Справа № 160/974/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

О К Р Е М А Д У М К А
17 листопада 2021 року Справа № 160/974/21
стосовно постанови Третього апеляційного адміністративного суду у справі від 17.11.2021
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 р.
по справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Користуючись правом на окрему думку, наданим ч. 3 ст. 34 КАС України, вважаю за необхідне висловити наступні думки щодо постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 160/974/21.
На мою думку при розгляді апеляційної скарги у справі №160/974/21 та прийнятті постанови від 17.11.2021 року - були підстави для часткового задоволення апеляційної скарги.
Виклад обставин справи:
Позивач: ОСОБА_1 звернувся 21.01.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,
- визнати протиправним рішення відповідача про відмову в призначенні позивачу пільгової пенсії на підставі пункту «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ та зобов`язати відповідача призначити пільгову пенсію;
- зобов`язати третю особу (Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області) надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області необхідні документи для призначення позивачу пільгової пенсії.
Позивач, в обґрунтування позову зазначає, що з 01.08.1984 по 21.12.1998 проходив службу в органах МВС України. Термін служби в органах МВС України складає 14 років 4 місяці 12 днів.
Позивач вважає, що у 2002 році (01.11.2002), коли йому виповнилося 45 років і його загальний трудовий стаж склав повних 27 років, у нього виникло право на пенсію за вислугу років, як працівника правоохоронних органів, на підставі пункту «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ. Однак, позивач зазначає, що на той час він не скористався своїм правом на пільгову пенсію.
З 28.02.2018 року позивачу призначена пенсія за віком, однак позивач подав відповідачу заяву для переведення його на інший вид пенсії (згідно п. «б» ст. 12 ЗУ №2262), однак відповідач відмовив у переведенні на інший вид пенсії.
Відповідач вважає, що оскільки на день звільнення зі служби позивач не досяг 45-ти річного віку та не мав 25-ти років страхового стажу, тому право на призначення пенсії за вислугу років відсутнє (а.с. 8).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 р. в задоволенні позову - відмовлено (а.с. 95-99).
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивач не звертався до ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Дніпропетровській області з заявою про підготовку та направлення до ГУ ПФУ відповідного пакету документів для призначення пенсії. Зазначив, що оскільки особова справа ОСОБА_1 зберігається у ліквідаційній комісії ГУ МВС України в Дніпропетровській області, суд першої інстанції дійшов висновку, що уповноваженим підрозділом на виконання функцій, передбачених п.1 Порядку №3-1, є ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Дніпропетровській області.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі №160/974/21 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Вважаю, що залишення рішення суду першої інстанції без змін (а саме не переведення позивача з пенсії за віком на інший вид пенсії за вислугою років) призвело до порушення ряду норм законодавства України, а саме норми:
- Конституції України (ст. 8 верховенство права);
- статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (захист власності).
- пункту «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ - згідно якої пенсія за вислугу років надається в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.
З матеріалів справи вбачається, що позивач з 01.08.1984 по 21.12.1998 проходив службу в органах МВС України. Термін служби в органах МВС України складає 14 років 4 місяці 12 днів. Цю обставину сторони не оспорюють.
Отже у позивача є достатня кількість років служби в органах МВС України для призначення пенсії за вислугою років, оскільки в силу пункту «б» ст. 12 ЗУ №2262-ХІІ необхідна кількість років становить не менше ніж 12 років і 6 місяців служби в органах внутрішніх справ.
Водночас зазначена норма встановлює не тільки певну кількість років служби в МВС, а у певну кількість страхового стажу (25 років і більше) та досягнення 45-ти річного віку.
В 1998 році позивач не міг скористатися своїм правом на пенсію за вислугу років, оскільки він не досяг 45-ти річного віку.
Однак, при досягненні 45-ти річного віку та страхового стажу (25 років і більше) позивач може реалізувати своє право на пенсію за вислугу років, оскільки він відпрацював в органах МВС необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років.
Матеріалами справи підтверджується, що з 28.02.2018 року позивачу призначена пенсія за віком.
Водночас, право на переведення з одного виду пенсії (пенсії за віком) на інший вид пенсії (пенсії за вислугу років) передбачено пенсійним законодавством України.
Так, в Україні право на вибір пенсії передбачено ст. 10 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ЗУ №1058).
Вказана норма встановлює, що особі, яка має право на різні види пенсій (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначають один з цих видів пенсій за її вибором.
Виплати ж спеціальних видів пенсій (наукових, військових, пенсій чорнобильцям тощо) регулюються окремими спеціальними законами.
За нормами статті 45 цього Закону, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі інформації про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших відомостей, що знаходяться на час переведення у пенсійній справі, а також додаткових документів, отриманих органами Пенсійного фонду.
Вважаю за необхідне зазначити, що суд першої інстанції послався на норми, які встановлюють призначення пенсії за вислугу років, однак не врахував, що в даному випадку спірними є питання не призначення пенсії за вислугою років, а переведення з пенсії за віком на пенсію за вислугу років.
Отже, в даному випадку слід керуватися правом позивача на переведення на інший вид пенсії, а не призначення певного виду пенсії.
Про призначення пенсії та переведення на інший вид пенсії неодноразово зазначав Верховний Суд в своїх рішення, вказуючи, що призначення пенсії та переведення на інший вид пенсії не є тотожними поняттями та мають свої механізми реалізації.
Суд першої інстанції не проаналізував право позивача на вибір пенсії, передбаченого ст. 10 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ЗУ №1058) та припустився помилкових висновків про відмову в задоволенні позову в цій частині.
Не дослідив зазначених норм і суд апеляційної інстанції, чим припустився помилкового висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.
Таким чином для відновлення прав, свобод та інтересів позивача існували підстави для часткового задоволення позовних вимог.
Суддя Ю. В. Дурасова