Справа № 500/4108/21
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 500/4108/21 пров. № А/857/17704/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року у справі № 500/4108/21 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною,-

суддя в 1-й інстанції Баб`юк П.М., час ухвалення рішення 30.08.2021 року, місце ухвалення рішення м. Тернопіль, дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС в Тернопільській області звернулося до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 26319,18 грн, по платежах: адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в сумі - 22184,13 грн; податок на доходи фізичних осіб в сумі - 3012,37 грн; військовий збір - 252,79 грн; акцизний податок з реалізації суб`єктами господарю роздрібної торгівлі підакцизних товарів в сумі - 869,89 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по штрафних санкціях за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів по податку на доходи фізичних осіб, військовому збору та акцизному податку з реалізації суб`єктами господарю роздрібної торгівлі підакцизних товарів в загальній сумі 26319,18 грн. Відповідачем не вживаються заходи щодо погашення заборгованості самостійно. Так як відповідач, в порушення вимог податкового законодавства, добровільно не сплатив узгоджену суму податкового зобов`язання у встановлені законодавством строки, тому податковий борг просить стягнути в судовому порядку.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року у справі № 500/4108/21 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції не дослідив питання спливу позовної давності щодо податкового боргу, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 03.07.2018 року № , адже позивач звернувся з позовом до суду 15.07.2021 року, що становить більше 1095 днів. Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року у справі № 500/4108/21 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що

Виникнення та існування такого податкового боргу також підтверджується випискою з інтегрованої картки платника податку, розрахунком суми боргу, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідачу виставлялась податкова вимога "Ф" №1283-19 від 20.04.2017, з часу виставлення якої податковий борг платника не переривався.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів адміністративної справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрована органами державної реєстрації як фізична особа - підприємець, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Тернопільській області як платник податків.

Згідно довідки про наявність податкового боргу за відповідачем наявний податковий борг перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі 26319,18 (основний платіж - 4135,05 грн, штрафні санкції - 22 000,0 грн, пеня - 184,13 грн, в тому числі:

- по платежу адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в сумі - 22184,13 грн (штрафні санкції - 22 000,00 грн, пеня - 184,13 грн).

Заборгованість по даному платежу виникла у зв`язку із несплатою узгодженого податкового зобов`язання нарахованого згідно:

- податкового повідомлення-рішення від 03.07.2018 № на суму 17000,00 грн, проте враховуючи переплату 1000,00 грн та сплату 4000,00 грн, сума заборгованості становить - 12000,00 грн, винесеного на підставі Акта перевірки №0243/19/00/1403/ НОМЕР_1 від 22.06.2018, яким встановлено наступні порушення: 1)розрахункову операцію на повну суму покупки не проведено через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи РРО; 2) не видано особі , яка придбала товар в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму покупки; 3) встановлено факт реалізації тютюнових виробів без наявності і ліцензії, а саме сигарети «Бонд стріт синій» (ціна на пачці - 27,50 грн) реалізовано по ціні 28,85 грн;

- податкового повідомлення-рішення від 18.06.2020 № на суму - 10000,00 грн, винесеного на підставі Акта перевірки №397/19-00-32-01/ від 01.06.2020, яким встановлено наступні порушення: 1) 04.10.2018 було реалізовано пляшку горілки «Статус» ємністю 0,250 л., міцністю 40% по ціні 40 грн; 2) 20.10.2018 було реалізовано пляшку і настоянки «Дон перчіно», ємністю 0,5 л., міцністю 40% по ціні 80 грн; 3) 08.10.2018 було реалізовано пляшку горілки «Зубрівка» ємністю 0,5 л., міцністю 40%,по ціні 88 грн; 4) 18.11.2018 було реалізовано 2 пляшки шампанського «Шантель», ємністю 0,750 л.

Також нараховано пеню за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання в сумі - 184,13 грн по платежу податок на доходи фізичних осіб в сумі - 3012,37 грн (основний платіж).

Заборгованість по даному платежу виникла у зв`язку із несплатою узгодженого податкового зобов`язання нарахованого згідно:

- податкової декларації про майновий стан та доходи № від 05.02.2021 в сумі - 3060,54 грн (основний платіж), проте враховуючи переплату 48,17 грн, сума боргу становить - 3012,37 грн;

- по платежу військовий збір - 252,79 грн (основний платіж).

Заборгованість по даному платежу виникла в результаті несплати узгодженого грошового зобов`язання нарахованого згідно: податкової декларації про майновий стан та доходи № від 05.02.2021 в сумі - 255,05 грн (основний платіж), проте враховуючи переплату 2,26 грн, сума заборгованості становить - 252,79 грн.

- по платежу акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в сумі - 869,89 грн. (основний платіж).

Заборгованість по даному платежу виникла у зв`язку із несплатою узгодженого податкового зобов`язання нарахованого згідно:

- податкової декларації з акцизного податку № 10 від 05.02.12021 в сумі - 416,00 грн (основний платіж), проте враховуючи переплату в сумі 35,11 грн, сума заборгованості становить - 380,89 грн;

- податкової декларації з акцизного податку № від 05.03.2021 в сумі - 405,0 грн;

- податкової декларації з акцизного податку № від 05.04.2021 в сумі - 84,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення, відповідачем не було оскаржено ні в адміністративному, ні в судовому порядку, а тому, грошові зобов`язання визначені в них, вважаються узгодженими.

За наявності податкового боргу позивач звернувся із позовом до суду для його стягнення.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 67 Конституції України визначено обов`язок щодо сплати податків і зборів в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно зі статтею 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Так, пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (п. 49.2 ст.49 ПК України).

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (пп. 54.1 ст.54 ПК України).

Згідно положень пункту 56.11 статті 56 ПК України, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

За приписами п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39. пункт 14.1. стаття 14 ПК України).

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк (підпункт 14.1.156. пункт 14.1. стаття 14 ПК України).

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (пп.14.1.175. п.14.1. стаття 14 ПК України).

В пункті 57.3 статті 57 ПК України зазначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України після закінчення встановлених Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Тобто, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник після фактичного погашення податкового боргу повинен сплатити пеню у розмірі, який залежить від періоду прострочення.

Сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання, згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, визнається податковим боргом.

Як підтверджено матеріалами справи та не спростовується відповідачем, заборгованість по платежу також виникла у зв`язку із несплатою узгодженого податкового зобов`язання нарахованого згідно:

- податкового повідомлення-рішення від 03.07.2018 № на суму 17000,00 грн, проте враховуючи переплату 1000,00 грн та сплату 4000,00 грн, сума заборгованості становить - 12000,00 грн, винесеного на підставі Акта перевірки №0243/19/00/1403/ НОМЕР_1 від 22.06.2018, яким встановлено наступні порушення: 1)розрахункову операцію на повну суму покупки не проведено через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи РРО; 2) не видано особі , яка придбала товар в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму покупки; 3) встановлено факт реалізації тютюнових виробів без наявності і ліцензії, а саме сигарети «Бонд стріт синій» (ціна на пачці - 27,50 грн) реалізовано по ціні 28,85 грн;

Згідно з пунктом 101.1 статті 101 ПК України безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг, підлягає списанню.

У пункті 101.2 цієї статті під терміном «безнадійний податковий борг» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3).

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що податкове повідомлення-рішення від 03.07.2018 року № стало узгодженим після спливу 10 днів протягом яких воно могло бути оскарженим в адміністративному порядку чи до суду, а тому посилання відповідача у апеляційній скарзі про його безнадійність є необгрунтованими.

Виникнення та існування такого податкового боргу також підтверджується випискою з інтегрованої картки платника податку, розрахунком суми боргу, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідачу виставлялась податкова вимога "Ф" №1283-19 від 20.04.2017, з часу виставлення якої податковий борг платника не переривався.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року у справі № 500/4108/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 30.11.2021 року