Справа № 580/1580/21
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1580/21 Суддя (судді) першої інстанції: Паламар П.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м.Києві на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДФС у м.Києві, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у видачі направлення колишньому співробітнику податкової міліції ОСОБА_1 на проведення медико-соціальної експертизи в КЗ «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи ЧОР» для визначення групи інвалідності та відсотків втрати працездатності;

- зобов`язати відповідача видати ОСОБА_1 направлення на проведення медико-соціальної експертизи до МСЕК за місцем проживання з метою визначення групи інвалідності та відсотків втрати працездатності.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що він проходив службу в податковій міліції ГУ ДФС у м. Києві та є обмежено придатним до військової служби за станом здоров`я, однак йому неправомірно відмовлено у задоволенні його звернення про видачу направлення для проходження медико-соціальної експертизи і визначення групи інвалідності та відсотків втрати працездатності.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку письмового провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу в органах податкової міліції у складі ГУ ДФС у м. Києві та наказом ГУ ДФС у м. Києві №259-о від 13 лютого 2019 року звільнений зі служби в податковій міліції у запас за п. 64 пп. "ж" (за власним бажанням) «Положення по проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР №114 від 29 липня 1991 року (а.с.13).

Згідно з постановою №29 М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області» від 20 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 обмежено придатний до військової служби за станом здоров`я, протипоказані значні фізичні навантаження, переохолодження, робота, пов`язана з вимушеним положенням тіла. Постанова прийнята згідно медичної документації на час фактичного звільнення ОСОБА_1 зі служби в ПМ станом на 15.02.2019 (а.с.16).

28.10.2020 позивач звернувся до ГУ ДФС у м.Києві із заявою, в якій просив: надати направлення до КЗ «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи ЧОР» для визначення групи інвалідності та відсотків втрати працездатності на підставі постанови № 29 М(ВЛ)К ДУ "ТМО МВС України по Черкаській області" від 20 жовтня 2020 року; внести зміни до наказу про його звільнення, змінивши формулювання причин його звільнення; надати завірену копію наказу ГУ ДФС у м. Києві №259-о від 13 лютого 2019 року із внесеними змінами (а.с.14).

Листом від 23.11.2020 №2127/С/26-97-08 ГУ ДФС у м. Києві повідомило позивача про відсутність підстав та повноважень щодо видачі направлення для проведення медико-соціальної експертизи у зв`язку з тим, що працівники податкової міліції ДФС України проходять службу відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 29 липня 1991 № 114, де у розділі VII пункту 65, п.п. б зазначено, що особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби (через хворобу - у разі визнання їх не придатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби). Станом на сьогоднішній день діючим чинним законодавством не врегульовано питання внесення змін до наказу півторарічної давнини.

Не погодившись із бездіяльністю відповідача щодо видачі направлення для проведення медико-соціальної експертизи, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що позивач, як колишній працівник відповідача, не може бути обмежений в соціальному захисті та реалізації права на проходження медико-соціальної експертизи на предмет встановлення інвалідності та відсотків втрати працездатності.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про Державну фіскальну службу України» від 21.05.2014 № 236 визначено, що у складі ДФС та її територіальних органах діють підрозділи податкової міліції, які здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, виконують оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Згідно з п. 353.1. ст. 353 ПК України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 356.1 ст. 356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ їх права і обов`язки визначені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 № 114 (далі - Положення № 114).

Позивач звільнений зі служби в званні майор податкової поліції.

Відповідно до п.2 Розділу І Положення № 114 особи, яким присвоєно спеціальне звання майор міліції, відносяться до старшого начальницького складу.

Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317) визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Відповідно до п.3 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акту про нещасний випадок на виробництві, акту розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 № 1112, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджене тією ж постановою КМУ від 03.12.2009 № 1317 (далі - Порядок №1317) визначає порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями, відповідно до п.11 якого ступінь втрати професійної працездатності працівників (у відсотках), ушкодження здоров`я яких пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків, та потреба у медичній і соціальній допомозі визначаються на підставі направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури. Огляд потерпілого проводиться комісією за участю представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами та висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології або його відділення) про професійний характер захворювання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що видачу направлень на медико-соціальна експертизу здійснює, в тому числі, підприємство (роботодавець) на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проходження позивачем медичної (військово-лікарської) комісії встановлено, що його захворювання пов`язане з проходженням військової служи, що відображено у постанові №29 М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області» від 20 жовтня 2020 року (а.с.16).

Позивач, як колишній працівник відповідача, не може бути обмежений в соціальному захисті та реалізації права на проходження медико-соціальної експертизи на предмет встановлення інвалідності та відсотків втрати працездатності, якщо відповідне захворювання було отримано ним під час проходження служби, незалежно від факту його звільнення на момент звернення з відповідною заявою.

Таке право має бути реалізоване шляхом звернення до підрозділу кадрового забезпечення за місцем колишньої служби для отримання направлення на проведення медико-соціальної експертизи, а тому, відмовляючи у видачі такого направлення з підстав того, що позивач є колишнім працівником податкової міліції, відповідач діяв неправомірно та порушив гарантоване п.356.1 ст.356 ПК України право на соціальний захист.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м.Києві - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 29 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма