Справа № 620/5531/20
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5531/20 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ''Прилуки-Гарантбуд'' до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ''Прилуки-Гарантбуд'' (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 28.10.2020 №0.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головним управлінням ДПС у Чернігівській області подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта ґрунтуються на нереальності здійснених операцій по податкових накладних №1 від 07.07.2020 року та №7 від 15.07.2020 року. До того ж, апелянт вказує на те, що в ході проведення перевірки позивачем не було надано сертифікат якості на придбану макуху соєву.

Крім того, апелянт просить здійснити заміну відповідача - Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області () на Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області (код ЄДРПОУ ВП 44094124).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено Головне управління ДФС у Чернігівській області, водночас Головне управління ДФС у Чернігівській області реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Чернігівській області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу (пункт 1). Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби (пункт 2).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 ліквідовано юридичні особи публічного права - територіальні органи Державної податкової служби, зокрема Головне управління ДПС у Чернігівській області.

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 утворено як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України - Головне управління ДПС у Чернігівській області (код ЄДРПОУ ВП 44094124).

У відповідності до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заявленого клопотання відповідача, у зв`язку з чим слід замінити сторону - Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області () на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області (код ЄДРПОУ ВП 44094124).

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Прилуки - Гарантбуд» зареєстровано в Єдиному реєстрі про державну реєстрацію юридичних осіб 26.06.2007. Відповідно до детальної інформації про юридичну особу, основний вид діяльності ТОВ «Прилуки - Гарантбуд» КВЕД 01.46: Розведення свиней.

В період з 23.09.2020 по 29.09.2020 відповідачем проведено документальну позапланову виїзду перевірку ТОВ «Прилуки - Гарантбуд» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах (лютий-травень 2019 року), відповідно до затвердженого плану перевірки.

За наслідками перевірки відповідачем складено акт № 4/07/35221672 від 06.10.2020 (далі- акт перевірки), в якому зафіксовані порушення: п. 44.1 ст. 44, п.185.1 ст. 185, п. 198.1, п.198.3. п.198.6 ст.198, п. 200.1, 200.4. ет. 200. п. 201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-Vl (зі змінами та доповненнями), що призвело до завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 151934 грн ПДВ.

На підставі акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення форми «В4» від 28.10.2020 № 0, яким зменшено ТОВ «Прилуки - Гарантбуд» розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту в сумі 151934,00 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення притиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовано факту використання позивачем у власній господарській діяльності придбаного товару, відповідачем не спростовано руху активів у процесі здійснення згаданих господарських операцій, про що свідчать зазначені вище докази, а усі господарські операції щодо предмету спору по даній справі відображені у бухгалтерському та податковому обліку.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.14.1.36. п.14.1. ст.14 ПК України (тут та далі в редакції чинній на час винесення спірних правовідносин), господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 44.1., п. 44.2. ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до положень пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Тобто, податок на прибуток розраховується виходячи із бухгалтерського фінансового результату (як різниці між отриманими підприємством доходами та понесеними ним витратами протягом звітного періоду) за НП(С)БО чи МСФЗ, відкоригованого на різниці, передбачені ПК України (як то амортизаційні різниці, різниці, які виникають при формуванні резервів (забезпечень), різниці, які виникають під час здійснення фінансових операцій).

Згідно пп.14.1.181. п.14.1. ст.14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду.

Згідно із п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

При цьому, для формування податкового кредиту мають значення податкові накладні та інші первинні документи, які, виходячи з наведеного, видаються на підтвердження реально вчиненої операції. Однак, наявність податкових накладних є необхідною, але не безумовною підставою для отримання платником податку права на податковий кредит з податку на додану вартість.

Отже, формування податкового кредиту та витрат, що враховують при обчисленні об`єкта оподаткування з податку на прибуток, є відображенням наслідків господарських операцій у податковій звітності.

Податкова звітність ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, який є обов`язковим.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» у частині 1 встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Вимоги до первинних документів встановлені частиною 2 цієї статті.

За визначеннями цього Закону, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, будь-які документи можна вважати первинними, що є підставою для їх врахування в податковому обліку, лише в разі фактичного здійснення господарської операції. При цьому, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Отже, необхідною умовою для віднесення вартості придбаних платником податків товарів та послуг до витрат, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, а сум сплаченого ПДВ - до податкового кредиту, є факт дійсного проведення господарських операцій, обумовлених відповідними угодами, що має засвідчуватись належними первинними документами.

Встановлені контролюючим органом порушення ТОВ «Прилуки-Гарантбуд» податкового законодавства ґрунтуються на висновках щодо відсутність факту реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ «Лакті-Про».

Таким чином, для вирішення справи по суті необхідно з`ясувати, чи мали господарські операції позивача з його контрагентом реальний характер, та чи відповідали ці операції меті господарської діяльності позивача.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Згідно зі ст.1, ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

За певних обставин подані позивачем документи можуть свідчити про існування господарських операцій, які за формою (зовнішнім вираженням) можуть підпадати під визначення реальних і таких, що зумовлюють зміни в структурі активів, зобов`язань та власного капіталу суб`єкта господарювання. У податкових спорах суди встановлюють чи підтверджують документи і розкривають, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. Щоб так кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно послатися на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій. Без цього неможливо перевірити правильність обчислення і сплати сум податкового грошового зобов`язання на підставі таких операцій.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «Лакті - Про» (Постачальник) та ТОВ «Прилуки - Гарантбуд» (Покупець) укладений договір поставки від 07.07.2020 № 07/07-2020, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця сільськогосподарську продукцію, (в подальшому по тексту - Товар), згідно з умовами і в порядку, передбаченим даним Договором, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар.

На виконання умов договору, ТОВ «Лакті - Про» поставлено позивачу товар - макуху соєву в кількості 31,24т на загальну суму 396747,88 грн, та 40,54 тон на загальну суму 514857,84 грн, що підтверджено видатковими накладними № 56 від 07.07.2020, № 61 від 15.07.2020 та ТТН № Р56 від 07.07.2020 та №Р61 від 15.07.2020 (а.с.41-42, 44-45). Розрахунки за придбаний товар підтверджено виписками з відділення АБ «Укргазбанк». Рух та використання товару в господарській діяльності підтверджено: письмовими доказами щодо потреби у кормах від 30.06.2020 для свинокомплексу с. Гмирянка, зведеними відомостями приходу комбікормів з виробництва за липень 2020 року, калькуляцією вартості виробництва від 31.07.2020, прибутковими накладними від 07.07.2020, 15.07.2020, актами списання від 31.07.2020, відомостями по рахунку 915, 631, 913,2981 за липень 2020 року, накладними на внутрішнє переміщення товару від 14.07.2020, 28.07.2020, що містяться в матеріалах справи та надавались при проведенні перевірки.

В подальшому складені податкові накладні від 07.07.2020 № 1 та від 15.07.2020 №7 та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Співставлення змісту первинних документів та доказів підтвердження фактичного здійснення господарських операцій вказує, що спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем не надано.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у підприємства первинної документації по всім господарським операціям між товариством та його контрагентом, яка відповідає вимогам законодавства, не містить дефектів форми, змісту чи походження, та в повній мірі підтверджує реальність здійснення господарських операцій.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність сертифікатів якості, то колегія суддів наголошує, що сертифікат (паспорт та ін.) якості товару ніяким чином не підтверджує рух товарів, вартість, сплату в їх ціні податку на додану вартість, то такі посилання зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки сертифікаційні документи на товар, які, в свою чергу, не містять відомостей про учасників та умови господарської операції з поставки, не можуть слугувати підтвердженням або спростуванням реальності господарської операції; сертифікати якості не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, що фіксують рух активів. А тому навіть їх відсутність не має вирішального значення для встановлення фактичного руху активів у процесі виконання поставок.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2021 року у справі № П/811/1171/17.

Крім того, посилання апелянта на те, що в товарно-транспортних накладних №Р56 від 07.07.2020 та №Р61 від 15.07.2020 пунктом навантаження товару зазначено «Чернігівська обл., м. Прилуки», хоча відповідно до ІС «Податковий блок» ТОВ «Лакті-Про» зареєстроване за адресою: вул. Вячеслава Чорновола, буд. 51-а, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, а орендовані об`єкти контрагента розташовані в м. Полтаві, Херсонській та Миколаївській областях, колегія суддів оцінює критично, оскільки ці доводи є оцінкою контрагента, за дії та поведінку яких позивач не може нести відповідальність. Податковий кодекс України не пов`язує право платника податку на податковий кредит з проведенням будь-яких зустрічних перевірок, та не ставить право платника податку на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість в залежність від податкового обліку (стану) інших осіб.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, які мають значення для її вирішення, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Керуючись ст. ст. 242 - 244, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко