, виданого 08.06.2015 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк Форум" суму заборгованості за кредитним договором № 0284/08/1 2-Апєууу від 06.08.2088 року, що утворилась станом на 06.03.2015 року у розмірі 6870,26 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 06.03.2015року становить 157308,65 грн. та суму штрафних санкцій у розмірі 25217,63 грн., в сумі 182526,28 грн.

01.09.2016 державним виконавцем, на підставі статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідні відомості про обтяження внесені до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження нерухомого майна за № 20324862 від 11.05.2017 та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 16257890 від 11.05.2017.

23.09.2016 державним виконавцем, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 12.06.2016 року, що діяла на момент прийняття рішення) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Судом встановлено, що 12.03.2020 року, ОСОБА_1 звернувся до Московського ВДВС із заявою, відповідно до якої просив зняти арешт з усього майна боржника, накладеного в рамках виконавчого провадження № 48310043. У відповідь на заяву від 12.03.2020 Московський ВДВС, листом № 62813 від 13.04.2020 року повідомив, шо 23.09.2016 року, виконавче провадження завершено, шляхом повернення виконавчого документа стягувану, в зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення (п 2 ч І ст. 47 Закону № 606-ХІУ), в редакції, чинній на момент прийняття відповідної постанови та запропонував звернутися до суду.

Зазначені обставини зумовили ОСОБА_1 звернутись до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Станом на час відкриття виконавчого провадження про стягнення основного боргу умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у

добровільному порядку було визначено приписами Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV.

Частиною 1 статті 6 Закону № 606-ХІУ встановлено, шо державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону № 606-ХІУ державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено. своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону № 606-ХГУ. за заявою стягувана державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про шо виноситься відповідна постанова.

Пунктом 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій. затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5. в редакції чинній на момент спірних правовідносин - у постанові про повернення виконавчого документа стягувану, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Відповідно до пунктів 2, 5 частини 1 статті 47 Закону № 606-ХІУ виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснюватося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а. здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними:

З наведеного можна зробити висновок, шо арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, шо відповідно до Закону № 606-ХІУ підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до статті 30 Закону № 606-ХІУ державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону:

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав. - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Обмежувальний захід, шо застосовано поза виконавчим провадженням протирічить Закону № 606-ХІУ та обмежує право користування належним мені майном, що в свою чергу є порушенням статті 321 Цивільного кодексу України.

05.10.2016 набув чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Приписами п.п. 6 та 7 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII визначено, що рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Отже, суд зазначає, що положеннями ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, у редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження про стягнення основного боргу) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до приписів ст. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

24.02.2020 року, при перегляді заочного рішення Московського районного суду міста Харкова, від 08.04.2020 року, по справі №643/245/15ц. від ТОВ «Росвен Інвест Україна», шо є правонаступником ПАТ «Банк Форум» (позивач у справі про стягнення суми заборгованості за кредитним договором №0284/08/12-Аnewv від 06.08.2008 року), до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду, а ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 11.03.2020 року, заочне рішення на підставі якого проводилось стягнення - скасовано.

Отже, оскільки відсутні підстави для застосування заходів звернення стягнення на майно боржника, суд приходить до висновку про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не вчинення дій щодо зняття арешту з усього майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , накладеного в рамках виконавчого провадження №48877664 щодо примусового виконання виконавчого листа № 643/245/15-ц.

Доводи відповідача, що Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.09.2016 року за ВП №48877664 винесена законно та обґрунтовано та в межах виконавчого провадження, протиправність відкриття якого ніким не встановлена.

Разом з тим суд зазначає, що дана постанова не є предметом розгляду у даному спорі, а тому суд не дає оцінки правомірності цієї постанови.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про те, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не вчинення дій щодо зняття арешту з усього майна, яке належить на праві власності позивачу, накладеного в рамках виконавчого провадження №48877664 щодо примусового виконання виконавчого листа № 643/245/15-ц.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Московського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) (рнокпп 34952461; майдан Захисників України, будинок 7/8, 10 поверх, м. Харків, 61001) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не вчинення дій щодо зняття арешту з усього майна, яке належить на праві власності позивачу, накладеного в рамках виконавчого провадження №48877664 щодо примусового виконання виконавчого листа № 643/245/15-ц.

Зобов`язати Московський ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вчинити дії щодо зняття арешту з усього майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , накладеного в рамках виконавчого провадження №48877664 щодо примусового виконання виконавчого листа №643/245/15-ц.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Московського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) (рнокпп 34952461; майдан Захисників України, будинок 7/8, 10 поверх, м. Харків, 61001).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Заічко О.В.