Справа № 200/6490/21
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 р. Справа№200/6490/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьової І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку підприємницького стажу з 2000 року по 2016 рік з урахуванням Постанови КМУ від 03 жовтня 2018 року за № 793 незаконними, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку підприємницького стажу з 2000 року по 2016 рік з урахуванням Постанови КМУ від 03 жовтня 2018 року за № 793 незаконними.

Ухвалою суду від 31 травня 2021 року відкрито провадження у справі № 200/6490/21 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 02 серпня 2021 року вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 . Замінено первинного відповідача у справі № 200/6490/21 Мангушське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3).

Підготовче засідання відкладено з 23 вересня 2021 року на 02 листопада 2021 року о 13:30 год. у зв`язку з тим, що представник відповідача не з`явився до підготовчого судового засідання. Також у судовому засіданні суд, керуючись ст. 173 КАС України, було вирішено продовжити строк підготовчого провадження за ініціативою суду, про що повідомлені особи, які беруть участь у справі.

Ухвалою суду від 02 листопада 2021 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі №200/6490/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження в межах строків, визначених КАС України для розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач звернувся до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо перерахунку підприємницького стажу з 2000 року по 2016 рік з урахуванням Постанови КМУ від 03 жовтня 2018 року №793.

Листом від 15 січня 2021 року, відповідач повідомив, що відповідно до наданих документів період ведення підприємницької діяльності з 2000 року по 2016 рік , за даними реєстру застрахованої осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та згідно сплачених позивачем страхових внесків, страховий стаж за цей період склав 6 років 23 дня.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Представник відповідача зазначив, що позивач звернувся до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області зі зверненням щодо роз`яснення норм законодавства при призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон №1058). У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (27 років), листом управління від 15.01.2021 № 6-2/С-02/8-0579/21 позивачу наданні роз`яснення щодо відсутності права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058. Загальний стаж роботи позивача склав 20 років 5місяців 4 днів.

Відповідач вказує, що правовідносини щодо перерахунку пенсії носять заявницький характер і виникають лише після подання заяви з усіма необхідними документами. До моменту звернення з відповідною заявою та документами у органу Пенсійного фонду України не виникає юридичного обов`язку щодо здійснення такого перерахунку. Відповідач посилається на норми Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунок) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та вказує, що у разі звернення особи до пенсійного органу із заявою про призначенні (перерахунок, переведення) пенсії, останній зобов`язаний розглянути подану заяву та прийняти відповідне рішення. Оскільки фактично Позивач із відповідною заявою не звертався до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та не надав відповідних документів у встановленому законом порядку, вважає позовні вимоги в частині зобов`язання здійснити перерахунок підприємницького стажу з 2000 року по 2016 рік такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що05 січня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Мангушського ОУПФУ Донецької області із заявою про перерахунок підприємницького стажу з 2000 року по 2016 рік з урахуванням Постанови КМУ від 03 жовтня 2018 року №793. У заяві позивач вказав, що із довідкою про наявний страховий стаж не згоден.

З довідки про наявний страховий стаж позивача вбачається наявний стаж 20 років 5 місяців 4 дні, що не відповідає норма статті 26 Закону України № 1058.

У листі від 15 січня 2021 року №6-2/С-02/8-0579/21 позивачу наданні роз`яснення щодо відсутності права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058. Загальний стаж роботи позивача склав 20 років 5 місяців 4 днів.

Також у листі від 22 лютого 2021 року №1579-919/С-02/8-0500/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача про те, що для підтвердження періоду ведення підприємницької діяльності з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2003 року, який не враховано до страхового стажу, позивачу необхідно надати документи, передбачені пунктом 3-1 Прикінцевих положень Закону № 1058.Періоди з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.05.2005 по 31.12.2013 внесені до страхового стажу як періоди ведення підприємницької діяльності на підставі даних системи персоніфікованого обліку. Враховуючи зазначене та зараховані до стажу періоди відповідно до наданих документів, підтверджуючих стаж (трудова книжка, диплом, військовий квиток), страховий стаж складає 20 років 05 місяців 04 дні.

Позивачем було зроблено запити щодо надання інформації про сплату єдиного внеску до ГУ ДПС у Донецькій області, в яких управління у листі від 07 травня 2021 року надало відповідь про наявну заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску за період 09 лютого 2018 року по 19 січня 2021 року. Також було вказано, що починаючи з 01 жовтня 2013 року функції адміністрування з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування передані від органів Пенсійного фонду до органів ДПС України.

Також до матеріалів справи додано свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 ОСОБА_1 № НОМЕР_2 Серії В01, дата проведення державної реєстрації 13 січня 2000 року;

Свідоцтво про сплату єдиного податку від 17 грудня 2001 року у термін дії свідоцтва у 2002 року за перший четвертий квартал;

Довідку про взяття на облік платника податків від 07 листопада 2002 року № 6118/29 виданою Мангуською міжрайонною державною податковою інспекцією. В довідці вказано, що позивача взято на облік від 19 січня 2000 року №3-268;

Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18 лютого 2015 року №Ф-1542-25У та від 16 грудня 2015 року № Ф-1542-25 У, та докази сплати позивачем заборгованості по даним вимогам;

Лист Головного управління ПФУ в Донецькій області від 16 липня 2020 року № 5034-5010/С-02/8-0500/20 про те, що за інформацією наданою Мангушським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області (далі - управління) 20.02.2020 позивач звернулись до управління з усною консультацією щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та попереднього розгляду документів. Спеціалістом управління надана консультація та перелік необхідних документів для призначення пенсії. Позивач із заявою про призначення пенсії з документами до управління, на дату надання відповіді, не звертався.

Спірним питанням є не здійснення перерахунку підприємницького стажу позивача за 2000-2016 рр з урахуванням постанови КМУ від 03 жовтня 2018 року за № 793.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Статтею 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV врегульовані питання персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно частини 1 статті 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом, надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій, надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду, обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Положеннями частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ч. 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст.36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Положеннями статті 1 Закону України статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 03.10.2017 №2148-VIII розділ XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено пунктом 3-1 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 № 793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Водночас, відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.10.2005 №22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Отже, до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

до 01.05.1993 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків,

з 01.01.1998 по 31.12.2003 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), сплату страхових внесків,

з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску), що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

У листі від 22 лютого 2021 року №1579-919/С-02/8-0500/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача про те, що для підтвердження періоду ведення підприємницької діяльності з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2003 року , який не враховано до страхового стажу, позивачу необхідно надати документи, передбачені пунктом 3-1 Прикінцевих положень Закону № 1058. Періоди з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.05.2005 по 31.12.2013 внесені до страхового стажу як періоди ведення підприємницької діяльності на підставі даних системи персоніфікованого обліку.

Разом з тим, до матеріалів справи позивачем додано свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_1 ОСОБА_1 № НОМЕР_2 Серії В01, дата проведення державної реєстрації 13 січня 2000 року; Свідоцтво про сплату єдиного податку від 17 грудня 2001 року у термін дії свідоцтва у 2002 року за перший четвертий квартал; Довідку про взяття на облік платника податків від 07 листопада 2002 року № 6118/29 виданою Мангуською міжрайонною державною податковою інспекцією. В довідці вказано, що позивача взято на облік від 19 січня 2000 року №3-268.

Проте доказів направлення цих документів відповідачу, позивачем суду не надано.

Разом з тим, у відповідності до статті 44 Закону №1058, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеним правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, якій діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 зазначеного Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсїї.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунок) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі-Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 1.5 Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплати пенсії за довіреністю, термін дії більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерам, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Пунктом 1.7 Порядку № 22-1 встановлено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається днем прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначенні (поновлення) пенсії), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Згідно з пунктом 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряється правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряється зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує і засвічує виявлені розбіжності (невідповідності).

Таким чином, враховуючі вищенаведені норми чинного законодавства, які регулюють пенсійні правовідносини, у разі звернення особи до пенсійного органу із заявою про призначенні (перерахунок, переведення) пенсії, останній зобов`язаний розглянути подану заяву та прийняти відповідне рішення.

Оскільки фактично позивач із відповідною заявою не звертався до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та не надав відповідних документів у встановленому законом порядку, а тому суд позбавлений можливості надати оцінку діям відповідача , оскільки листи від 15 січня 2021 року №6-2/С-02/8-0579/21, від 22 лютого 2021 року №1579-919/С-02/8-0500/21 не несене нормативно правових наслідків для позивача.

Крім того, відповідач не обмежував права позивача на звернення із заявою про призначення пенсії.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, внаслідок чого позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку підприємницького стажу з 2000 року по 2016 рік з урахуванням Постанови КМУ від 03 жовтня 2018 року за № 793 незаконними, - відмовити.

Повне судове рішення складено 01 грудня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Шинкарьова