Справа № 308/15505/21
Суддя: Крегул М. М.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2021 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Крегул М.М.,
за участю секретаря судового засідання Тимко М.В.,
перекладача Чаудхарі Тарун,
представника позивача Костів Л.А.,
відповідача Гагандіп (GAGANDEEP),
представника відповідача адвоката Меженна В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород, адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 про примусове видворення іноземця за межі території України, -
Позивач, військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про примусове видворення за межі території України.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач - Гагандіп (GAGANDEEP) 01 листопада 2021 року о 21.10 год. був виявлений та затриманий складом резерву 2-ї черги на ділянці відповідальності віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » впс «Ужгород» в районі 270-271 прикордонних знаків, близько 900 м. до лінії державного кордону при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб.
Своїми діями порушив вимоги ст.ст. 9,12 Закону України «Про державний кордон», та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
Вказує, що на момент затримання, оригінали документів, що посвідчують особу та законність перебування на території України у відповідача Гагандіп (GAGANDEEP), були відсутні.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04.11.2021 року відповідача Гагандіп (GAGANDEEP), було затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

В ході роботи з відповідачем, його особу було встановлено по оригіналу закордонного паспорту № НОМЕР_2 , виданий 17.08.2020 року, дійсний до 16.08.2030 року.

Також позивач вказує, що в ході роботи з відповідачем було встановлено, що його за невиконання навчального плану та графіку навчального процесу (невиконання умов договору про підготовку фахівця) згідно листа Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» від 04.11.2021 року, наказом від 31.08.2021 року № 1716-С відраховано та таке рішення відповідачем не оскаржувалось.

Окрім цього позивач зазначає, що відповідача було документовано посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_3 терміном дії до 01.10.2021 року, яку 30.09.2021 року скасовано згідно рішення ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області.

Зауважує, що на сьогоднішній день, підстав для законного перебування на території України, передбачених вимогами ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідач не має, а спроба незаконного перетинання ним державного кордону України в Словацьку Республіку свідчить про те, що він порушивши вимоги законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства і відповідно до вимог ст. 30 цього ж Закону, підлягає примусовому видворенню.

З урахуванням наведено, беручи до уваги, що відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось у спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб, скористався своїм правом перебувати на території України з метою потрапити до країн Європейського Союзу, оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, та надавали право перетинати державний кордон були відсутні, з навчального закладу відрахований та посвідку на тимчасове проживання в Україні скасовано, тобто Україну використав як транзитну країну, в зв`язку з чим будь які законні підстави перебувати на території України відсутні, відповідач просить суд примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29.11.2021 року від представника відповідача Гагандіп (GAGANDEEP)- Меженна В.І. до суду надійшов письовий відзив на адміністративний позов, просить у задоволенні позову відмовити повністю. Доводи відзиву зводяться до того, що до матеріалів позовної заяви рішення про примусове повернення відповідача, прийнятого компетентним органом не долучено, відповідач також не був повідомлений про прийняття відносно нього рішення про примусове повернення та відповідно не міг скористатися своїм правом на його оскарження, не містять матеріали справи і докази розяснення Гагандіп (GAGANDEEP), право на оскарження. У відзві також вказє, що позивач не надав відповідачу можливості самостійно залишити територію України, оскільки останній після затримання перебуває в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що фактично унеможливлює реальне добровільне виконання рішення про примусове повернення в країну походження.

Також зазначає, що відповідач має паспорт громадянина Індії НОМЕР_4 від 17.08.2020 р. дійсний до 16.08.2030 р., що не заперечується позивачем, згідно протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 01.11.21 року ( долученого до позовної заяви) у такого було вилучено грошові кошти у розмірі 430 Євро. Зазначене підтверджує той факт, що відповідач, має при бажання можливість самостійно покинути територію України.

Представник позивача Костів Л.А. у судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі, зазначила, що підстав для законного перебування відповідача Гагандіп (GAGANDEEP), на території України немає, останній здійснив спробу незаконно перетнути державного кордону України, чим вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань, родичів та засобів для проживання на території України у відповідача немає, такий відрахований з навчального зкладу та посвідка видана йому на тимчасове проживання на території Україи скасована 30.09.2021 року ЦМУ ДМС у м.Києві , про що було достаменно відомо відповідачу та такий не оскаржував прийняте рішення судовому порядку, а відтак , підлягає видворенню за межі території України.

Представник відповідача Гагандіп (GAGANDEEP),- ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, просила відмовити у задоволенні з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов.

Відповідач Гагандіп (GAGANDEEP), у судовому засіданні підтримав думку свого представника, зазначив, що бажає залишитися проживати в Україні і тому не бажав добровільно виконати прийняте рішення відносно нього про примусове повернення його до країни походження , яке було йому вручено під розпис 22.11.2021року. Також пояснив, що українською мовою не володіє, ніде не працює та йому відомо про відрахування його з навчального закладу та скасування посвідки на тимчасове проживання, однак, він не оскаржував такі рішення в судовому порядку.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із частиною 1 стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

За правилами ч.7 ст.5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Судом встановлено, що о 21 год. 10 хв. 01 листопада 2021 року відповідач Гагандіп (GAGANDEEP), був виявлений та затриманий складом резерву 2-ї черги на ділянці відповідальності віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » впс «Ужгород» в районі 270-271 прикордонних знаків, близько 900 м. до лінії державного кордону при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб. Оригінали документів, що посвідчують особу та законність перебування на території України у відповідача на момент затримання були відсутні

В подальшому, відповідно до ст. 263 КУпАП, Гагандіп (GAGANDEEP), було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення.

Дії громадянина відповідача Гагандіп (GAGANDEEP), кваліфіковані за ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Судом встановлено, що у відповідача Гагандіп (GAGANDEEP), були відсутні документи, що, підтверджують законність його перебування на території України, що стверджується даними протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 01.11.2021 року.

Як встановлено судом, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04.11.2021 року відповідача Гагандіп (GAGANDEEP), затримано з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, на строк який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: даними протоколу про адміністративне затримання від 01.11.2021 року; даними протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 01.11.2021 року; даними рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04.11.2021 року про затримання відповідача Гагандіп (GAGANDEEP) з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України та Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідач, Гагандіп (GAGANDEEP), підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не має.

Згідно до п.14 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно ч.3 ст.9 вищезазначеного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки, коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України.

Згідно вимог ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обгрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилитимуться від виконання такого рішення.

Частиною 4 ст. 30 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, та розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України.

Судом встановлено, що відповідач Гагандіп (GAGANDEEP) прибув на територію України законним шляхом та був зарахований до закладу вищої освіти Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» та отримав посвідку про тимчасове проживання на території України НОМЕР_3 з терміном дії до 01.10.2021 року.

Однак, відповідно до листа Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» №1/25-939 від 04.11.2021 року слідує, що відповідача Гагандіп (GAGANDEEP), згідно наказу № 1716-С від 31.08.2021 року відраховано з Університету.

Разом з цим, 30.09.2021 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення про скасування посвідки відповідача на тимчасове проживання № НОМЕР_3 на підставі пп.2 п. 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №322 (далі Порядок).

Як встановлено у судовому засіданні та не заперечується відповідачем Гагандіп (GAGANDEEP), про прийняте рішення про скасування посвідки на його тимчасове проживання на території Україи йому було відомо ще 30.09.2021року , однак, в судовому порядку таке ним не оскаржувалось .

Так, згідно пп.2 п. 63 Порядку, посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи.

Також у судовому засіданні встановлено, що Позивачем, 22.11.2021 відносно відповідача Гагандіп (GAGANDEEP), прийнято рішення про примусове повернення з України до країни походження або третьої країни. Крім цього, згідно вказаного рішення, оскільки відповідач Гагандіп (GAGANDEEP), грубо порушив вимоги законодавства України, зокрема ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», останнього зобов`язано примусово повернутися до країни походження або третьої країни.

Судом встановлено у судовому зсіданні, що дане рішення про примусове поернення до країни походження від 22.11.2021року було вручено відповідачеві Гагандіп (GAGANDEEP), 22.11.2021 року у присутності перекладача Бабінкін С., роз`яснено , що зазначне рішення може бути оскаржено ним у суді, та відповідно до якого, відповідач Гагандіп (GAGANDEEP) ,зобов`язався не пізніше 23.11.2021 року залишити територію України, про що міститься підпис Гагандіп (GAGANDEEP) на рішенні.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставними покликання сторони відповідача про те, що Гагандіп (GAGANDEEP), не дали можливості самостійно виконати рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та таке рішення взагалі не було йому вручено.

Суд також , не може взяти до уваги долучену відповідачем копію документу на підтвердження наявності візи у Гагандіп (GAGANDEEP) , з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Однак, на вимогу суду відповідачем Гагандіп (GAGANDEEP), та його представником ОСОБА_3 не було надано оригіналу паспорту гр. Гагандіп (GAGANDEEP), з відміткою про навність візи у паспорті, копію яких було надано у судовому засіданні на іноземній мові , а також останні у судовому засіданні не змогли пояснити у кого на даний час знаходиться оригінали доументів , що посвідчують особу Гагандіп (GAGANDEEP).

Натомість, долучена представником позивача копія документу на підтвердження наявності візи у відповідача Гагандіп (GAGANDEEP) належним чном не засвідчена уповноваженою особою та є неналежної якості.
Відповідно до пунктів 2, 7, 10 Розділу І Загальних положень Інструкції «Про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», що затверджена наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року, у цій Інструкції терміни «примусове повернення» та «примусове видворення» означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.

Суд критично оцінює також доводи відповідача та його представника про те, що відповідач може самостійно покинути територію України, оскільки, відповідач Гагандіп (GAGANDEEP), реалізуючи свої права та свободи, міг встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але знаючи про можливість легально виїхати до європейських країн, відповідач Гагандіп (GAGANDEEP), 01.11.2021року вибрав більш легкий та незаконний спосіб, знаючи, що для досягнення своєї мети він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, відповідач Гагандіп (GAGANDEEP), умисно пішов на вчинення правопорушення.

Крім того, суд враховує відсутність встановлених Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заборон на примусове видворення відповідача.

Немає жодного доказу, який би свідчив, що відповідач Гагандіп (GAGANDEEP), залишив країну свого національного походження у зв`язку з побоюванням стати жертвою переслідувань зі сторони екстриміських збройних формувань та не може користуватися захистом цієї країни і не може повернутися внаслідок зазначених побоювань.

При цьому, суд враховує також ту обставину, що відповідач Гагандіп (GAGANDEEP), мав час та можливість для того, щоб в установленому законом порядку звернутися із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Докази того, що в країні походження відповідач Гагандіп (GAGANDEEP), піддавався переслідуванням за політичні чи релігійні переконання, расові або етнічні ознаки в матеріалах справи відсутні.

Доказів поширення на відповідача Гагандіп (GAGANDEEP), дії приписів Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» матеріали справи не містять.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України визначені статтею 288 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 1 ст.288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Крім цього, суд при ухваленні рішення, бере до уваги, що спроба незаконного перетину відповідачем державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчить про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону а також вимоги ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», яка передбачає, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що між Україною і Республікою Індією відсутній договір про реадмісію, не має законних підстав для перебування на території України, у нього відсутнє постійне місце проживання, порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань, доказів поширення на відповідача дії приписів Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» матеріали справи не містять, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, узгоджуються із встановленими судом обставинами та наведеними правовими нормами, а тому підлягають до задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд вважає за можливе звернути рішення до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 12, 241, 244, 246, 257,288 , 371 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина Республіки Індія ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі території України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул