Справа № 160/20415/21
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 грудня 2021 року Справа № 160/20415/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сидоренко Д.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28.10.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ МОН №872 від 20 червня 2019 року в частині скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 55.859.04 Сумського національного аграрного університету та Державного науково-контрольного інституту біотехнології і штампів мікроорганізмів від 29 березня 2018 року, протокол №11/1, про присудження наукового ступеня доктора ветеринарних наук за спеціальністю 16.00.09 Ветеринарно-санітарна експертиза про видачу диплома доктора ветеринарних наук ОСОБА_1 ;

- зобов`язати МОН України розглянути питання про затвердження рішення спеціалізованої вченої ради Д 55.859.04 Сумського національного аграрного університету та Державного науково-контрольного інституту біотехнології і штампів мікроорганізмів від 29 березня 2018 року, протокол №11/1, про присудження наукового ступеня кандидата ветеринарних наук ОСОБА_1 за спеціальністю 16.00.09 Ветеринарно-санітарна експертиза, у відповідності до вимог пункту 6 Порядку присудження наукових ступенів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.2021 року №567.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 року позовну заяву було залишено без руху, та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати поважні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, та надати належні письмові докази в обґрунтування такої заяви; всіх наявних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

На виконання вимог ухвали суду від 02.11.2021 року про залишення позовної заяви без руху, від представника позивача 26.11.2021 року надійшла заява про усунення недоліків, в якій він просить суд: поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправним та скасування Наказу МОН №872 від 20 червня 2019 року в частині скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 55.859.04 Сумського національного аграрного університету та Державного науково-контрольного інституту біотехнології і штамів мікроорганізмів від 29 березня 2018 року, протокол №11/1, про присудження наукового ступеня доктора ветеринарних наук за спеціальністю 16.00.09 «Ветеринарно-санітарна експертиза» про видачу диплома доктора ветеринарних наук ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що ОСОБА_1 , дізнавшись про оскаржуваний наказ, звернулася за правовою допомогою до адвоката Стадницького С.А., з яким 01.07.2019 уклала відповідний договір та подала до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії (справа № 160/317/20). Але, вищевказаний позов було залишено без руху, з підстав часткової несплати судового збору та, в подальшому, ухвалою суду від 02.03.2020 року позовну заяву було повернуто заявнику, оскільки недоліки позову не було усунуто. Представник зауважує, що протягом тривалого часу позивач була впевнена в тому, що справа №160/317/20 перебуває на розгляді, оскільки таку інформацію отримувала від свого адвоката. Разом з тим, представник позивача зазначає, що усвідомлюючи надмірну кількість пройденого часу та відсутність інформації про будь-які результати розгляду справи за її позовом, ОСОБА_1 вирішила звернутися до іншого адвоката за консультацією, який повідомив їй, що справа вже тривалий час не розглядається, тому вона прийняла рішення про відмову від договору про надання правової допомоги від 01.07.2019 року, та про укладення такого договору з іншим адвокатом - Пищидою В.М. Представник вважає, що є відсутність вини позивача у пропуску процесуальних строків, а саме, факт необізнаності ОСОБА_1 про дійсний стан справи №160/317/20, а також вважає вагомою підставою для поновлення пропущених процесуальних строків є винятковість значення розгляду даної справи для позивача, оскільки інші способи захисту порушеного права у неї відсутні.

Разом з тим, представник позивача звертає увагу, що позивач, як особа без юридичної освіти, звернулася до адвоката за правовою допомогою, тож не мала підстав для недовіри, оскільки повністю покладалася на нього, тобто вона допустила пропущення процесуального строку не з власної вини, що вказує на наявність ознак поважності даної причини пропущення строків, а також для їх поновлення.

Дослідивши матеріали подані до заяви, розглянувши заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає, що чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, що обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що до суду позивач звернулася 28.10.2021 року щодо оскарження Наказу МОН №872 від 20 червня 2019 року в частині скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 55.859.04 Сумського національного аграрного університету та Державного науково-контрольного інституту біотехнології і штампів мікроорганізмів від 29 березня 2018 року, протокол №11/1, про присудження наукового ступеня доктора ветеринарних наук за спеціальністю 16.00.09 Ветеринарно-санітарна експертиза про видачу диплома доктора ветеринарних наук ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи вимоги ч.2 ст.122 КАС України, з матеріалів позовної заяви вбачається, що звертаючись до суду із даним позовом 28.10.2021 року, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Щодо зазначеного у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, що позивач, як особа без юридичної освіти, звернулася до адвоката за правовою допомогою та протягом тривалого часу була впевнена в тому, що справа №160/317/20 перебуває на розгляді, суд зазначає, що вказана обставина не є поважною підставою для пропуску строку звернення до суду, враховуючи, що вказаний факт не обумовлений непереборними обставинами, а також тим, що ст.68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, а також, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Суд вважає, що позивач, будучи зацікавленою і маючи бажання в отриманні наукового ступеня, була обізнана щодо перебування в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративної справи №160/317/20 за її позовом до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії та мала можливість особисто звертатися до суду щодо отримання інформації про стан розгляду її справи і отримання процесуальних документів. Разом з тим, така інформація міститься на сайті Судової влади України та в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що не потребує юридичної освіти для перегляду необхідної інформації.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, у п.45 якого зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року (п.44) та рішення «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року (п. 54), у яких зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», у якому зазначено: (…) заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки, щоб довідатись про стан провадження у його справі, отже його скарга є необґрунтованою, оскільки є невідповідною вимозі «розумного строку».

Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Суд звертає увагу, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.10.2018 року по справі №815/87/18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/77251947).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд вважає, що дійшов обґрунтованого висновку щодо пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки належних доказів та обставин на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не надано та не наведено. Позивач продовжувала свою професійну діяльність і не була позбавлена можливості бути обізнаною з оскаржуваними рішеннями та наказами, а також щодо стану розгляду адміністративної справи №160/317/20.

Частиною 2 ст.123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи, що представник ОСОБА_1 не вказує у заяві поважні підстави для поновлення строку звернення до суду, суд робить висновок, що заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду є необґрунтованою, та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктами 1 та 9 ч.4 ст.169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, суд вважає повернути позивачу позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з ч.6 ст.169 КАС України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Керуючись статтями 14, 121-123, 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в порядку та у строки встановлені ст.ст.295, 297 цього Кодексу.

Суддя Д.В. Сидоренко