Справа № 240/7733/21
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

29 листопада 2021 року м. Житомир справа № 240/7733/21

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лавренчук О.В.,

секретар судового засідання Поліщук О.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача , адвоката Купець Б.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №52706254 від 20.10.2016 з виконання постанови №б/н, виданої 09.09.2014 ВДВС Новоград-Волинського МРУЮ про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 82860,73 грн.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 17.05.2021. У даній ухвалі суд не вирішував питання щодо дотримання строку звернення до суду з цим позовом та про поважність причин його пропуску.

Ухвалою суду від 17.05.2021 постановлено зупинити провадження в адміністративній справі №240/7733/21 за позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №240/7731/21.

Ухвалою від 15 листопада 2021 року поновлено провадження в адміністративній справі №240/7733/21 та призначено відкрите судове засідання у справі з викликом сторін до Житомирського окружного адміністративного суду за адресою: місто Житомир, вулиця Мала Бердичівська, 17, зал №6 на 29 листопада 2021 року 09:00.

Позивач та його представник, адвокат Купець Б.Л. у судове засідання прибули. Щодо строку звернення до суду зазначили, що не вважають його пропущеним, оскільки до суду звернулись протягом десяти днів з дня отримання відповіді відповідача. Вказують, що позивач лист від відповідача отримала 23.04.2021, а до суду звернулись 26.04.2021. Зазначають про відсутність підстав для надання клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Представник відповідача до суду не прибув. На електронну пошту суду надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Суд, розглянувши питання дотримання позивачем строків звернення до адміністративного суду, зазначає наступне.

Згідно приписів частини 1 та частини 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, Кодексом адміністративного судочинства України встановлений шестимісячний строк, який є загальним строком, для звернення особи до суду для захисту порушених прав, свобод та інтересів.

При цьому, частиною 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини 2 статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен був дізнатись", що містяться у статті 287 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Окрім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд відмічає, що встановлений статтею 287 КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Визначаючи початок перебігу для позивача процесуального строку на звернення з даним позовом до суду, суд зазначає наступне.

Так у позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що в лютому 2021 року в бухгалтерії Новоргад-Волинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3, де вона працює вчителем, вона дізналась про те, що головним державним виконавцем Новоград- Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Пінчук Катериною Анатоліївною було винесено постанову від 08.02.2021 у виконавчому провадженні №52706254 про звернення стягнення на її доходи. Зі змісту вказаної постанови про звернення стягнення на доходи боржника позивач дізналась, що її ухвалено у відкритому 20 жовтня 2016 року виконавчому провадженні №52706254 з примусового виконання постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Пінчук Катерини Анатоліївни від 09 вересня 2014 року у виконавчому провадженні ВП №37617076 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 83005,20 гривень.

Позивач вказує, що звернулась із заявою до начальника Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якій просила надати їй копію постанови від 09 вересня 2014 року про стягнення виконавчого збору у сумі 82860,73 грн, оскільки даного документу вона не отримувала, а також інформацію з приводу того, в якому виконавчому провадженні було винесено дану постанову. З письмової відповіді Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), отриманої нею 23 квітня 2021 року, позивач дізналась, що у відділі на примусовому виконані перебувало виконавче провадження №52706254 з примусового виконання постанови б/н від 09.09.2014, винесеної Відділом ДВС Новоград-Волинського міськрайонного відділу про стягнення виконавчого збору в сумі 82860,73 грн Разом із письмовою відповіддю позивач отримала й копію постанови від 09.09.2014 у ВП № 37617076.

Позивач обраховує початок перебігу строку звернення до суду саме з дати отримання вказаної вище відповіді відповідача, тобто з 23.04.2021, оскільки вважає, що саме з її змісту дізналось про існування оскаржуваної постанови.

Однак, суд вважає такі твердження позивача хибними, з огляду на наступне.

Відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 05.05.2021 надано копії матеріалів виконавчого провадження, боржником у яких є ОСОБА_1 .

Судом досліджено копії наданих доказів та встановлено наступне.

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції від 09.09.2014 у ВП №37617076 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 83005,20 грн. На копії вказаного документу міститься напис про стягнення суми 144,47 грн, залишок - 82860,73 грн.

На виконання постанови Відділу ДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції від 09.09.2014 державним виконавцем винесено постанову від 20.10.2016 про відкриття виконавчого провадження ВП №52706254 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 82860,73 грн.

Отже, виконавчим документом, примусове виконання якого здійснюється у виконавчому провадженні №52706254 та яке було відкрите постановою від 20 жовтня 2016 року, є постанова старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Пінчук Катерини Анатоліївни від 09 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 83005,20 гривень по виконавчому провадженні ВП №37617076, яка була винесена в окреме виконавче провадження.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що починаючи з 23.11.2016 ОСОБА_1 щомісячно сплачувала на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа (№б/н від 09.09.2014 у ВП №37617076 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 83005,20 гривень) в рахунок погашення заборгованості грошові кошти в розмірі 100,00 гривень, що підтверджується копіями відповідних квитанцій (а.с. 84-137).

У квитанціях чітко вказано призначення платежу: виконавчий збір.

Вказані докази свідчать про те, що станом на 23 листопада 2016 року позивач була обізнана про існування оскаржуваної постанови та наявності обов"язку зі сплати коштів в рахунок погашення виконавчого збору.

Отже, десятиденний строк звернення до суду, встановлений ч.2 ст. 287 КАС України має розраховуватись з листопада 2016 року.

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до суду з позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав та триваюча (із листопада 2016 року по квітень 2021 року) пасивна поведінка ОСОБА_1 не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Окрім того, ухвалою суду від 16 липня 2021 року у справі №240/7731/21 та яка залишена без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року постановлено залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови від 09.09.2014, ухвалену старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Пінчук К.А. в межах виконавчого провадження ВП №37617076 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 83005,20 гривень. У постанові суду у справі №240/7731/21 вказано, що "позовна заява ОСОБА_1 подана до суду з пропуском встановленого законом процесуального строку на звернення до суду".

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

На момент відкриття провадження у справі суду не було відомо про пропуск позивачем строку звернення до суду. Питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду виникло при дослідженні судом матеріалів виконавчого провадження, копію якого надано відповідачем на вимогу суду.

Як вже зазначалось судом, позивач не заявляла про поновлення строку звернення до суду, оскільки вважає, що звернулась до суду в межах строку, визначеного статтею 278 КАС України та зазначила про відсутність підстав для надання клопотання про поновлення строку звернення до суду.

За таких обставин суд не вбачає підстав для застосування норм ч. 1 ч. 123 КАС України та залишати позовну заяву без руху.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Голдер проти Сполученого Королівства»).

Враховуючи викладені обставини, що підтверджуються належними доказами, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а вказані позивачем причини не можуть бути визнані поважними, оскільки вони не носять ознак об`єктивності та непереборності безпосередньо для позивача.

Керуючись статтями 123, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повне судове рішення складено 30 листопада 2021 року

Суддя О.В. Лавренчук