Справа № 826/5761/15
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року Справа № 826/5761/15

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 липня 2015 року у справі

за позовом Центрального міжрегіонального управління державного

територіально-галузевого об`єднання

«Південно-західна залізниця»

до Центрального міжрегіонального управління

Державної податкової служби по роботі

з великими платниками податків

про визнання протиправними та скасування

податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. У 2015 році Державне територіально-галузеве об`єднання «Південно-західна залізниця» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.03.2015 № та № .

2. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 липня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалюючи таке судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем не було доведено факту використання в його господарській діяльності товарів (дизельні двигуни, клапани електропневматичні, лопати тощо) та послуг (модернізація колійних машин та капітальний ремонт клещево-вагових уповільнювачів типу КВ-3), придбаних у ТОВ «Київський машинобудівний завод».

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити постанову, якою позов задовольнити повністю.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог Позивач стверджував, що господарській правовідносини з ТОВ «Київський машинобудівний завод» є реальними та підтверджуються відповідними первинними документами.

Разом з тим, Апелянт зазначив, що ТМЦ, придбані ним у вказаного товариства, оприбутковувалися та передавалися для зберігання на склад, що відображено у складському обліку, а потім видавалися зі складу та використовувалися за призначенням.

При цьому, Апелянт звертає увагу на те, що відповідні господарські операції призвели до зміни його майнового стану.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

4. Відповідачем було подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

5. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ДТГО «Південно-західна залізниця» було задоволено, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 липня 2015 року - скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено повністю.

6. 13.12.2019 Верховний Суд ухвалив постанову, якою касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС задовольнив частково, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2015 - скасував, а справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалюючи таке рішення, суд касаційної інстанції зазначив, що під час нового розгляду, суд апеляційної інстанції на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість/безпідставність заявлених позовних вимог у відповідній частині із застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

7. за результатами повторного апеляційного перегляду постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» задоволено частково:

- постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 липня 2015 року скасовано в частині розгляду позовних вимог за період з січня 2010 року по березень 2012 рік та закрито в цій частині провадження у справі;

- скасовано податкове повідомлення-рішення № від 23.03.2015, за період з січня 2010 року по березень 2012 року, в частині податку на прибуток в розмірі основного зобов`язання 3 396 964,00 грн та штрафної санкції 1 грн;

- скасовано податкове повідомлення-рішення № від 23.03.2015, за період з січня 2010 року по березень 2012 року, в частині податку на прибуток в розмірі основного зобов`язання 1 923 877,00 грн та штрафної санкції 739 763,00 грн;

- в іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 липня 2015 року - залишено без змін.

Ухвалюючи таку постанову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Позивачем не доведено належними доказами здійснені між ним і ТОВ «Київський машинобудівний завод» господарські операції, їх реальний характер та пов`язаність з його господарською діяльністю придбаних товарів та послуг, що, в свою чергу, виключає можливість відображення таких операцій у податковому обліку.

При цьому, апеляційний суд вказав, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду, оскільки висновки акта перевірки та доводи контролюючого органу про порушення позивачем норм податкового законодавства є обґрунтованими, а тому оскаржувані ППР є правомірними.

Разом з тим, скасовуючи ППР від 23.03.2015 №№ , у частині нарахування зобов`язань за періоди з січня 2010 року по березень 2012 року, суд апеляційної інстанції зазначив, що в цій частині спір не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку, відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України.

8. Постановою Верховного Суду від 09 червня 2021 року зазначену постанову Шостого апеляційного адміністративного суду в частині задоволення позовних вимог скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року за результатами касаційного перегляду залишено без змін.

Ухвалюючи таку постанову Верховний Суд виходив з того, що суд апеляційної інстанції належним чином, як того вимагають норми ПК України та КАС України, не перевірив, чи було дотримано Відповідачем передбачених статтею 102 ПК України строків нарахування грошових зобов`язань, не встановив, коли Позивачем подавались відповідні декларації чи уточнюючі розрахунки за ревізований податковим органом період, а також не перевірив, за який період позивачу нараховано на підставі спірних у справі податкових повідомлень-рішень суми податків та штрафних санкцій.

Також Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції не перевірив розрахунків спірних податкових зобов`язань і фактично скасував податкове повідомлення-рішення № на суму більшу, ніж воно було винесено.

