Справа № 160/7236/21
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 160/7236/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2021 року (суддя суду 1 інстанції Ніколайчук С.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком з 59 років на підставі рішення головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області від 27.11.2019 за №684/03.25.19;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 59 років на підставі заяви від 20 листопада 2019 року відповідно з частиною першою статті 26 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи виплату з 22 серпня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у зв`язку з досягненням 59-річного віку та наявності необхідного, 26-річного стажу роботи, звернулась 20.11.2019 із заявою до відповідача щодо призначення пенсії за віком. Відповідачем відмовлено у призначенні вказаної пенсії позивачу, оскільки з наданих останньою документів, загальний стаж роботи на дату звернення становить тільки 19 років 6 місяців 1 день. Крім того, до страхового стажу відповідачем не зараховано період з 09.02.1989 по 15.08.1990, з 30.08.1990 по 25.10.1993, та з 01.11.1993 по 28.12.1998, а для їх підтвердження просив надати підтверджуючи довідки.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2021 року позовні вимоги задоволено частково:

-визнано протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком з 59 років на підставі рішення головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області від 27.11.2019 за № 684/03.25.19;

- зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи з 09.02.1989 по 15.08.1990 в ОМТО Орбита, з 30.08.1990 по 25.10.1993 в ПКО Восток, та з 01.11.1993 по 28.12.1998 в ООО Єллада до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 .

- зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.11.2019 про призначення пенсії за віком згідно з ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із урахуванням правової позиції суду, викладеної в даному рішенні.

В задоволення решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позову з підстав не надання належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до неправильного вирішення спору у вказаній частині та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, зазначає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 20.11.2019 звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На зазначене звернення, 27.11.2019, відділ з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надав письмову відповідь за №684/03.85.19, якою відмовив у призначенні пенсії ОСОБА_1 , через відсутність необхідного страхового стажу, оскільки її стаж на дату звернення складає 19 років 06 місяців 01 день, бо до страхового стажу відповідач не зараховує період з 09.02.1989 по 15.08.1990, з 30.08.1990 по 25.10.1993, та з 01.11.1993 по 28.12.1998 для їх підтвердження необхідно надати підтверджуючі довідки.

Представником позивача, 12.11.2020, направлено запит до архівного управління Департаменту забезпечення виконавчих органів Дніпровської міської Ради для отримання довідок про підтвердження спірних періодів роботи. На адресу представника відповідача 27.01.2021 року надійшла відповідь, що документи з кадрових питань (особового складу) ОМТО Орбита, ПКО Восток, ООО Єллада на Державне зберігання до архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради не надходили.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії з підстав не зарахування періодів роботи з 09.02.1989 по 15.08.1990, з 30.08.1990 по 25.10.1993, та з 01.11.1993 по 28.12.1998, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно зі ст.9 наведеного Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

З 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком є досягнення певного віку та наявність відповідного стажу.

На час звернення із заявою до відповідача, позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла віку 59 років та відповідала віковим критеріям встановленим п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як жінка, яка має право на пенсію, оскільки народилася в період з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

Єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії відповідачем було не зарахування останнім до страхового стажу позивача періодів роботи 09.02.1989 по 15.08.1990, з 30.08.1990 по 25.10.1993, та з 01.11.1993 по 28.12.1998.

Відповідно до листа пенсійного органу від 27.11.2019 за №684/03.85.19, стаж позивача, на дату звернення, складав 19 років 06 місяців 01 день, без врахування періоду з 09.02.1989 по 15.08.1990, з 30.08.1990 по 25.10.1993, та з 01.11.1993 по 28.12.1998

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи з 09.02.1989 по 15.08.1990 в ОМТО Орбита, з 30.08.1990 по 25.10.1993 в ПКО Восток, та з 01.11.1993 по 28.12.1998 в ООО Єллада до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , оскільки вказаний стаж підтверджений записами в трудовій книжці останньої.

Матеріалами справи підтверджується, що за період роботи позивача з 09.02.1989 по 15.08.1990 в ОМТО Орбита, з 30.08.1990 по 25.10.1993 в ПКО Восток, та з 01.11.1993 по 28.12.1998 в ООО Єллада, її страховий стаж складає 9 років 10 місяців 7 днів.

При цьому суд зазначає, що з врахуванням наведеного вище періоду роботи в сукупності, страховий стаж позивача становить 29 років 4 місяці 8 днів, і був наявним у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2019 року (відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») та не є меншим ніж 26 років, що дає їй право на призначення пенсії за віком.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла пенсійного віку - 59 років, із заявою про призначення пенсії за віком звернулася у строк, що не перевищує 3 місяці з моменту досягнення пенсійного віку, а саме - ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсія за віком позивачу може бути призначена 22.08.2019.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як слідує зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Отже, на підставі п.4 ч.2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

З огляду на вищезазначене, висновки суду першої інстанції щодо дискреційних повноважень пенсійного органу в питанні призначення пенсії у цій справі, є помилковими,

Зважаючи на те, що судом встановлено протиправність оскаржуваного рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком та неправомірність неврахування спірних періодів роботи позивача до стажу, що дає право на призначення пенсії, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 є зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 59 років на підставі заяви від 20 листопада 2019 року, на підставі частини першої статті 26 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи виплату з 22 серпня 2019 року.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 59 років, на підставі заяви від 20 листопада 2019 року, відповідно до частини першої статті 26 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи виплату з 22 серпня 2019 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1362 грн.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у вказаній частині, то на його користь повивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1362 грн.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2021 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.11.2019 про призначення пенсії за віком згідно з ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із урахуванням правової позиції суду, викладеної в рішенні суду та прийняти в цій частині нове судове рішення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 59 років, на підставі заяви від 20 листопада 2019 року, відповідно до частини першої статті 26 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи виплату з 22 серпня 2019 року.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2021 року залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров