Справа № 540/5259/21
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/5259/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Фермерського господарства Маркобок до Державного кадастрового реєстратора відділу у Скадовському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу Олександра Сергійовича, Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач 1), ОСОБА_2 (далі - позивач 2), ОСОБА_3 (далі - позивач 3), ОСОБА_4 (далі - позивач 4), ОСОБА_5 (далі - позивач 5), фермерське господарство "Маркобок" (далі - позивач 6) звернулися до суду із адміністративним позовом до Державного кадастрового реєстратора відділу у Скадовському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу Олександр Сергійович (далі - відповідач) , третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - третя особа), у якому просять:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора

Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С. від 05.08.2021 року №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного

земельного кадастру;

- зобов`язати державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С., або іншого державного кадастрового реєстратора (у разі, якщо з об`єктивних причин ОСОБА_6 не матиме можливості виконати судове рішення), внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 11,8143 га, відведену ОСОБА_1 та здійснити її державну реєстрацію на підставі розробленого проекту землеустрою;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С. від 05.08.2021 року №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;

- зобов`язати державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С., або іншого державного кадастрового реєстратора (у разі, якщо з об`єктивних причин ОСОБА_6 не матиме можливості виконати судове рішення), внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 12,7413 га, відведену ОСОБА_2 та здійснити її державну реєстрацію на підставі розробленого проекту землеустрою;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С. від 05.08.2021 року №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;

- зобов`язати державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С., або іншого державного кадастрового реєстратора (у разі, якщо з об`єктивних причин ОСОБА_6 не матиме можливості виконати судове рішення), внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 13,4655 га, відведену ОСОБА_3 та здійснити її державну реєстрацію на підставі розробленого проекту землеустрою;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С. від 05.08.2021 року №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного

земельного кадастру;

- зобов`язати державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С., або іншого державного кадастрового реєстратора (у разі, якщо з об`єктивних причин ОСОБА_6 не матиме можливості виконати судове рішення), внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 28,9881 га, відведену ОСОБА_4 та здійснити її державну реєстрацію на підставі розробленого проекту землеустрою;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С. від 05.08.2021 року №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного

земельного кадастру;

- зобов`язати державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С., або іншого державного кадастрового реєстратора (у разі, якщо з об`єктивних причин ОСОБА_6 не матиме можливості виконати судове рішення), внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 27,0122 га, відведену ОСОБА_5 та здійснити її державну реєстрацію на підставі розробленого проекту землеустрою;

-визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С. від 05.08.2021 року №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;

- зобов`язати державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С., або іншого державного кадастрового реєстратора (у разі, якщо з об`єктивних причин ОСОБА_6 не матиме можливості виконати судове рішення), внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,2230 га, відведену фермерському господарству "Маркобок" та здійснити її державну реєстрацію на підставі розробленого проекту землеустрою.

Ухвалою від 17.09.2021 у справі відкрите провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справі (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що командитним товариством Науково-впроваджувальна фірма Новітні технології був виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам фермерського господарства «Маркобок» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 загальною площею 124,4214 га (у розмірі що не перевищує встановлену земельну частку (пай) для ведення фермерського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення наданих в постійне користування загальною площею 68,4 га та в користування на умовах оренди площею 56,0 га фермерському господарству «Маркобок» за межами населених пунктів на території Приморської сільської ради Скадовського району Херсонської області. З метою проведення державної реєстрації земельних ділянок на підставі погодженого у встановленому порядку проекту землеустрою, КТ Науково-впроваджувальна фірма Новітні технології через ЦНАП м.Херсона подала електронними засобами телекомунікаційного зв`язку Держгеокадастру відповідні заяви з документами. Однак, 05.08.2021 державним кадастровим реєстратором відділу у Скадовському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області прийняті рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Позивачі вважають зазначені відмови протиправними, оскільки відповідач як посадова особа, в супереч ч.2 ст.19 Конституції України діяв не на підставі та не у межах повноважень, передбачених ЗУ Про державний земельний кадастр та Порядком ведення Державного земельного кадастру. Крім того, відповідачем не враховано висновки суду, викладені у рішенні від 22.04.2021 по справі №540/184/21. Позивачі, посилаючись на ст.129-1 Конституції України та ст.382 КАС України, з метою забезпечення виконання рішення, у разі задоволення позову, вважають за необхідне зобов`язати відповідача подати, у визначений строк, звіт про виконання судового рішення. У зв`язку із зазначеним, просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

18.10.2021 відповідач надіслав до суду відзив, із якого слідує, що державний кадастровий реєстратор, після отримання заяви про проведення державної реєстрації земельної ділянки перевіряє відповідність документів вимогам закону та за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Вказує, що за результатами розгляду поданих позивачами заяв, було встановлено невідповідність поданих документів вимогам законодавства та не відповідність електронного документа установленим вимогам. Наголошує, що згідно проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам фермерського господарства «Маркобок» загальною площею 124,4214 га для ведення фермерського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення наданих в постійне користування загальною площею 68,4 га та в користування на умовах оренди площею 56,0 га фермерському господарству «Маркобок», формування нових земельних ділянок, що відводяться, буде здійснюватись шляхом поділу раніше сформованих земельних ділянок. Тому, при розробці вказаного проекту необхідно дотримуватись вимог п.3.4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Держземагентства від 18.05.2010 року №376, так як земельні ділянки які відводяться позивачам, формуються шляхом поділу раніше сформованих ділянок.

Відповідач вважає прийняті рішення законними та обґрунтованими, які не підлягають скасуванню.

Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області у своїх запереченнях зазначило, що перевіряючи подані документа на відповідність вимогам чинного законодавства (у тому числі Земельного кодексу) державним кадастровим реєстратором не допущено перевищення владних повноважень. Тобто відповідач діяв правомірно та в межах повноважень визначених законом. Крім того, внесення відомостей до Державного земельного кадастру є дискреційним повноваженням державного кадастрового реєстратора і суд не може самостійно вчиняти або зобов`язувати суб`єкта владних повноважень вчиняти певні дії. Зазначило, що відмова державного кадастрового реєстратора не позбавляє можливості повторно подати проект на погодження із урахуванням зауважень та після усунення недоліків. Проте, на час звернення до суду позивачем не усунуто недоліки та відсутнє повторне звернення до державного кадастрового реєстратора. Відтак, оскільки заяви №021, №021, №021, №021, №021, №021 вже опрацьовані та завершені шляхом прийняття державним кадастровим реєстратором відповідного рішення, повторне прийняття ним рішення щодо вказаних заяв технічно неможливе у зв`язку з особливостями програмного забезпечення автоматизованої системи ДЗК.

У відповіді на відзив позивачі вказують, що відповідач не спростував аргументів позивача про те, що законодавством не передбачені повноваження надання рекомендацій під час вирішення питання про внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Крім того, позивачами дотримано вимоги п.3.4 Інструкції, що встановлено рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 у справі №540/184/21.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

05.05.2020 ОСОБА_1 , як голова селянського (фермерського) господарства МАРКОБОК звернувся до НВФ Нові технології із заявою в якій просив на підставі розпоряджень Скадовської районної державної адміністрації від 09.12.2011 №659, від 28.02.2012 №137, від 14.02.2014 №85 розробити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам фермерського господарства ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 загальною площею 124,6444 га (у розмірі, що не перевищує встановлену земельну частку (пай).

На підставі розробленого проекту землеустрою КТ науково-впроваджувальна фірма Нові Технології 28.07.2021 засобами електронного зв`язку подала заяви в інтересах членів фермерського господарства «МАРКОБОК» , щодо проведення реєстрації земельних ділянок, які зареєстровані за №021, №021, №021, №021, №021, №021.

Рішеннями Державного кадастрового реєстратора від 05.08.2021 №РВ-021, №РВ-021 та №РВ-021 було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру за заявами ЗВ-021, ЗВ-021 та ЗВ-021 з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам та невідповідності поданих документів законодавству, а саме: рекомендовано: Частина відмови №1.1 Проект розроблений з порушенням вимог ст.31,32 Земельного кодексу України. Громадянам України членам фермерського господарства передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена фермерського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Згідно державного акта на право постійного користування землею гр.. ОСОБА_1 отримав у постійне користування земельну ділянку площею 68,6441 га для ведення фермерського господарства. 2. На графічних матеріалах межові знаки встановлені у поворотних точках меж земельної ділянки більш ніж 200м., що суперечить вимогам п.3.4 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», яка затверджена Наказом Держкомзему від 18.05.2010 №376; 3. Копії документів, мають бути належним чином завірені, відповідно до вимог п. 5.26, 5.27 Національного стандарту Державної уніфікованої системи документації; 4. Якість деяких сканованих документів не відповідає вимогами ст.22 ЗУ «Про державний земельний кадастр».

Рішеннями Державного кадастрового реєстратора від 05.08.2021 №РВ-021, №РВ-021 та №РВ-021 було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру за заявами ЗВ-021, ЗВ-021 та ЗВ-021 з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам та невідповідності поданих документів законодавству, а саме: рекомендовано: Частина відмови №2. 5. Згідно даних ДЗК земельні ділянки площею 38,2441 га :02:001:0252) та площею 30,4 га :02:001:0253) перебувають у постійному користуванні фермерського господарства «Маркобок», а відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ХС №0009000 №151 від 27.08.1993 та від 05.10.2001, що містяться в проекті землеустрою, земельні ділянки надано гр.. ОСОБА_1 і згідно нотаріально посвідченої заяви від 31.01.2020 №32, вилучаються у громадянина, привести матеріали проекту у відповідність; 6. Відповідно до проекту землеустрою у власність членам фермерського господарства відводяться земельні ділянки площами, що значно перевищують середній розмір земельної частки (паю) по Херсонській області; 7. Статтею 32 ЗК України та ч.2 ст.13 ЗУ «Про фермерське господарство», визначено що членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розміри земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради (проект землеустрою не містить документів, що підтверджують право користування земельними ділянками площею 38,2441 га та площею 30,4 га фермерського господарства). 8. Відповідно до ст.11 та 35 ЗУ «Про державний земельний кадастр» відомості про об`єкти Державного земельного кадастру (далі ДЗК) під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Кадастровий план ведеться для актуалізованого відображення у часі об`єктів ДЗК у межах кадастрового кварталу, кадастрової зони, у цілому в межах території адміністративно-територіальної одиниці. Кадастровий план земельної ділянки який містить проект землеустрою, не відповідає вищезазначеним критеріям оскільки на ньому відображено проектну ситуацію.

Не погодившись із зазначеними рішеннями, позивачі звернулися до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру регулюються Законом україни Про Державний земельний кадастр від 07.07.2011 р. №3613-VI (далі Закон №3613-VI)

Згідно зі статтею 1 Закону № 3613-VI Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 статті 5 Закону № 3613-VI ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом, зокрема, внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру. Порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частиною 4 статті 9 Закону № 3613-VI передбачено, що державний кадастровий реєстратор:

- здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей;

- перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства;

- формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг;

- здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні;

- присвоює кадастрові номери земельним ділянкам;

- надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні;

- здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі;

- передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

За приписами ч.1,2 ст. 24 Закону № 3613-VI державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону № 3613-VI, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Згідно ч.4,5 ст. 24 цього Закону передбачено, що для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (ч. 6 ст. 24 Закону № 3613-VI).

Для визначення процедури та вимог щодо ведення Державного земельного кадастру постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. №1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок №1051).

Пунктом 67 Порядку №1051 визначено, що внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку. Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України "Про Державний земельний кадастр".

Згідно п. 111 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів № 1051 від 17.10.2012 (далі - Порядок №1051) державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки; приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі:

- невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту;

- розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини;

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Приписами п.74 Порядку №1051 передбачено, що Державний кадастровий реєстратор протягом строку, встановленого пунктом 73 цього Порядку, перевіряє електронний документ на відповідність: 1) даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним кадастрових карт (планів); 2) вимогам до змісту, структури і технічних характеристик такого документа згідно з додатком 1; 3) даним документації із землеустрою та оцінки земель.

Зазначена норма визначає порядок дій державного кадастрового реєстратора щодо перевірки електронного документа та не може слугувати підставою для відмови у внесенні відомостей щодо земельної ділянки до Державного земельного кадастру.

Отже, невідповідність електронного документа вимогам частин 2 і 3 пункту 74 Порядку № 1051 може бути підставою для повернення заявникові документації із землеустрою для виправлення відповідних помилок, однак не може бути підставою для прийняття рішення про відмову щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 74-1 Порядку №1051, у разі коли підставою для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є невідповідність поданих документів вимогам законодавства, Державний кадастровий реєстратор у рішенні про відмову зазначає відомості, що виявлені у поданих документах та свідчать про їх невідповідність вимогам законодавства з посиланням на нормативно-правовий акт та його положення, з якими виявлено невідповідність поданих документів.

Серед рекомендацій щодо невідповідності поданих документів законодавству відповідач, у спірних рішеннях зазначає: «….Частина відмови №1.1 Проект розроблений з порушенням вимог ст.31,32 Земельного кодексу України. Громадянам України членам фермерського господарства передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена фермерського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Згідно державного акта на право постійного користування землею гр.. ОСОБА_1 отримав у постійне користування земельну ділянку площею 68,6441 га для ведення фермерського господарства. 2. На графічних матеріалах межові знаки встановлені у поворотних точках меж земельної ділянки більш ніж 200м., що суперечить вимогам п.3.4 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», яка затверджена Наказом Держкомзему від 18.05.2010 №376; 3. Копії документів, мають бути належним чином завірені, відповідно до вимог п. 5.26, 5.27 Національного стандарту Державної уніфікованої системи документації; 4. Якість деяких сканованих документів не відповідає вимогами ст.22 ЗУ «Про державний земельний кадастр…

….Частина відмови №2. 5. Згідно даних ДЗК земельні ділянки площею 38,2441 га :02:001:0252) та площею 30,4 га :02:001:0253) перебувають у постійному користуванні фермерського господарства «Маркобок», а відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ХС №0009000 №151 від 27.08.1993 та від 05.10.2001, що містяться в проекті землеустрою, земельні ділянки надано гр.. ОСОБА_1 і згідно нотаріально посвідченої заяви від 31.01.2020 №32, вилучаються у громадянина, привести матеріали проекту у відповідність; 6. Відповідно до проекту землеустрою у власність членам фермерського господарства відводяться земельні ділянки площами, що значно перевищують середній розмір земельної частки (паю) по Херсонській області; 7. Статтею 32 ЗК України та ч.2 ст.13 ЗУ «Про фермерське господарство», визначено що членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розміри земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради (проект землеустрою не містить документів, що підтверджують право користування земельними ділянками площею 38,2441 га та площею 30,4 га фермерського господарства). 8. Відповідно до ст.11 та 35 ЗУ «Про державний земельний кадастр» відомості про об`єкти Державного земельного кадастру (далі ДЗК) під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Кадастровий план ведеться для актуалізованого відображення у часі об`єктів ДЗК у межах кадастрового кварталу, кадастрової зони, у цілому в межах території адміністративно-територіальної одиниці. Кадастровий план земельної ділянки який містить проект землеустрою, не відповідає вищезазначеним критеріям оскільки на ньому відображено проектну ситуацію».

Суд відмічає, що зазначені відповідачем обставини невідповідності поданих документів законодавству були предметом розгляду у адміністративній справі №540/184/21, рішення у якій надбало законної сили 22.06.2021, суд визнав протиправними висновки територіальний органів Держгеокадастру про відмову у погодженні проекту землеустрою з вищезазначених підстав.

За нормами ст.78 КС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням наведеного встановлені у рішенні суду обставини щодо неправомірності дій органів державної влади щодо відмови у погодженні проекту землеустрою з підстав, які є ідентичними підставам для відмови у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру мають преюдиційний характер для розгляду даної справи.

Відтак підстави для відмови у внесені відомостей до Державного земельного кадастру, викладені у спірних рішеннях державного кадастрового реєстратора від 05.08.2021 №РВ-021, №РВ-021, №РВ-021, №РВ-021, №РВ-021, №РВ-021 є неправомірними.

Із системного аналізу вищезазначеного, суд дійшов висновку що державний кадастровий реєстратор, під час розгляду заяв позивачів, діяла поза межами повноважень передбачених ЗУ Про Державний земельний кадастр та Порядком ведення Державного земельного кадастру, відтак вбачаються підстави для визнання дій державного кадастрового реєстратора Відділу у Скадовському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С. протиправними, а рішення такими, що підлягають скасуванню.

Також, суд оцінюючи оскаржені рішення на предмет їх правомірності у контексті статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суд виходить з того, що таке втручання не було законним, оскільки як вже було встановлено, не ґрунтувалось на підставах, визначених чинним національним законодавством.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Рисовський проти України (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу доброго врядування.

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах Beyeler v. Italy № 33202/96, Oneryildiz v. Turkey № 48939/99, Moskal v. Poland № 10373/05).

Застосовуючи відповідний принцип у даному конкретному випадку, суд зазначає, що позивачі на законних підставах, як члени фермерського господарства, використовують земельну ділянку, цільове призначення якої для ведення селянського (фермерського) господарства, наразі, бажають приватизувати. Зазначена земельна ділянка згідно державного акту на право постійного користування була надана голові фермерського господарства ОСОБА_1 ще у 1993 та 2001. Позивачі, на підставі дозволу органу виконавчої влади розробили проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства, якому була надана експерта оцінка. Тому неврахування зазначеного факту проведеної державної експертизи відповідності проекту землеустрою вимогам чинного законодавства України є порушенням принципу доброго врядування, зокрема в частині послідовного та належного способу дій державного органу.

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

На виконання вимог статті 77 КАС України відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх доказів, які б спростовували твердження позивачів, а відтак, не довів правомірності своїх дій у повному обсязі.

З огляду на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятих рішень з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу у Скадовському районі Головного управління Держгеокадстру у Херсонській області Баєшу О.С. від 05.08.2021 року №РВ-021, №РВ-021, №РВ-021, №021, №РВ-021 та №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є протиправними та підлягають скасуванню.

З приводу твердження ГУ Держгеокадастру у Херсонській області про неможливість судового втручання у дискреційні повноваження державного кадастрового реєстратора суд зазначає наступне.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може.

Натомість, у цій справі, відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, внести відомості до Державного земельного кадастру або ні. Безперечно, правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин.

Отже, повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду Касаційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року в справі №816/591/15-а.

У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження.

Повноваження суду при вирішенні адміністративної справи визначені статтею 245 КАС України, відповідно до пункту 4 частини 2 якої у разі задоволення адміністративного позову суд може визнання бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Щодо ефективності вибраного способу захисту, суд зазначає, що суд має право визнати дії/бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати вчинити певні дії. При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Зобов`язання судом відповідача внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у внесенні таких відомостей.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки. Прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача внести відомості до Державного земельного кадастру, без перевірки наявності чи відсутності усіх підстав для відмови у внесені відомостей, може бути необґрунтованим та призвести до внесення відомостей про земельні ділянки з порушенням закону.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за даних обставин, є зобов`язання державного кадастрового реєстратора Відділу у Скадовському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С. повторно розглянути заяви КТ науково-впроваджувальна фірма «Нові Технології» №021, №021, №021, №021, №021, №021 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Підсумовуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Що стосується посилання позивачів на необхідність встановлення судового контролю, шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1ст.382 КАС Українисуд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З приписів даної норми слідує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду, що може використовуватись залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

В той же час позивачами не надано жодного доказу того, що відповідач буде ухилятися від виконання судового рішення, а судом таких обставин не встановлено. Тому, суд не вбачає підстав для задоволення даного клопотання позивача.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст.134 КАС України).

Щодо розподілу витрат позивача на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру позивачами надано до суду: договори про надання правничої допомоги від 05.01.2021 №94, №95, №96, №97, №99 та від 04.02.2021 №101; протоколи погодження гонорару і умови його виплати від 24.08.2021 №2, №4; квитанції до прибуткового касового ордеру від 24.08.2021 №22, №21, №20, №19, №18, №17.

Судом встановлено, що між позивачами та адвокатом Ставростом Романом Юрійовичем укладені договори про надання правничої допомоги від 05.01.2021 №94, №95, №96, №97, №99 та від 04.02.2021 №101, предметом яких є здійснення представництва і надання професійної правничої допомоги з будь-яких питань, що виникли та виникнуть у майбутньому, на умовах і в порядку, що визначені договором.

Відповідно до п.3 Договору сторони погодили, що гонорар винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання інших видів правничої допомоги на умовах та в порядку, що визначені окремим документом Протоколом погодження розміру гонорару і умови його виплати.

Згідно протоколів погодження розміру гонорару і умови його виплати від 24.08.2021 розмір гонорару за домовленістю сторін складає 6750,00 грн, які клієнт сплачує адвокату передоплатою.

Суд зазначає, що відповідно до ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст.134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст.134 КАС України).

Суд відмічає, що Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області заперечувало щодо заявленого клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу. Зазначає, що заявлені позивачами суми на стягнення витрат на правничу допомогу не відповідають принципам розумного розміру та об`єктивно вирахуваними, а загальна сума відшкодування є неспівмірною зі складністю зазначеної справи в обсягом витраченого часу адвокатом.

Вирішуючи заявлене клопотання про розподіл витрат на правничу допомогу суд зазначає.

Відповідно до статті 19 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (надалі - Закон №5076-VI) видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Аналіз вищенаведених норм процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

У той же час, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд відмічає, що позовна заява фактично складається з викладу обставин справи, норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та практики ЄСПЛ, відображення змісту рішення Херсонського окружного адміністративного суду у справі №540/184/21, тобто підготовка позовної заяви не потребувала багато часу, що свідчить про завищення суми витрат, які підлягають сплаті за вказані послуги.

Крім того, справа розглядалась у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін (у письмовому провадженні) з огляду на невеликий обсяг доказів та незначну складність предмету спору.

Також суд не погоджується з твердженням відповідача про необхідність дослідження Журналу реєстрації прибуткових касових ордерів та касову книгу, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 05 березня 2021 року у справі № 200/10801/19-а.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сума витрат на послуги адвоката в розмірі 6750,00 грн. кожному є надмірною, не відповідає критерію розумності їхнього розміру, обсягу фактично наданих послуг та їх складності, а тому суд присуджує на користь позивачів витрати в розмірі 3000,00 грн. кожному

Частиною 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 241, 248, 378 КАС України, суд,-

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Відділу у Скадовському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С. від 05.08.2021 №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Відділу у Скадовському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С. від 05.08.2021 №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Відділу у Скадовському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С. від 05.08.2021 №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Відділу у Скадовському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С. від 05.08.2021 №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Відділу у Скадовському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С. від 05.08.2021 №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Відділу у Скадовському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С. від 05.08.2021 №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Зобов`язати державного кадастрового реєстратора Відділу у Скадовському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Баєшу О.С. повторно розглянути заяви КТ науково-впроваджувальна фірма «Нові Технології» №021, №021, №021, №021, №021, №021 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Університетська,136-а, ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Університетська,136-а, ) на користь ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Університетська,136-а, ) на користь ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Університетська,136-а, ) на користь ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Університетська,136-а, ) на користь ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Університетська,136-а, ) на користь Фермерського господарства «Маркобок» (, 75750, Херсонська область, Скадовський район, с.Приморське, вул.Піонерська,1) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.М. Морська

кат. 109020100