Справа № 2а-16181/12/2670
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 листопада 2021 року

Київ

справа №2а-16181/12/2670

адміністративне провадження №К/9901/9544/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Желєзного І.В., розглянувши заяву Міністерства оборони України про зупинення виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року у справі №2а-16181/12/2670 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України, треті особи Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, Житлова комісія гарнізону міста Києва про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2013 року у справі №2а-16181/12/2670 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2013 року у справі №2а-16181/12/2670 за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 02 серпня 2018 року ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2016 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

За наслідками нового судового розгляду рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року, залишеним без змін поставною Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2013 року у справі №2а-16181/12/2670 за нововиявленими обставинами задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2013 року у справі №2а-16181/12/2670 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано дії та бездіяльність Міністерства оборони України, що порушують законне право позивача на забезпечення житлом для постійного проживання протиправними. Зобов`язано Міністерство оборони України забезпечити реалізацію законного права ОСОБА_1 ветерана військової служби та його сім`ї на безоплатне забезпечення житлом для постійного проживання площею у розмірі, встановленому чинним законодавством відповідно до його статусу ветерана та військового звання "полковник" шляхом безоплатного забезпечення позивача та його сім`ї житлом для постійного проживання в місті Києві або в іншому місті шляхом закупівлі житла, надання грошової компенсації чи кредиту для будівництва житла за вибором позивача. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

01 квітня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року у справі №2а-16181/12/2670.

Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року у справі №2а-16181/12/2670.

До Суду надійшла заява представника Міністерства оборони України про зупинення виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року у справі №2а-16181/12/2670 до закінчення перегляду рішень в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 340 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.

Згідно із частиною першою статті 375 КАС України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вирішуючи заяву про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, Суд виходить із того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 370 КАС України та статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У зв`язку з цим, сподівання та припущення заявника стосовно результатів касаційного розгляду справи не можуть бути безумовною підставою для зупинення виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Верховний Суд також виходить з того, що для зупинення виконання судового рішення, яке допускається як винятковий захід, повинні бути поважні причини. Відповідне клопотання повинно бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені належними доказами. Таке зупинення не повинно порушувати балансу інтересів сторін, а також не порушувати прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести, що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат; існуватимуть перешкоди для застосування або буде неможливим застосування передбаченого статтями 380 та 381 КАС України механізму повороту виконання судового рішення.

Оскільки скаржником не наведено належних та обґрунтованих доводів щодо наявності підстав для зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви скаржника.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень пункту 4 частини четвертої статті 340 та частини першої статті 375 КАС України, висловлена, зокрема, в ухвалах Верховного Суду від 04 листопада 2019 року у справі № 806/2305/18, від 07 листопада 2019 року у справі № 813/1813/18, від 12 листопада 2019 року у справі № 520/8576/18 та від 18 листопада 2019 року у справі № 520/9336/18.

При цьому, сама по собі наявність у суду касаційної інстанції права на зупинення виконання судового рішення та незгода сторони із цим рішенням не є підставою для зупинення його виконання.

Керуючись статтями 3, 241, 248, 340, 355, 375 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Міністерства оборони України про зупинення виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року у справі №2а-16181/12/2670 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України, треті особи Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, Житлова комісія гарнізону міста Києва про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.В. Желєзний