Справа № 640/31799/20
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Житлосервіс» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Житлосервіс» до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аркада-Житлосервіс» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспожислужби в м. Києві про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 29 жовтня 2020 року № 51.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначав, що не є суб`єктом на ринку електричної енергії відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», а є лише експлуатуючою організацією житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в м. Києві. Споживачем електричної енергії є ТОВ «Будеволюція», яка залишки електроенергії передає мешканцям в рахунок її компенсації (відшкодування) за ціною 1,68 грн. за 1 кВт/год. Тобто, мешканці/власники квартир сплачують на рахунок Позивача компенсацію (відшкодування) вартості спожитої ними електричної енергії, які Позивач у подальшому перераховує на рахунок ТОВ «Будеволюція».

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Аркада-Житлосервіс» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Аркада-Житлосервіс» посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Житлосервіс», в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21.04.2020 за вх. В-2471 до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві надійшло звернення ОСОБА_1 , стосовно застосування ТОВ «Аркада-Житлосервіс» тарифів за послуги з постачання та розподілу електричної енергії.

За зверненням споживача та за погодженням Держпродспоживслужби вих. № 16.2-6/2/6331 від 21.04.2020, на підставі наказу № 2603 від 29.05.2020 та направлення на проведення заходу від 29.05.2020 № 1864 Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві було проведено позапланову перевірку ТОВ «Аркада-Житлосервіс» що розташоване за адресою: вул. Ольгинська, буд. 3, м. Київ.

У ході позапланової перевірки було встановлено, що на обслуговуванні ТОВ «Аркада-Житлосервіс» знаходиться житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. Вказане товариство уклало договір на відшкодування збитків третьої особи ТОВ «Будеволюція» (забудовник) за споживання електричної енергії мешканцями житлових будинків (побутовими споживачами), який є договором придбання електричної енергії так як збір коштів за використану електричну енергію побутовим споживачам проводиться на розрахунковий рахунок суб`єкта господарювання у подальшому кошти перераховуються на рахунок ТОВ «Будеволюція» із оформленням відповідного акта. Ліцензій на право провадження діяльності, пов`язаної із продажем електричної енергії чи надання універсальної послуги з постачання електричної енергії, а також договорів із побутовими споживачами під час проведення перевірки не надано. Фактично суб`єкт господарювання взяв на себе зобов`язання з надання такої комунальної послуги як універсальна послуга з постачання електричної енергії (проводить придбання електричної енергії, обслуговує електричні мережі як усередині будинку, так і зовні його, веде облік використаної електричної енергії кожним побутовим споживачем окремо, виставляє рахунки та проводить збір коштів за послугу). Тарифи на універсальну послугу з постачання електричної енергії підлягають державному регулюванню. ТОВ «Аркада-Житлосервіс» здійснювало нарахування за послугу з постачання електричної енергії за тарифом 1,68 грн. (з ПДВ), починаючи з 1-го кВТ, замість 0,90 грн. (з ПДВ) до 100 КВт, різниця становить 0,78 грн. за кВт, що є порушенням пункту 1.1 Тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, з 01.03.2017, затверджених постановою НКРЕКП від 26.02.2015 № 220. ТОВ «Аркада-Житлосервіс» здійснило надлишкове нарахування за послугу з постачання електричної енергії, застосувавши завищений тариф, що є порушенням вимог пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2015 № 220 та частини першої статті 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення», за що передбачена відповідальність згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про ціни та ціноутворення».

Всього з 01.03.2019 по 30.04.2020 квартирою АДРЕСА_1 спожито електричної енергії 1 319,28 кВт обсягом до 100 кВт на місяць, сума надлишкового нарахування за послугу з електропостачання становить 1029,04 грн.

На підставі проведеної перевірки Відповідачем було складено Акт перевірки від 15.06.2020 року № 2603-10, відповідно до якого, ТОВ «Аркада-Житлосервіс» здійснило надлишкове нарахування за послугу з постачання електричної енергії, застосувавши завищений тариф, що є порушенням вимог пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2015 № 220, за що передбачена відповідальність згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про ціни та ціноутворення».

На підставі вищевказаного Акту перевірки, 18.06.2020 року Відповідачем складено припис № 399, яким ТОВ «Аркада-Житлосервіс» зобов`язано в 30 денний термін усунути порушення що полягають в обчисленні додатково отриманої суми нарахування та здійсненні перерахунку коштів за адресою: АДРЕСА_1 за послугу з постачання електроенергії за період 01 березня 2019 року по 30 квітня 2020 року.

29 жовтня 2020 року Відповідачем прийнято рішення № 51 про застосування до ТОВ «Аркада-Житлосервіс» адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, яким до ТОВ «Аркада-Житлосервіс» застосовано штраф у розмірі 100% необґрунтовано одержаної виручки у розмірі 1 029,04 грн.

Вважаючи вказане рішення протиправним, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи рішення № 51 від 29.10.2020, Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві діяло в межах своєї компетенції, обґрунтовано та правомірно і у суду відсутні правові підстави для його скасування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Статтею 1 Закону № 877-V визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно з абзацом 5 частини першої статті 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.04.2017 № 209 (далі - Положення № 209) Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області в місті Києві (далі - Головне управління) є територіальним органом Держпродспоживслужби та їй підпорядковане.

Повноваження Головного управління поширюються на територію відповідної області, міста Києва.

Згідно з підпунктом 11 пункту 4 Положення № 209 Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін:

- здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- приймає рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Основні засади цінової політики і відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення визначено Законом України «Про ціни і ціноутворення» від 21 червня 2012 року № 5007-VI (далі - Закон № 5007-VI).

Відповідно до статті 17 Закону № 5007-VI основними функціями уповноважених органів є: 1) виконання контрольно-наглядових функцій за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; 2) здійснення державного спостереження у сфері ціноутворення; 3) запобігання порушенням у сфері ціноутворення.

Положеннями статті 18 Закону № 5007-VI встановлено, що уповноважені органи мають право:

1) проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки:

- достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування; державних регульованих цін;

- бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов`язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін; наявності виписки або витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також документів, що посвідчують особу, в посадових осіб;

2) одержувати відповідно до законодавства у письмовій формі пояснення, довідки і відомості з питань, що виникають під час проведення перевірки;

3) одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії документів та інші відомості, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, документів, що можуть підтверджувати їх порушення, платіжних доручень, квитанцій, що підтверджують факт перерахування до бюджету коштів у разі застосування адміністративно-господарських санкцій, а також довідки, підготовлені суб`єктами господарювання на їх вимогу;

4) робити запити та одержувати від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в повному обсязі інформацію та документи, необхідні для виконання покладених на них функцій;

5) вимагати від суб`єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

6) приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

7) надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

8) звертатися до суду з позовами про стягнення до бюджету коштів у разі прийняття рішення про порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Згідно зі статтею 11 Закону № 877-V суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний:

- допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом;

- виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства;

- надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону;

- одержувати примірник акта та/або припису органу державного нагляду (контролю) за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначені Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII (далі - Закон № 2019-VIII).

Відповідно до пункту 96 частини першої статті 1 Закону № 2019-VIII учасник ринку електричної енергії (далі - учасник ринку) - виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статуту ТОВ «Аркада-Житлосервіс» у редакції від 2019 року, воно створене з метою об`єднання матеріальних, фінансових та інших ресурсів учасників для здійснення товариством господарської діяльності відповідно до законодавства України і отримання прибутку; для вирішення статутних завдань предметом діяльності товариства в Україні та за її межами визначаються, зокрема, але не обмежуючись: надання житлово-комунальних послуг; виробництво, передача, розподілення, продаж та постачання електроенергії; послуги з розподілення та постачання електроенергії, газу, пари та гарячої води.

Відповідно до пункту 3.3 статуту ТОВ «Аркада-Житлосервіс», зокрема до початку роботи в тих видах діяльності, які підлягають ліцензуванню, товариство зобов`язане одержати спеціальний дозвіл (ліцензію), у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що він не є учасником ринку електроенергії, проте, зі змісту його статуту вбачається, що є учасником ринку електроенергії, зокрема, як постачальник та оператор системи розподілу електроенергії.

Відповідно до пункту 68 частини 1 статті 1 Закону № 2019-VIII постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії.

Пунктом 78 частини першої статті 1 Закону № 2019-VIII визначено, що розподіл електричної енергії (далі - розподіл) - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Отже, послуги з постачання та розподілу електричної енергії належать до житлово-комунальних послуг, які визначаються як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщення, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Частиною першою статті 10 Закону № 2189-VIII визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 14 Закону № 2189-VIII комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів.

Державне регулювання цін на житлово-комунальні послуги запроваджено постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» від 25.12.1996 № 1548.

Відповідно до підпункту 7 пункту 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.09.2014 № 715 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до покладених на неї завдань установлює ціни (тарифи) на електричну енергію, тарифи на її передачу і постачання

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 26.02.2015 № 220 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню» затверджено Тарифи на електроенергію, що відпускається населенню, з 01 березня 2017 року, відповідно до пункту 1.1 яких електроенергія, що відпускається населенню: за обсяг, спожитий до 100 кВт год електроенергії на місяць (включно) становить 90 коп. (з ПДВ) за 1 кВт год; за обсяг, спожитий понад 100 кВт год електроенергії на місяць становить 1,68 коп. (з ПДВ) за 1 кВт год.

Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що вказана вище тарифікація не регулює відносини між ТОВ «Аркада-Житлосервіс» та власниками квартир, нежитлових приміщень в будинках, які перебувають у нього на обслуговуванні, так як власники нежитлових приміщень проводять компенсацію (відшкодування) електричної енергії ТОВ «Будеволюція» через ТОВ «Аркада-Житлосервіс» відповідно до цивільного законодавства України та покладених на нього зобов`язань за договором від 30.04.2019 № 39-05/19 та довіреності від 30.04.2019.

Зокрема, Товариство отримує від власників квартир, нежитлових приміщень компенсацію (відшкодування) електричної енергі» до укладення власниками квартир, власниками нежитлових приміщень - прямих договорів з постачальниками електричної енергії, у сумі 1,68 грн. за 1 кВт, з ПДВ, та проводить перерахунок цих коштів - «компенсацію (відшкодування) електроенергії» на рахунок ТОВ «Будеволюція» у повному обсязі.

Проте ціни (тарифи) на електричну енергію, що відпускається населенню для побутових потреб, встановлюються виключно НКРЕКП, законом не передбачено збільшення цін (тарифів) суб`єктами господарювання населенню для «компенсації (відшкодування) електричної енергії». Крім того, ТОВ «Аркада-Житлосервіс» не укладало відповідного договору зі споживачем ОСОБА_1 щодо компенсації нею вартості спожитої електричної енергії з електропостачання за тарифами організацій - постачальників комунальних послуг, тобто третьої особи ТОВ «Будеволюція».

Як вбачається з позовної заяви, Позивачем не спростовано обставини щодо забезпечення мешканців будинку АДРЕСА_2 , зокрема ОСОБА_1 , яка мешкає в квартирі НОМЕР_1 цього будинку, комунальних послуг, веде абонентський облік з електричної енергії у будинках житлового комплексу «Патріотка» у Дарницькому районі м. Києва, до якого входить вказаний будинок, здійснює збір коштів за використану електричну енергію побутовими споживачами, що підтверджується рахунками на сплату житлово-комунальних послуг, які в подальшому перераховуються на рахунок ТОВ «Будеволюція». Наведене свідчить про наявність договірних відносин щодо придбання електричної енергії.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що фактично Позивач перебрав на себе зобов`язання з надання такої комунальної послуги, як універсальна послуга з постачання електричної енергії (проводить придбання електричної енергії, обслуговує електричні мережі, як у середині будинку, так і ззовні його, веде облік використаної електричної енергії кожним побутовим споживачем окремо, виставляє рахунки та проводить збір коштів за послугу).

Проте, ліцензій на право провадження діяльності, пов`язаної із продажу електричної енергії чи надання універсальної послуги з постачання електричної енергії, а також договорів із побутовими споживачами ні під час проведення перевірки посадовим особам Відповідача, ні під час судового розгляду даної справи Позивачем надано не було.

Відповідно до пункту 62 частини першої статті 1 Закону № 2019-VIII побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

Пунктом 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII визначено, що до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 8 Закону № 2189-VIII виконавець комунальної послуги зобов`язаний без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством.

Частиною п`ятою статті 20 Закону № 2189-VIII встановлено, що послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

В сформованих Позивачем рахунках на сплату ОСОБА_1 житлово-комунальних послуг з лютого 2020 року по квітень 2020 року зазначено нарахування за комунальну послугу «Електроенергія», зокрема, показники лічильника, об`єм, тариф, до сплати, а не «Компенсація (відшкодування) електроенергії».

Такий розрахунок сформовано відповідно до вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 пунктом 4.13 яких передбачено, що для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Відповідно до пункту 9.1.8 вказаних Правил інформація, яка надається споживачу в платіжному документі, повинна бути викладена у доступній для сприйняття та легкій для розуміння формі (за необхідності з додатковими роз`ясненнями, якщо така інформація надається вперше). Дані повинні відображатися з високим рівнем інформативної якості (наприклад, з використанням графічного представлення інформації, з візуально проставленими акцентами на більш важливій та/або цікавій інформації тощо).

Наведене свідчать про те, що ОСОБА_1 у розумінні Закону № 2019-VIII є побутовим споживачем.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Відповідач обґрунтовано встановив надлишкове нарахування Позивачем ОСОБА_1 коштів в розмірі 1 029,04 грн. за послугу з постачання електричної енергії, застосувавши завищений тариф, що є порушенням вимог пункту 1.1 Тарифів на електроенергію, що відпускається населенню з 01.03.2017, затверджених постановою НКРЕКП від 25.02.2015 № 220.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право: 1) давати суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; 2) перевіряти додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог нормативно-правових актів щодо безпеки продукції, а також правил торгівлі та надання послуг шляхом безперешкодного відвідування та обстеження відповідно до законодавства будь-яких виробничих, торговельних та складських приміщень таких суб`єктів.

Відповідно до частини 6 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V) за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду контролю) складає акт.

Згідно з частиною 7 статті 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону № 877-V невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Закону № 5007-VІІ До суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін - вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуваним рішенням Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві правомірно притягнуло Позивача до адміністративно-господарської відповідальності, застосувавши до нього штраф у розмірі 100% необґрунтованої виручки, а саме в розмірі 1 029,04 грн

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Житлосервіс», викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Житлосервіс» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко