Справа № 640/32521/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

30 листопада 2021 року м. Київ № 640/32521/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Скочок Т.О., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у поверненні ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості в розмірі 11 306 грн.; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 21.10.2020, укладеного між позивачем та ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Геос Інвест», у сумі 11 306 грн. на рахунок позивача

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.11.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено останньому десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, про які у ній зазначено. А саме, позивачу було запропоновано подати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду із цим позовом, разом із документальними доказами поважності причин пропуску такого процесуального строку.

Копію цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху позивач отримав 18.11.2021, про що свідчить наявне у суду рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №091.

У встановлений судом строк на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 від 22.11.2021 про усунення недоліків позову, в тексті якої позивач навів наступні пояснення щодо причин пропуску ним шестимісячного строку звернення до суду із цим позовом. Так, позивач зазначив, що у період лютий - жовтень 2021 року існували інші обставини, які не залежали від позивача, що вплинули на звернення до суду в межах строків з 05.02.2021 по 05.08.2021 із даним позовом. А саме, починаючи з березня 2020 року на території України відповідно до постанов Уряду були запроваджені періоди карантину з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби. Як стверджує позивач, тривалий час (більше року) він не мав можливості працювати повноцінно у зв`язку із карантином, а також перехворів на короновірусну хворобу. Крім того, позивач зазначає, що строк звернення до суду був пропущений ним з огляду на відсутність у нього юридичної освіти.

Оглянувши зміст поданої заяви суд встановив, що позивач не додав до своєї заяви про усунення недоліків позову жодних доказів в обґрунтування наведених у ній пояснень та доводів.

Розглянувши подану позивачем заяву про усунення недоліків позову, суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, моментом початку відліку встановлено ст. 122 КАС України строку на звернення до суду є момент встановлення самим позивачем факту порушення його прав.

Слід також зазначити, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (п. 1 ст. 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Слід зазначити, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексу адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Проаналізувавши зміст пояснень позивача щодо причин пропуску ним строку звернення до суду із цим позовом, суддя дійшов висновку про не наведення позивачем відомостей про існування конкретних підстав. Так, посилаючись на обставини встановлення на території України карантину та запровадження у зв`язку із цим протиепідемічних заходів позивач не пояснив суду детально як саме це вплинуло на його можливість звернення до суду із цим позовом.

Стосовно посилання позивача на обставину перенесення ним короновірусної хвороби, то з тексту заяви від 22.11.2021 суддею не вбачається за можливо встановити період тимчасової непрацездатності позивача.

Доводи позивача щодо відсутності у нього юридичної освіти суддя також відхиляє, оскільки такий в силу процесуальних норм не є достатньою підставою для поновлення строку звернення до суду із заявою по суті. Водночас суд враховує те, що позивач не лише не зазначив про факт його звернення до відповідних установ (організацій) за безоплатною правовою допомогою для подання позовної заяви до суду, а її не вказав суду на конкретні причини що перешкодили йому вчинити такі дії.

Крім того, суддя встановив, що обставини, на які посилається позивач у тексті заяви від 22.11.2021, як такі, що могли зумовити причини пропуску ним строку звернення до адміністративного суду із даним позовом, документально не підтверджені.

Таким чином, суддя визнає наведені позивачем у заяві від 22.11.2021 пояснення документально необґрунтованими та такими, що не можуть бути визнані як поважні підстави для поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Отже, враховуючи те, що підстави, на які посилається позивач у заяві від 22.11.2021 як на причини пропуску строку звернення до суду, не є поважними підставами, з яких пропущений строк звернення до суду, суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви.

Керуючись п. 9 ч. 4 ст. 169, ст.ст. 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 повернути позивачу.

3. Ухвалу про повернення позовної заяви невідкладно надіслати позивачу.

4. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок