Справа № 620/4010/20
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4010/20
УХВАЛА

29 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Чернігівської обласної прокуратури про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, прокуратури Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, прокуратури Чернігівської області, в якому просив, з урахуванням уточнень:

- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не зазначення в наказі від 05.06.2020 № 155-к про звільнення вказівки щодо остаточного розрахунку;

- визнати протиправною бездіяльність прокуратури Чернігівської області щодо не проведення остаточного розрахунку у належній сумі;

- стягнути з прокуратури Чернігівської області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 229 днів відпустки у розмірі 379402,00 грн;

- стягнути з прокуратури Чернігівської області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за вихідну допомогу відповідно до ст.ст.41, 44 КЗпП України у розмірі 294078,00 грн;

- стягнути з прокуратури Чернігівської області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за час затримки виконання судового рішення та затримки розрахунку з 04.11.2019 по 05.06.2020 у розмірі 170913,50 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора України щодо не зазначення в наказі від 05.06.2020 №155-к про звільнення вказівки щодо остаточного розрахунку, визнано протиправною бездіяльність Прокуратури Чернігівської області щодо не проведення остаточного розрахунку з ОСОБА_1 , стягнуто з Прокуратури Чернігівської області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за час затримки виконання судового рішення та затримки розрахунку з 04.11.2019 по 05.06.2020 у розмірі 170913,50 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Офіс Генерального прокурора подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення, яким в частині задоволення позову відмовити.

Чернігівська обласна прокуратура (до зміни назви - прокуратура Чернігівської області) також подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення, яким в частині задоволення позову відмовити.

Позивач також подав апеляційну скаргу, в якій просить стягнути з Чернігівської обласної прокуратури на його користь грошову компенсацію за не використані 229 дні відпустки у розмірі 379402,00 грн та грошову компенсація за вихідну допомогу відповідно до ст.ст.41, 44 КЗпП України у розмірі 294078,00 грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021 апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_1 , Чернігівської обласної прокуратури задоволено частково, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивача вихідної допомоги при звільненні та компенсації за невикористану відпустку та прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі 99240,12 грн, компенсацію за невикористані дні відпустки у розмірі 157544,96 грн, змінено рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 в мотивувальній частині з урахуванням висновків даної постанови та викладено абз.4 резолютивної частини в такій редакції: «Стягнути з Чернігівської обласної прокуратури (14000, м.Чернігів, вул.Князя Чорного, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання судового рішення з 05.11.2019 по 05.06.2020 у розмірі 115780,14 грн (сто п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят грн 14 коп.).». В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 залишено без змін.

Чернігівська обласна прокуратура подала до суду заяву про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021 в частині стягнення з Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі 99240,12 грн, компенсації за невикористані дні відпустки у розмірі 157544,96 грн, середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення з 05.11.2019 по 05.06.2020 у розмірі 115780,14 грн шляхом зазначення, що вказані суми включають у себе податок на доходи фізичних осіб (18%) та військовий збір (1,5%), оскільки це прямо не зазначено в резолютивній частині рішення.

Позивач подав заперечення на вказану заяву, в якій зазначив, що усі виплати включаються у розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява про роз`яснення судового рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Отже, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом не дотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання судового рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, без внесення будь-яких змін в існуюче рішення.

Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кількох варіантів тлумачення.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а зі змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається з заявою про роз`яснення судового рішення.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Дослідивши текст вказаної вище постанови, колегія суддів вважає, що дане судове рішення є зрозумілим, оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021 не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння.

В той же час, вимоги заяви про роз`яснення судового рішення не містять достатніх обґрунтувань та посилань на незрозумілість або неясність судового рішення, що є недопустимим та виключає можливість його роз`яснення в порядку ст.254 КАС України.

Зі змісту заяви про роз`яснення рішення вбачається, що заявниками не зазначено в чому саме полягає незрозумілість судового рішення, натомість вказано про незрозумілість порядку виконання судового рішення в частині стягнення коштів на користь позивача, а саме необхідності утримувати із визначених судом сум податки та обов`язкові платежі.

Суд звертає увагу, що процесуальним законодавством не передбачено можливості вирішення питання щодо роз`яснення порядку виконання судового рішення.

За приписами статті 378 КАС України за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання такого рішення.

Таким чином, законодавцем розмежовано порядок «роз`яснення судового рішення якщо таке є незрозумілим» (ст.254 КАС України) та «встановлення способу і порядку виконання судового рішення в разі наявності обставин, що ускладнюють його виконання» (ст.378 КАС України).

Тобто, поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем та іншими суб`єктами владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить висновку, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021, яку просить роз`яснити заявник, по суті є чіткою за змістом, оскільки не містить жодних положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо їх розуміння.

Із заяви про роз`яснення судового рішення вбачається, що у заявника виникли питання в процесі виконання даного судового рішення, що пов`язані з порядком та способом виконання постанови, що по суті є процесуальним питанням, пов`язаним з виконанням судових рішень в адміністративних справах і немає жодного відношення до інституту роз`яснення судового рішення.

При цьому, питання щодо порядку стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є врегульованим на законодавчому рівні та відповідно до п.168.3 ПК України, розрахунок податкових зобов`язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем). Пункт 171.1 ст.171 ПК України визначає, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Так само, роботодавець, який виплачує доходи на користь платника податку, є відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) військового збору до бюджету (пп. 1.5 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України).

А відтак, саме роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податків та зборів до бюджету з заробітної плати (середнього заробітку за час вимушеного прогулу), нарахованої позивачу на підставі рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у Постанові №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», відповідно до яких задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

У постанові від 05.08.2020 у справі №817/893/17 Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду зазначив, що податки і збори із суми заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума заробітку зменшується на суму податків і зборів.

В постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021 наведено розрахунки сум, що підлягають стягненню на користь позивача, з яких вбачається що відповідні суми визначені без утримання податків й інших обов`язкових платежів, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в п.102 постанови від 21.10.2021 у справі №826/2778/14.

Відсутність вказівки в резолютивній частині про те, що сума підлягає стягненню за відрахуванням податків й інших обов`язкових платежів - не є підставою для невиконання роботодавцем функцій податкового агента у випадках та в порядку, встановленому законодавством.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №820/3747/18, від 25.04.2019 у справі №820/5002/16 та від 05.08.2020 у справі №817/893/17, які підлягають врахуванню при вирішенні спірного питання.

Наведене виключає можливість роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів доходить висновку, що доводи заявника є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення заяви Чернігівської обласної прокуратури про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021.

Керуючись ст.ст.254, 321, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а:

В задоволенні заяви Чернігівської обласної прокуратури про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, прокуратури Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма