Справа № 380/14398/21
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 (далі - відповідач), в якій позивач просить зобов`язати відповідача здійснити виплату грошової заборгованості у сумі 84 645 грн.

Ухвалою від 06.09.2021 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно не здійснено виплату нарахованої позивачу пенсії за період з січня 2018 року по червень 2021 року в розмірі 84645,00 грн. на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 року у справі №380/752/21, яким Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зобов`язано здійснити виплату заборгованості з виплати пенсії позивача за період з січня 2018 року по червень 2021 року, що набрало законної сили.

04.10.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив, у якому останній проти позову заперечив. Відзив обґрунтований тим, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, що виникли на підставі виконання рішення суду. Зазначає, що нарахована позивачу сума доплати його пенсії за період з 01.01.2018 року по 30.06.2021 року в сумі 84645,00 грн має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України для після надходження відповідного фінансування.

Дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив наступне.

Позивач є пенсіонером з 15.04.2004 року та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмір 90 % грошового забезпечення.

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» з 01.01.2018 року позивачу було здійснено перерахунок раніше призначеної пенсії за нормами законодавства, що діє на момент перерахунку пенсії виходячи із 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Вважаючи проведений перерахунок протиправним, позивач звернувся до Львівського окружного суду в іншій справі, а саме - №380/752/21 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо зменшення основного розміру пенсії позивача під час її перерахунку з 90% на 70 % від відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату позивачу нарахованої пенсії за вислугу років з 01.01.2018 року в розмірі 90% від відповідних сум грошового забезпечення, замість нарахованої пенсії в розмірі 70% від відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 у вказаній справі позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення.

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум;

- в іншій частині позову відмовлено.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/752/21 від 31.03.2021 набрало законної сили 05.05.2021.

На виконання згаданого рішення від 31.03.2021 відповідачем 15.06.2021 проведено розрахунок доплати пенсії позивача. Згідно з таким розрахунком, який міститься в матеріалах справи, сума доплати пенсії позивача становить 84645,00 грн.

30.07.2021 позивач звернувся із заявою б/н до відповідача, у якій просив виконати рішення суду від 31.03.2021, ухвалене за наслідками розгляду та вирішення справи №380/752/21.

Відповідач листом від 19.08.2021 №11333-10885/Б-55/8-1300/21 повідомив позивача про відсутність бюджетних асигнувань для виплати нарахованої суми доплати у розмірі 84645,00 грн.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із визначеннями пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд зазначає що при розгляді адміністративної справи обов`язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Визначаючи справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Задоволення адміністративного позову є можливим в разі встановлення судом фактів того, що оскаржені позивачем рішення, дії чи бездіяльність відповідача вчинені з порушенням ознак, передбачених частини 2 статті 2 КАС України та порушують права, свободи чи законні інтереси позивача.

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами 2, 3 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення закріплені статтею 370 КАС України, згідно із якою судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Вказані норми кореспондують приписам частини 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частинами 3 та 4 вказаної статті передбачено, що контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає декілька форм судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Статтею 383 КАС України передбачено можливість визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Так, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, вказаною нормою визначено особливий порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, який здійснюється судом в процесі контролю за виконанням судових рішень.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити природу спірних правовідносин, а саме те, які рішення, дії чи бездіяльність відповідача призвела до порушення прав позивача, чи такі пов`язані з виконанням рішення суду, чи вчинені відповідачем у зв`язку з виникненням нових правовідносин.

Вказана позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 12.11.2018 у справі №806/3099/17 (№К/9901/50917/18).

Суд також бере до уваги позицію Верховного Суду у постанові від 27.11.2018 у справі №520/11892/17, згідно із якою, наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Таким чином, процесуальний закон розмежовує правові механізми захисту порушених прав, а саме - шляхом звернення до суду із відповідним позовом та шляхом звернення до суду з метою встановлення судового контролю у відповідній формі.

Із урахуванням викладеного суд висновує, що вимоги позивача у цій справі фактично стосуються бездіяльності відповідача при виконанні рішення суду, ухваленого при розгляді іншої справи.

Тобто спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перебувають на стадії виконання судового рішення. Між тим, фактичний зміст правовідносин, що виникли між сторонами після ухвалення рішення суду від 31.03.2021 у справі №380/752/21 полягає у контролі за його виконанням.

Утім, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення інших судових рішень в порядку позовного провадження. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом судового провадження в іншій справі, що випливає за змісту заявленого позову.

Отже, обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - зобов`язання відповідача здійснити виплату належних сум за судовим рішенням - є одним із способів виконання іншого судового рішення, що, своєю чергою, не відповідає об`єкту порушеного права, оскільки в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право, яке визнано порушеним при розгляді іншої справи.

Суб`єкт владних повноважень не може бути зобов`язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки примусове виконання рішень суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», в межах виконавчого провадження з виконання відповідного виконавчого документу.

Як уже зазначалося, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Наведена процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Інакше кажучи, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності.

Зміст такої заяви, порядок її подання і судового розгляду визначені частинами 2 - 6 статті 383 КАС України.

Отже, у разі наявності ознак протиправності рішень, дій чи бездіяльності відповідача - суб`єкта владних повноважень, - вчинених (допущених) ним при виконанні рішення в адміністративній справі, до адміністративного суду слід подавати відповідну заяву, а не новий адміністративний позов.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 29 листопада 2021 року.

Суддя А.Г. Гулик