Справа № 640/7834/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7834/19 Суддя першої інстанції: Катющенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕйТіПі» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2019 року ТОВ «ЕйТіПі» звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС (процесуальним правонаступником якої є Київська митниця Держмитслужби) про коригування митної вартості товарів від 08 лютого 2019 року № UA100000/2019/000022/2.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що до митного оформлення були надані документи, які містять розбіжності та не дають можливості встановити дійсну митну вартість товарів. Також відповідач просить врахувати, що ТОВ «ЕйТіПі» не виконало вимогу щодо надання додаткових документів.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що наведені митним органом розбіжності не узгоджуються з вимогами ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, оскільки безпосередньо не стосуються числових значень та не перешкоджають митному органу встановити заявлену митну вартість імпортованого товару

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2021 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що між ТОВ «ЕйТіПі» та компанією Sampiyon Filtre Pazarlama Ticaret ve Sanayi A.S (Туреччина) був укладений контракт № 07-А від 14 березня 2016 року, відповідно до умов якого позивач придбав запчастини для вантажних автомобілів (повітряні фільтри).

З метою переміщення через митний кордон України товару, поставленого за вказаним контрактом, позивач 08 лютого 2019 року подав до Київської міської митниці ДФС митну декларацію № UA100020.2019.365717. Згідно вказаної декларації позивачем заявлено митну вартість товару за основним методом - за ціною договору (контракту), яка дорівнює 94915,97 доларів США.

Разом із зазначеною митною декларацією ТОВ «ЕйТіПі» надало такі документи: пакувальний лист від 26 грудня 2018 року; інвойс № IHR46 від 26 грудня 2018 року; коносамент № GCL/ISK/ODS/181126 від 05 січня 2019 року; автотранспортну накладну № 431569 від 27 січня 2019 року; декларацію про походження товару № IHR46 від 26 грудня 2018 року; банківський платіжний документ № 000215297 від 18 грудня 2018 року; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № LS-4176008 від 28 січня 2019 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 28012019/1 від 28 січня 2019 року; прайс-лист № 8 від 26 грудня 2018 року; додаток до зовнішньоекономічного контракту № 1 від 15 червня 2018 року; додаток до зовнішньоекономічного контракту № 2 від 09 червня 2016 року; додаток до зовнішньоекономічного контракту № 3 від 29 грудня 2017 року; зовнішньоекономічний контракт № 07-А від 14 березня 2016 року; договір про надання послуг митного брокера № 2018-13 від 07 лютого 2018 року; договір про перевезення № 0111 від 01 листопада 2016 року; листи від 24 січня 2019 року та від 14 березня 2016 року; наказ від 13 грудня 2016 року № 1; копія митної декларації країни відправлення № 18310100ЕХ046644 від 27 грудня 2018 року.

За результатами здійснення аналізу документів, що подані разом з митною декларацією, контролюючий орган встановив, що вони не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, оскільки:

- декларантом відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України подано платіжне доручення в іноземній валюті від 18 грудня 2018 року № 000215297, яке не містить відміток про прийняття та проведення банком;

- в платіжному дорученні в іноземній валюті від 18 грудня 2018 року № 000215297 в графі «значення платежу» не вказано номер інвойсу відповідно до якого здійснюється оплата;

- для підтвердження витрат на транспортування не подано відповідно до п. 6

ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України та п. 1.3 договору на ТЕО від 01 листопада 2016 року № 0111 заявку на перевезення;

- для підтвердження витрат на транспортування не подано відповідно до п. 6

ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України та ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» документи (рахунки, накладні тощо), що є

підтвердженням витрат експедитора та видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади;

- копія експортної декларації країни відправлення від 27 грудня 2018 року

№ 18310100ЕХ046644 складається з двох аркушів, тоді як до митного оформлення подано один аркуш експортної декларації, що не дає можливості перевірити зазначені в ній відомості;

- в копії експортної декларації країни відправлення від 27 грудня 2018 року

№ 18310100ЕХ046644 зазначено, що поставка товару здійснюється відповідно до інвойсу

(Е-Fatura) від 26 грудня 2018 року № 281, тоді як до митного оформлення подано інвойс від 26 грудня 2018 року № ІНR46.

- копія декларації країни відправлення надана без

перекладу, як вимагається ст. 254 Митного кодексу України.

У зв`язку з цим позивачу направлено запит, яким запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

На вказаний запит ТОВ «ЕйТіПі» листом від 08 лютого 2019 року № 19 надало митному органу:

- лист експедитора ТОВ «Ламан Шипінг» від 01 лютого 2019 року № 0102-2019/1 з роз`ясненнями щодо експедиторської винагороди, яка зазначена в рахунку-фактурі від 28 січня 2019 року № LS-4176008;

- заявку на експедирування від 20 січня 2019 року № 22 до договору на ТЕО від 01 листопада 2016 року № 0111;

- платіжне доручення в іноземній валюті від 18 грудня 2018 року № 000215297 з відміткою про проведення банком;

- копію експортної декларації країни відправлення від 27 грудня 2018 року № 18310100ЕХ046644 на двох аркушах;

- рахунок-фактуру (Е-Fatura) від 26 грудня 2018 року № IHR46 на трьох аркушах, в якому зазначені умови поставки FCA Toplam.

Дослідивши додаткові документи, Київська міська митниця ДФС прийшла до висновку, що вони не є достатніми для визнання заявленої митної вартості, у зв`язку з чим прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 08 лютого 2019 року № UA100000/2019/000022/2.

На підставі вказаного рішення Київською міською митницею ДФС було відмовлено позивачу у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА10020/2019/00020.

ТОВ «Ейтіпі» звернулося до Київської міської митниці ДФС з запереченнями від 19 лютого 2019 року № 16ЕТП-02 та уточненнями до них від 20 лютого 2019 року № 17ЕТП-02.

Листом від 26 лютого 2019 року № 1890/10/26-70-19-01 відповідач повідомив, що надані позивачем додаткові документи не підтверджують заявлену митну вартість товару.

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товарів від 08 лютого 2019 року № UA100000/2019/000022/2, ТОВ «ЕйТіПі» звернулося до суду з позовом про визнання його протиправними та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «ЕйТіПі», суд першої інстанції виходив з того, що під час митного оформлення задекларованого товару позивач надав усі документи, що необхідні для визначення митної вартості за ціною контракту. Також суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не надано доказів того, що недоліки в оформленні інвойсу від 26 грудня 2018 року № IHR46, рахунку-фактурі (Е-Fatura) від 26 грудня 2018 року № IHR46 та експортної декларації країни відправлення від 27 грудня 2018 року № 18310100ЕХ046644 мають вплив на визначення вартості митної вартості товарів.

Суд першої інстанції наголосив на тому, що приписи Митного кодексу України зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Проте відповідачем не було вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості щодо митної вартості товару, зокрема не вказано, які саме складові митної вартості є непідтвердженими, а також не зазначено, чому саме з документів, які було подано декларантом, неможливим є встановлення таких складових.

Колегія суддів в цілому погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи згідно з переліком.

Зазначена норма права вказує на те, що митний орган, встановивши, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зобов`язаний направити письмову вимогу про надання додаткових документів згідно з переліком протягом 10 календарних днів.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі № 260/718/19, митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість сумніву у правильності заявленої позивачем митної вартості товару, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Приписи ст.ст. 53, 54 Митного кодексу України зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

У постанові від 22 серпня 2019 року у справі № 810/2784/18 Верховний Суд зазначив, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з п. 33 рішення від 08 лютого 2019 року № UA100000/2019/000022/2, підставою для коригування митної вартості товарів стало те, що:

- декларантом не подано достовірних відомостей щодо умов поставки товару (відповідно до інвойсу від 26 грудня 2018 року № IHR46 умови поставки FCA Iskenderun, тоді як в рахунку-фактурі (E-Fatura) від 26 грудня 2018 року № ІHR46 зазначено умови поставки FCA Toplam);

- декларантом не подано інвойс (E-Fatura) від 26 грудня 2018 року № 281, який зазначено в копії експортної декларації країни відправлення від 27 грудня 2018 року № 18310100ЕХ046644.

У зв`язку з цим відповідачем зроблено висновок про те, що відомості щодо числових значень складової митної вартості товарів на перевезення не підтверджені декларантом документально.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що згідно з інвойсом від 26 грудня 2018 року № IHR46 (а.с. 26) умови поставки були визначені як FCA Iskenderun.

Термін Інкотермс 2000 та 2010 «FCA (…named place)» означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця.

Отже, інвойс від 26 грудня 2018 року № IHR46 передбачає, що продавець зобов`язаний доставити товар, який пройшов митне очищення, до порту Iskenderun.

Додатково надані позивачем та визнані Київською міською митницею ДФС документи щодо транспортування товару підтверджують, що ТОВ «Ламан Шипінг» здійснювало перевезення товару з порту Iskenderun (Турція) до порту Одеса (Україна).

У свою чергу рахунок-фактура (E-Fatura) від 26 грудня 2018 року № ІHR46 (а.с. 103-105) не містить в собі інформації про місце передачі товару перевізнику покупця. Позначення «FCA Toplam» митний орган помилково визначив як умови поставки товару, де «Toplam» є назвою порту.

За змістом рахунка-фактури (E-Fatura) від 26 грудня 2018 року № ІHR46, він містить інформацію про загальну вартість товару у разі його поставки на умовах FOB (FOB Toplam 22.877,48 USD) та на умовах FCA (FCA Toplam 22.877,48 USD), де термін «Toplam» вживається у значення «всього», а не як позначення назви порту.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, як це передбачено ч. 1 ст. 90 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку про те, що надані ТОВ «ЕйТіПі» документи не містять у собі розбіжностей щодо умов поставки товару.

Також судом встановлено, що в експортній декларації країни відправлення від 27 грудня 2018 року № 18310100ЕХ046644 міститься посилання на електронний рахунок-фактуру (TPS-E-FaturaVar) від 26 грудня 2018 року № 281.

Разом з тим колегія суддів враховує, що звертаючись до позивача з вимогою про надання додаткових документів у порядку ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, Київська міська митниця ДФС не пропонувала ТОВ «ЕйТіПі» надати зазначений документ.

У рішенні про коригування митної вартості товарів від 08 лютого 2019 року № UA100000/2019/000022/2 та в апеляційній скарзі відсутні обґрунтування необхідності надання такого документа та його сплив на підтвердження заявленої митної вартості.

Крім того відповідачем не доведено, що надана до суду копію інвойсу від 26 грудня 2018 року та зазначений експортній декларації країни відправлення від 27 грудня 2018 року № 18310100ЕХ046644 інвойс (E-Fatura) від 26 грудня 2018 року не є одним і тим самим документів, реєстраційний № IHR46 якому присвоєний продавцем, а реєстраційний №281 - митним органом країни відправлення.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову ТОВ «ЕйТіПі».

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга відповідача містить виклад фактичних обставин справи та підстав для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 08 лютого 2019 року № UA100000/2019/000022/2. Обґрунтованих заперечень проти висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду від 22 березня 2021 року, апеляційна скарга не містить. Випадків неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права колегія суддів не встановила.

Отже, доводи апеляційної скарги Київської митниці Держмитслужби не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 22 березня 2021 року, та не можуть бути підставами для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

В.В. Файдюк