Справа № 462/2386/21
Суддя: Гедз Б. М.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/2386/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Гедз Б.М.

за участю секретаря судових засідань Ясниської В.Я.

представника позивача адвоката Назаркевича С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Васіва Михайла Йосифовича, Управління патрульної поліції у Львівскій області Департаменту патрульної поліції про визнання проиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Васіва М.Й. та скасувати постанову серії БАА № 128478 від 01 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позов обгруновує тим, що 01 квітня 2021 року інспектором патрульної поліції винесено постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн. Відповідно до вказаної постанови він ніби то здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 місце для стоянки з додатковою табличкою 7.17 особи з інвалідністю та позначеною дорожньою розміткою 1.30., чим порушив п. 8.4 г ПДР України - порушення вимог інформаційно-вказівних знаків. Зазначає, що постанова є незаконною та винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП у постанові відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фото-відеозапис, не містить порядку оскарження постанови та можливих способів оплати адміністративного правопорушення та відомостей про адресу веб сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитись із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок. Дані, які відображені у постанові є сумнівними, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення не підтверджуються жодними належними у розумінні ст. 251 КУпАП доказами. Крім того, порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспектор не представився, поводився упереджено щодо нього, будучи наперед переконаним в його винуватості, не з`ясовував та не досліджував всебічно та об`єктивно всі обставини справи застосувавши процедуру скороченого провадження шляхом накладення адміністратвиного стягнення на місці, у зв`язку із чим просить визнати дії інспектора протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 13.04.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

30.04.2021 року позивачем, на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, подано письмову заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 06.05.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою, постановленою із занесенням до журналу судового засідання, клопотання представника позивача задоволено та до участі в справі в якості співвідповідача залучено Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції.

В судовому засіданні представник позивача Назаревич С.М. позов підтримав в повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві, просить таку задовольнити.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечили, про причини неявки суд не повідомлено, відзиву у визначений судом строк не подано, заява про продовження строку для подання відзиву до суду не надходила.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом з матеріалів справи, 01 квітня 2021 року інспектором роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенантом поліції Васів Михайлом Йосифовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 128478, якою до ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн.

Згідно постанови, 01.04.2021 року о 14.15 год. на вул. Гнатюка, 2 у м. Львові, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Nissan Leaf, номерний знак НОМЕР_1 , не будучи водієм з інвалідністю та не перевозячи осіб із інвалідністю здійснив зупинку на місці, яке позначене дорожнім знаком 5.38 місце для стоянки з табличкою 7.17 «Інваліди», чим порушив п.п. 8.4. г ПДР України. А також не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на даний транспортний засіб, чим порушив п.п. 2.1. А ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 122, ч. 1 126 КУпАП.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Згідно з п. 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Диспозицією частини 6 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху, пунктом 8.4 «ґ» визначено, що наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Згідно з розділом 33 Правил дорожнього руху, інформаційно - вказівний знак 5.38 "Місце для стоянки" застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою "Р" та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою "Р" та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.

Табличка до дорожнього знаку 7.17 «Особи з інвалідністю» означає, що дія знаку 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», відповідно до вимог Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.10.9.21 ДСТУ 4100:2014, табличка 7.17 «Інваліди» застосовується зі знаками 5.38.1-5.38.3, або 5.39, щоб зазначити місця, або спеціально відведену частину майданчика для стоянки транспортних засобів, якими керують інваліди.

Згідно пункту 1.10 Правил дорожнього руху зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин.

Згідно з п. 2.1 а Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи щодо адміністративних правопорушень передбачених ч. 6 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням вимог інформаційно-вказівних знаків, а саме, здійснення зупинки на місці для стоянки осіб з інвалідністю та не пред`явлення на вимогу поліцейського посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб.

Постанова оформлена працівником поліції на встановленому відповідно до вимог чинного законодавства зразка бланку постанови, передбаченому у справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на звороті якої також міститься роз`яснення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі і порядок оскарження винесеної постанови, порядок та строки сплати штрафу, а також наслідки несплати такого.

Щодо наведеного позивачем твердження про неправомірність винесеної інспектором постанови у зв`язку із відсутністю в оскаржуваній постанові відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис та відсутність такого фіксування суд та відомостей про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому можна ознайомитись із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення зазначає наступне.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Спеціальною нормою, яка передбачає порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису стаття 40 ЗУ "Про національну поліцію".

Згідно ч. 1 ст. 40 ЗУ "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Статею 283 КУпАП передбачено внесення відомостей про технійчний засіб, яким здійснено фото або відеозапис із приміткою "якщо такий здійснювався".

З аналізу наведених положень законодавства не вбачається імперативності норми застосування фото-, відеофіксування правопорушення. Відтак у випадку безпосереднього фіксування порушення інспектором патрульної поліції на місці події постанова відповідно не повинна містити і відомості про технічний засіб, яким здійснюється фіксація вчинення адміністраивного правопорушення чи інформацію про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Водночас, як вбачається із позовної заяви, позивач заперечуючи щодо вчинення ним інкримінованих йому адміністративних правопорушень, не надає жодних доказів, які б спростовували відсутність обставин події, викладених у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, а саме щодо допущення саме ним порушення вимог інформаційно-вказівних знаків та не пред`явлення на вимогу поліцейського посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, із врахуванням положення статті 71 КАС України вбачається, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Тобто, обов`язок відповідача доказування правомірності винесного ним рішення не слід розуміти, як те, що позивач в такому випадку повністю звільняється від обов`язку доказування своїх вимог.

Наведене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі № 536/583/17 та від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17.

Суд до уваги не приймає наданий представником позивача відеозапис та визнає його неналежним доказом, оскільки на оглянутому відео не міститься повної інформації щодо предмета доказування, зокрема, часу, дати, місця та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не долучив жодних доказів, які б спростовували факт наявності в його діях адміністративних правопорушень, зафіксованих працівниками поліції у постанові серії БАА № 128478 від 01.04.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , відтак постанову серії БАА № 128478 від 01.04.2021 року слід залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 20, 44, 77, 241, 243-246, 271, 286 КАС України, ст.ст. 121, 268, 283 КУпАП, суд, -

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Васіва Михайла Йосифовича, Управління патрульної поліції у Львівскій області Департаменту патрульної поліції про визнання проиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Постанову серії БАА від 01.04.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у львівській області лейтенантом поліції Васів М.Й. - залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя Б.М. Гедз