Крім того, у зазначеній постанові Верховний Суд вказав, що фактично суд апеляційної інстанції, вважаючи, що податковий орган безпідставно визначив зобов`язання з податку на прибуток та податку на додану вартість з січня 2010 року по березень 2012 року, віднімав відповідні суми не від фактично визначених сум основного зобов`язання (основного платежу) та штрафних санкцій на підставі податкових повідомлень-рішень, з приводу правомірності яких виник спір, а від тих сум, порушення щодо яких були виявлені у ході контрольного заходу, проте не нараховані (в частині) в силу положень 102.1 статті 102 ПК України.

9. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року справу було прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

10. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року витребувано додаткові докази у справі та продовжено строк судового розгляду.

11. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року замінено відповідача у справі - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби на його правонаступника - Центральне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків.

12. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року витребувано додаткові докази у справі та продовжено строк судового розгляду.

13. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника Позивача про продовження строку для надання витребуваних судом доказів та надання йому додаткового часу для ознайомлення з документами, поданими Відповідачем.

14. 23.11.2021 о 13:55 год, враховуючи клопотання представника Позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження, апеляційним судом, відповідно до ст. 311 КАС України, постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про перехід до розгляду цієї справи в порядку письмового провадження.

15. Предметом апеляційного перегляду в межах цього апеляційного провадження, є рішення суду першої інстанції у частині правильності вирішення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.03.2015 № та № у розрізі питання щодо періоду та строків нарахування відповідних податкових зобов`язань.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши в межах предмету апеляційного перегляду, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові в цій справі, повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

16. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у період з 20.11.2014 по 25.02.2015 посадовими особами Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників (надалі за текстом - Міжрегіональне головне управління) проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДТГО «Південно-західна залізниця» з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на прибуток та податку на додану вартість про проведенні взаєморозрахунків з ТОВ «Київський машинобудівний завод» за період з 01.01.2010 по 31.10.2013.

Результати перевірки оформлено актом перевірки № 12/28-10-42/10/04713033 від 12.03.2015.

Згідно з вказаним актом перевірки, Позивачем порушено вимоги ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 р. № 334/94-ВР (надалі за текстом - Закон № 334/94-ВР), ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР, ст.ст. 138, 139, 198 Податкового кодексу України внаслідок віднесення до складу валових витрат та податкового кредиту витрат з оплати товарів та послуг за договорами, укладеними з ТОВ «Київський машинобудівний завод».

Так, ДТГО «Південно-західна залізниця» укладено договори № ПЗ/НХ-102097/НЮ від 16.09.2010, № ПЗ/НХ-102099/НЮ від 16.09.2010, № ПЗ/НХ-102856/НЮ від 21.12.2010, від 22 грудня 2010, № ПЗ/П-102862/НЮ від 22.12.2010, № ПЗ/П-102864/НЮ від 22.12.2010, № ПЗ/П-102984/НЮ від 28.12.2010, № ПЗ/П-103027/НЮ від 29.12.2010, № ПЗ/П-103031/НЮ від 29.12.2010, № ПЗ/П-103058/НЮ від 30.12.2010, № ПЗ/НХ-1182/НЮ від 28.01.2011, № ПЗ/НХ-111840/НЮ від 01.07.2011, № ПЗ/Л-112086/НЮ від 29.07.2011, № ПЗ/НХ-112134/НЮ від 04.08.2011, № ПЗ/НХ-112416/НЮ від 09.09.2011, № ПЗ/НХ-112533/НЮ від 26.09.2011, № ПЗ/НХ-112687/НЮ від 14.10.2011, № ПЗ/П-1132813/НЮ від 25.10.2011, №ПЗ/НХ-113270/НЮ від 12.12.2011, № ПЗ/НХ-113408/НЮ від 23.12.2011, № ПЗ/НХ-12762/НЮ від 12.04.2012, № ПЗ/НХ-12918/НЮ від 03.05.2012, № ПЗ/НХ-121668/НЮ від 25.07.2012, № ПЗ/НХ-121757/НЮ від 08.08.2012, № ПЗ/НХ-122757/НЮ від 06.12.2012, № ПЗ/Ш-131754/НЮ від 06.08.2013.

За умовами вказаних договорів TOB «Київський машинобудівний завод» зобов`язалося здійснити поставку товарів (дизельних двигунів, силових дизель-електричних установок, запасних частин до колійних машин, клапанів електропневматичних, електромагнітів соленоїдних, комплектів комплектуючих для капітального ремонту колійних машин, підшипників, вимикачів, магнітних пускачів, кабелю, гайкових ключів, викруток, патронів, терпугів, свердлів, мітчиків, плашок, фрез, різців, лопат, ковдр зимових, інструменту для свердління, калібраторів, мегометрів, електродвигунів постійного струму,насосів, дискових пил, та ін.) та надати послуги з модернізації колійних машин та капітального ремонту клещевидно-вагових уповільнювачів типу КВ-3, а позивач - прийняти та оплатити ці товари та послуги.

За умовами договорів поставки товар постачається за рахунок та транспортом постачальника на склад покупця на умовах DDP, а приймання товару здійснюється згідно з Інструкціями №П-6 від 25 квітня 1999 року та № П-7 від 25 квітня 1999 року, за наявності товаросупровідних документів: видаткової накладної, податкової накладної, рахунку-фактури, документів, що підтверджують якість товару.

Відповідно до специфікацій, видаткових накладних, актів приймання-передачі наданих послуг, рахунків-фактур, податкових накладних ТОВ "Київський машинобудівний завод" поставило обумовлені договорами поставки товари та надав послуги з модернізації обладнання, пуско-налагоджувальні роботи, демонтажу та переобладнання систем контрольно-вимірювальної апаратури, ревізії генераторів.

ТОВ «Київський машинобудівний завод» виписало позивачу податкові накладні, зокрема на суму 24 447 822,00 грн, у тому числі податок на додану вартість - 4 574 637,00 грн.

На підставі операцій за такими договорами складено видаткові накладні, акти виконаних робіт та податкові накладні, а зазначені в них суми позивачем включено до валових витрат та податкового кредиту.

По договорам № ПЗ/П-102862/НЮ від 22.12.2010, № ПЗ/П-102864/НЮ від 22.12.2010, № ПЗ/П-102961/НЮ від 27.12.2010, № ПЗ/П-102984/НЮ від 28.12.2010, № ПЗ/П-103027/НЮ від 29.12.2010, № ПЗ/П-103031/НЮ від 29.12.2010 р., № ПЗ/П-103058/НЮ від 30.12.2010, № ПЗ/П-112813/НЮ від 25.10.2011, № ПЗ/Ш-131754/НЮ від 01.08.2013 відсутні видаткові накладні, а за договором № ПЗ/НХ-121757/НЮ від 08.08.2012 відсутня одна видаткова накладна, а є в наявності лише податкова накладна.

В розрахунок за поставлені товари та послуги ДТГО «Південно-західна залізниця» перераховувало на рахунок постачальника грошові кошти.

Відповідно до постанови старшого слідчого першого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ДПІ у Солом`янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про призначення позапланової документальної перевірки від 24.03.2014 у результаті фінансових операцій між ТОВ «Саунд-Прес» і ТОВ «Київський машинобудівний завод» занижено податок на додану вартість на 1833449,60 грн.

За змістом цієї ж постанови ТОВ «Бріліант Компані» сформувало для ТОВ «Київський машинобудівний завод» податковий кредит з ПДВ на суму 17 000 000 грн, ТОВ «Кепітал Прайд» - на суму 9 000 000 грн, ТОВ «Акурат Плюс» - на суму 13 000 000 грн.

Також, із названої постанови вбачається, що постачальником товарів (робіт, послуг» ТОВ «Київський машинобудівний завод» було ТОВ «Кепітал Прайд», а директор останнього заперечує свою причетність до фінансово-господарської діяльності товариства.

При цьому, згідно актів ДПІ у Солом`янському районі № 725/26-58-05-11/37107129 від 23.08.2013 р. та № 2144/7/26-58-22-05-08 «Про неможливість проведення зустрічної звірки» неможливо підтвердити господарські операції між ТОВ «Київський машинобудівний завод» та ТОВ «Біг-Шпік», ПП «Снаб-Грейд», ТОВ «Телсі», ТОВ «Голд-Лайд-Компані», ТОВ «Рост-Регіонал-Компані», ТОВ «Альфа Юніверсал», ТОВ «Кепітал Прайд», ТОВ «Акрос».

Крім того, відповідно до:

- акту ДПІ у Солом`янському районі м. Києва № 6859/22-01/37107129 від 08.06.2011 р. у ТОВ «Київський машинобудівний завод» відсутні власні складські, торгівельні, виробничі та інші приміщення, які можуть бути використані при здійсненні фінансово-господарської діяльності;

- акту ДПІ у Печерському районі м. Києва № 356/23-2/36844382 від 06.04.2011 р. не підтверджено наявність поставки товарів від ТОВ «Елаком Інвест» до ТОВ «Київський машинобудівний завод»;

- акту № 932/22-8/37107129 від 02.04.2012 р. у ТОВ «Київський машинобудівний завод» відсутні об`єкти оподаткування при придбання товарів у ТОВ «Декос Альянс» та подальшому їх продажу;

- акту № 13/22.7/37107129 від 07.06.2013 р. не встановлено факту реального здійснення господарських операцій з придбання ТОВ «Київський машинобудівний завод» товарів у ТОВ «Ангстрем Континенталь»;

- акту № 246/26-58-22-05-11/37107129 від 19.07.2013 р. ТОВ «Київський машинобудівний завод» неправомірно сформовано податковий кредит за операціями з ТОВ «Кепітал Прайд», ТОВ «Сіті Менеджмент», ТОВ «Телсі», ТОВ «Транс-Регіонал-Компані», ТОВ «Ленд Інвест», ПП «Апплікат»;

- акту № 725/26-58-22-05-11/37107129 від 23.08.2013 р. у ТОВ «Київський машинобудівний завод» відсутні об`єкти оподаткування по операціях з придбання товарів у ТОВ «Біг-Шпік» та подальшій їх реалізації;

- акту № 813/26-58-22-05-11/37107129 від 06.09.2013 р. не підтверджується податковий кредит, сформований ТОВ «Київський машинобудівний завод» на підставі податкових накладних виданих ТОВ «Бріліант Компані»;

- акту № 955/26-58-22-05-11/37107129 від 14.10.2013 р. сформований ТОВ «Київський машинобудівний завод» податковий кредит за результатами господарських операцій з ПП «Снаб-Трейд», ТОВ «Телсі», ТОВ «Голд-Лайд-Компані», ТОВ «Рост-Регіонал-Компані», ТОВ «Альфа Юніверсал». ТОВ «Кепітал Прайд», ТОВ «Актрос» не підтверджується.

За даними акту планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності ДТГО «Південно-західна залізниця» Центральний офіс з ОВП встановлено, що при проведенні процедур відкритих торгів на закупівлю товарів: «насоси для рідин та підйомники для рідин», «вузлів та деталей до локомотивів залізничних, трамвайних та рухомого складу», позивачем було порушено умови документації конкурсних торгів у зв`язку з чим не відхилено пропозиції учасників ТОВ «Юніто Техальянс», ТОВ «Техно-Транс», ТОВ «Київський машинобудівний завод».

Також, актом перевірки № 2/42-10/04713033 від 03.01.2013 року з податкового кредиту позивача за грудень 2010 р. було знято 695 421 грн. 67 коп. ПДВ та не віднесено до складу витрат 3 414 400 грн. з придбання силових дизель електричних установок та печатних плат.

На думку податкового органу, наведене свідчить про відсутність реальної поставки товарів та послуг за договорами укладеними з ТОВ «Київський машинобудівний завод» та, як наслідок, про завищення валових витрат на 18 233 199 грн., що призвело до заниження податку на прибуток за період з 2010 по 2013 рр. на 4 030 954 грн, а також про завищення податкового кредиту за жовтень 2010 року, лютий, квітень-грудень 2011 року, січень, березень, квітень, червень-вересень, грудень 2012 року, березень, квітень, травень, жовтень 2013 року на 4 574 637 грн.

На підставі висновків викладених в акті перевірки, Міжрегіональним головним управлінням прийнято оскаржувані ППР № від 23.03.2015, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на прибуток на 4 666 869,00 грн, у тому числі 3 111 246,00 грн за основним платежем та 1 555 623,00 грн за штрафними санкціями та ППР № від 23.03.2015, яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 4 350 903,00 грн, в тому числі 2 900 602,00 грн за основним платежем та 1 450 301,00 грн - за штрафними санкціями.

17. Позивач, вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, а свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

18. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України), Законами України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (далі - Закон № 334/94-ВР), «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (далі - Закон № 168/97-ВР), «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону № 334/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв`язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону № 334/94-ВР передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За правилами пункту 138.5 статті 138 Податкового кодексу України інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 138.6 статті 138 ПК України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Пунктами 198.1-198.3, 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів ( у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 ПК України.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У ч. 1, 2 ст. 9 Закону №996-XIV закріплено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України надано визначення грошовому зобов`язанню платника податків як суми коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

У пункті 114.1 статті 114 ПК України зазначено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Висновки суду апеляційної інстанції.

19. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що для встановлення правомірності визначення платником податків його податкових зобов`язань з ПДВ та податку на прибуток, належить з`ясувати реальність руху активів і коштів у процесі здійснення господарських операцій, господарську мету укладання відповідних договорів та економічний результат їх вчинення.

20. Разом з тим, закінчення встановленого статтею 102 ПК України строку є свідченням відсутності у контролюючого органу правових підстав для визначення платнику податків суми грошових зобов`язань, в тому числі штрафних санкцій, за період поза межами такого строку. При цьому, вказаними нормами встановлено граничний строк, протягом якого контролюючий орган має право визначити суму грошових зобов`язань - 1095 днів, а початок перебігу цього строку законодавцем встановлено з дня, наступного після спливу граничного строку подачі податкової декларації, або з дня, наступного після фактичної подачі такої декларації, або з дня подачі уточнюючого розрахунку.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 09.06.2021 у цій справі № 826/5761/15 та, відповідно до частини п`ятої статті 353 КАС України, є обов`язковими для суду апеляційної інстанції при вирішенні цієї справи.

21. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у вказаній постанові по цій справі та усуваючи неповноту встановлення обставин справи, на які Верховний Суд звернув увагу, колегія суддів установила наступне.

Щодо ППР від 23.03.2015 № : податкові зобов`язання з податку на прибуто та штрафні санкції нараховані цих рішенням охоплюють перевірку декларацій Позивача за 2012-2013 роки, поданих 07.05.2012, 02.08.2012, 08.11.2012, 06.02.2013 та 26.02.2014 /т.9 а.с. 216-217/.

Щодо ППР від 23.03.2015 № : податкові зобов`язання з ПДВ та штрафні санкції нараховані цих рішенням охоплюють перевірку декларацій Позивача за квітень та березень 2012 року, поданих 19.04.2012 та 18.05.2012 /т.9 а.с. 216-217/.

Отже, вказані ППР винесені 23.03.2015 з дотриманням строків, регламентованих п. 102.1 ст. 102 ПК України.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що в акті перевірки контролюючим органом також було встановлено й неправомірність формування Позивачем зобов`язань з податку на прибуток та з ПДВ за період з січня 2010 року по березень 2012 року, але відповідні суми за такі періоди до податкових зобов`язань у спірних ППР не увійшли /т.9 а.с.219-220/ саме з підстав, визначених п. 102.1 ст. 102 ПК України.

22. Таким чином, перевіривши рішення суду першої інстанції у частині, щодо якої Верховним Судом цю справу було направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, та з урахуванням висновків касаційного суду щодо обставин, які належить перевірити апеляційному суду, колегія суддів вважає, що Відповідачем дотримано строки нарахування Позивачу зобов`язань, визначених у спірних ППР.

23. Також, повно та всебічно перевіряючи доводи апеляційної скарги у відповідній частині та в межах цього апеляційного провадження, судова колегія зазначає, що в цьому випадку ДТГО «Південно-західна залізниця» не надано належних доказів, які б свідчили про оприбуткування та подальший рух (списання, зберігання на складі, продаж третім особам, використання при виконанні робіт тощо) придбаних у ТОВ «Київський машинобудівний завод» товарно-матеріальних цінностей.

Зокрема, відсутні докази на підтвердження мети придбання та фактичного використання чи зберігання електродвигунів, підшипників, печатної плати, лопат, ковдр, насосів та інших комплектуючих для провадження господарської діяльності залізниці.

Не надано Позивам і доказів фактичного здійснення та мети придбання для використання в господарській діяльності послуг з модернізації обладнання, пуско-налагоджувальних робіт, демонтажу, переобладнання систем контрольно-вимірювальної апаратури та ревізії генераторів. Зокрема, матеріали справи не містять доказів належності ДТГО «Південно-західна залізниця» або його структурним підрозділам обладнання, яке модернізовано, не обґрунтовано, яким чином проведено модернізацію та як це зафіксовано. Не представлено платником інформації щодо місця надання послуг, переліку систем контрольно-вимірювальної апаратури, які демонтовано та переобладнано, а також не обґрунтовано, яким чином це пов`язано із його господарською діяльністю.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що такі висновки суду апеляційної інстанції вже були предметом касаційного перегляду в цій справі і за результатами його здійснення підтримані Верховним Судом. У постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року, за наслідками прийняття якої здійснюється даний новий апеляційний розгляд справи, відсутні жодні висновки щодо помилковості рішення суду апеляційної інстанції (яке переглядалося ВС) у цій частині та/або щодо необхідності додаткового з`ясування відповідних обставин.

Більш того, колегія суддів відзначає, що саме з цих підстав суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови від 08 вересня 2020 року дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову і в цій частині (у частині відмови в позові та, відповідно, залишення без змін рішення суду першої інстанції) вказана постанова апеляційного суду залишена Верховним Судом в силі як правомірна.

24. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

25. Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.03.2015 № та № .

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 липня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.03.2015 № та № - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 липня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.03.2015 № та № - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 листопада 2020 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: І.О. Грибан

О.В. Карпушова