Справа № 640/9595/21
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року м. Київ № 640/9595/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві
пропро визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві та просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 24.02.2021 року № в частині штрафу 3248,40 грн.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що частково погоджується із податковим повідомленням-рішення форми «Ш» від 24.02.2021 року №, однак не погоджується із останнім в частині застосування суми штрафу 3248,40 грн, оскільки єдиний податок в цій частині був сплачений вчасно, хоча і за помилковим рахунком (рахунок для зарахування сплати єдиного податку з юридичних осіб).

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, де він вказує про правомірність прийнятого ним рішення та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі підпункту 19-1.1.1. пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України ГУ ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку своєчасності сплати до бюджету єдиного податку за січень 2018 року по лютий 2020 року, за наслідком якої складено акт камеральної перевірки від 16.01.2021 року №3100/Ж5/26-15-14-11/ НОМЕР_1 (далі - акт перевірки).

Результатами перевірки встановлено порушення термінів сплати авансових внесків по єдиному податку протягом строків, визначених пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 24.02.2021 року №, яким до позивача на підставі статті 122 Податкового кодексу України застосовано штраф у розмірі 4737,60 грн.

ФОП ОСОБА_1 не погоджуються із податковим повідомленням-рішенням форми «Ш» від 24.02.2021 року № в частині штрафу 3248,40 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення в частині), з огляду на що звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно із пунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Положеннями пункту 33.1 статті 33 ПК України передбачено, що податковим періодом визнається встановлений цим Кодексом період часу, з урахуванням якого відбувається обчислення та сплата окремих видів податків та зборів.

За правилами пункту 34.1 статті 34 ПК України податковим періодом може бути: календарний рік; календарне півріччя; календарні три квартали; календарний квартал; календарний місяць; календарний день.

Сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи (п. 35.1 ст. 35 ПК України).

Порядок сплати податків та зборів встановлюється цим Кодексом або законами з питань митної справи для кожного податку окремо (п. 35.3 ст. 35 ПК України).

Відповідно до пункту 295.1 статті 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Положеннями пункту 296.2 статті 296 ПК України встановлено, що платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу, а також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого, обчисленого і сплаченого в порядку, визначеному законом для даної категорії платників.

Така податкова декларація подається, якщо платник єдиного податку не допустив перевищення протягом року обсягу доходу, визначеного у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, та/або самостійно не перейшов на сплату єдиного податку за ставками, встановленими для платників єдиного податку другої або третьої групи.

Згідно із пунктом 122.1 статті 122 ПК України несплата (неперерахування) або сплата (перерахування) не в повному обсязі фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач не погоджується із застосування відповідачем штрафу за наступний період: єдиний податок за квітень-травень 2018 року, липень-грудень 2018 року та січень-грудень 2019 року.

Як свідчать матеріали справи, несвоєчасна сплата єдиного податку за 2019 рік була обумовлена тим, що позивач здійснив оплату на рахунок, який є рахунком для зарахування єдиного податку з юридичних осіб.

Доказів зворотного контролюючим органом до суду не надано.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним кодексом України.

Пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5 квітня 2001 року №2346-III визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

При цьому, суд звертає увагу, що зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України (п. 9.3 статті 9 ПК України).

Пунктами 4 і 5 статті 45 Бюджетного кодексу України встановлено, що податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки та збори (обов`язкові платежі) рахуються зачисленими в дохід Державного бюджету з дня їх зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Поняття «єдиний казначейський рахунок» закріплене в Положенні про єдиний казначейський рахунок, затвердженому наказом Державного казначейства України від 26 червня 2002 року № 122, та визначається як консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України. Єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством (п. 2.1 цього Положення).

Зі змісту пунктів 2.2 і 2.3 Положення слідує, що всі сплачені податки і збори (обов`язкові платежі), не залежно від того, до якого бюджету вони сплачені, в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок, а зарахування податку на відповідний рахунок має значення лише для обліку коштів.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем сплачувався у строки встановлені ПК України єдиний податок за 2019 рік, проте з помилковим визначенням рахунку на який останній підлягає зарахуванню, такий податок зарахований до Державного бюджету України, що не спростовано відповідачем, а отже підстави для застосування штрафу до позивача відсутні.

Суд вважає, що допущена позивачем помилка не свідчить про несплату необхідної суми єдиного податку у визначений законодавством строк та не спричинила настання негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки такі кошти обліковується в подальшому на єдиному казначейському рахунку. До того ж, згодом така помилка самостійно виявлена платником, який вжив відповідні заходи щодо спрямування коштів за належністю.

Суд вважає, що допущення помилки під час перерахування платником суми грошового зобов`язання з єдиного податку у строк, встановлений податковим законодавством, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника та його посадових осіб до відповідальності за несвоєчасно сплачений єдиний податок за 2019 рік.

Сума штрафу за вказаний період за 2019 рік становить - 2503,80 грн.

Отже, підсумовуючи вищевикладене суд приходить до висновку про безпідставність застосування до позивача суми штрафу у розмірі 2530,80 грн.

В той же час, позивач вважає безпідставним нарахування штрафу за квітень-травень 2018 року, липень-грудень 2018 року.

Згідно розрахунку штрафних санкції за січень 2018 року до позивача було застосовано штраф за січень 2018 року у розмірі 372,30 грн., за лютий 2018 року у розмірі 372,30 грн., за березень 2018 року у розмірі 372,30 грн., червень 2018 року, із якими ФОП ОСОБА_1 погоджується. (загальна сума 1489,20 грн.)

Також згідно розрахунку штрафні санкції були застосовані до позивача і за листопад-грудень 2018 року на загальну суму 744,60 грн. За інші місяці штрафні санкції контролюючим органом не застосовувались.

Відповідно до платіжної виписки за період з 01.01.2018 по 15.07.2019 років АТ КБ «Приватбанк» кошти за листопад-грудень 2018 року були сплачені позивачем 24.10.2018 року. Тобто, із дотримання строків встановлених пунктом 295.1 статті 295 ПК України. Доказів зворотного відповідачем до суду не надано. Твердження позивача в цій частині не спростовано.

Таким чином, на переконання суду відсутні належні та достатні докази правомірності застосування штрафу за листопад-грудень 2018 року на загальну суму 744,60 грн.

Підсумовуючи наведене суд вважає безпідставним застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу на загальну суму 3248,40 грн.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями частини 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Підсумовуючи вищевикладене, повно та всебічно проаналізувавши матеріали адміністративної справи суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення, то сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь останньої за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, код ЄДРПОУ ВП: 44116011) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 24.02.2021 року № в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суми штрафу у розмірі 3248,40 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, код ЄДРПОУ ВП: 44116011) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) сплачений нею судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева