Справа № 300/2834/20
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 300/2834/20 пров. № А/857/13761/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового засідання Кахнич Г.П.,

позивача: не з`явився

представника відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі № 300/2834/20 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

суддя в 1-й інстанції Микитюк Р.В.,

час ухвалення рішення 08.06.2021,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення 18.06.2021,-

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі також позивач, ФОП ОСОБА_1 ), 19.10.2020 звернувся в суд з позовною до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (надалі також ГУ ДПС в Івано-Франківській області, відповідач ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.02.2020 №№, та від 22.04.2020 №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки, викладені в акті перевірки та прийняті податкові повідомлення-рішення від 04.02.2020 №№, та від 22.04.2020 № є необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № від 22.04.2020 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № від 04.02.2020 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № від 04.02.2020 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 5094 (п`ять тисяч дев`яносто чотири) гривні 28 копійок.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що посадовими особами ГУ ДПС в області відповідно до наказу від 24.12.2019 №631 «Про проведення фактичної перевірки» та на підставі направлень від 24.12.2019 №765, №766 проведено фактичну перевірку АЗС за адресою АДРЕСА_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 .. При проведенні вказаної фактичної перевірки встановлено ряд порушень вимог чинного законодавства, зокрема: порушення встановленого законодавством порядку обліку товарів за місцем їх реалізації (відсутність змінних звітів форми 14-НП, 17-ГС); відсутність інформації про залишки пального у облікових документах (Х-звітах, Z-звітах); порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних та тютюнових виробів», зокрема роздрібну торгівлю пальним без ліцензії. В подальшому, 04.02.2020 Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, на підставі акту винесено рішення про застосування фінансових санкцій №; податкове повідомлення-рішення №; податкове повідомлення-рішення №. ФОП ОСОБА_1 на вказані рішення подав скаргу до ДПС України. Своїм рішення від 16.04.2020 №13541/6/99-00-08-05-06-06 ДПС України скасувала рішення про застосування фінансових санкцій від 04.02.2020 №, а ППР № та № залишила без змін. Контролюючим органом на підставі акту перевірки 05/09/РРО/ від 02.01.2020 та рішення ДПС України №13541/6/99-00-08-05-05-06 від 16.04.2020 винесено нове податкове повідомлення-рішення від 22.04.2020 № на суму 250000,00 грн., яким до позивача застосовано адміністративний штраф за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги в справі, суд першої інстанції виходив з того, що є протиправними та такими, що підлягають до скасування податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № від 22.04.2020 та №№, від 04.02.2020, а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що фізична особа підприємець ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, зареєстрованим у відповідності до вимог чинного законодавства України, запис у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 0036697 від 06.08.2018 року.

Основним видом діяльності є роздрібна торгівля пальним, для зайняття якою є ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним № 1900171 від 17.07.2019 року та дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Для здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 використовує найману працю працівників та орендує у Товариства з додатковою відповідальністю «Івано-Франківськоблагропостач» забетоновану площадку, загальною площею 100 (сто) кв. м. під розміщення резервуара для паливно-мастильних матеріалів і приміщення розміром 3*2,5м, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_2 (а.с., 119-127, 166-168).

Посадовими особами ГУ ДПС в області відповідно до наказу від 24.12.2019 №631 «Про проведення фактичної перевірки» та на підставі направлень від 24.12.2019 №765, №766 проведено фактичну перевірку АЗС за адресою АДРЕСА_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 (а.с.8, 85-86).

За результатами зазначеної перевірки складено акт (довідку) №090001 від 02.01.2020 року (а.с.9-13, 80-84), яким встановлено порушення позивачем:

- роздрібна торгівля пальним без наявності ліцензії, а саме: 01.07.2019 здійснювався продаж пального (дизельне пальне, бензин А-95 євро) згідно Z-звіту РРО (фіскальний номер , заводський номер TS80090700) за адресою АДРЕСА_2 на загальну суму 7631,84 грн., чим порушено вимоги ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» із змінами та доповненнями №481/95-ВР від 19.12.1995;

- порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів не облікованих у встановленому порядку, вартість яких становить 129671 грн., чим порушено п.12 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995, із змінами та доповненнями, п. 10.2.10, 10.3.1.3, 10.4.3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та звязку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за №805/15496;

- не забезпечено режим попереднього програмування при продажу пального, а саме: бензин А-95 євро по ціні 26,50 грн. на загальну суму 199,81 грн. реалізовано без зазначення коду товарної під категорії згідно з УКТЗЕД, чим порушено п.11 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995, із змінами та доповненнями;

- не забезпечено відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків, сумі коштів, зазначених в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, чим порушено п. 13 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995, із змінами та доповненнями.

За результатами перевірки ГУ ДПС в Івано-Франківській області 04.02.2020 винесено: рішення про застосування фінансових санкцій № на суму 250000 грн.; податкове повідомлення-рішення № на суму 259342 грн.; податкове повідомлення-рішення № на суму 85 грн. (а.с.15-18).

19.02.2020 року позивачем подано скаргу на зазначені податкові повідомлення-рішення до Державної податкової служби України.

Рішенням ДПС України за вих. № 13541/6/99-00-08-05-06-06 від 16.04.2020 року, скасовано рішення про застосування фінансових санкцій № від 04.02.2020 року, в решті - в задоволенні скарги відмовлено (а.с.19-24, 191-196).

21.04.2020 року позивачем отримано рішення ДПС України за вих. № 13541/6/99-00-08-05-06-06 від 16.04.2020 року.

ГУ ДПС в Івано-Франківській області 22.04.2020 винесено податкове повідомлення-рішення №, яким на підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 ПК України і абз. 9 ч. 2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» застосовано до позивача суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку сфері зовнішньоекономічної діяльності, за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення закон, у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв у розмірі 250 000,00 грн., яке отримано позивачем 27.04.2020 року.

19.10.2020 року не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся в суд за захистом свого порушеного права.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Правове регулювання застосування строку звернення до суду в податкових правовідносинах у разі оскарження платником податків рішень контролюючого органу вже було предметом дослідження судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду під час розгляду справи № 640/20468/18. У постанові від 11 жовтня 2019 року Верховний Суд зазначив, що процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин, з приводу захисту прав, свобод та інтересів у яких особа звертається до суду.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зі змісту пунктів 56.2, 56.3, 56.17 статті 56, пункту 57.3 статті 57 ПК України вбачається, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених пунктом 56.17 статті 56 ПК України. Строк для подачі первинної скарги за загальним правилом становить 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

У цій справі процедура адміністративного оскарження закінчилася днем отримання позивачем рішення ДПС України за результатами розгляду скарги (підпункт 56.17.3 пункту 56.17 статті 56 ПК України), а саме 21.04.2020 року.

У постанові від 11 жовтня 2019 року у справі № 640/20468/18 Верховний Суд здійснив системне тлумачення норм права, які регулюють питання обчислення строку звернення до суду в податкових спорах, висловивши правову позицію про те, що строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки.

Верховний Суд у вказаній постанові за результатом комплексного аналізу правового регулювання також зазначив, що норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною нормою, яка регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору.

Верховний Суд у вказаній постанові за результатом комплексного аналізу правового регулювання також зазначив, що норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною нормою, яка регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору.

Одночасно Верховний Суд зазначив, що відступає від висновку про застосування норми права щодо строку звернення до суду в частині того, що положення пункту 56.18 статті 56 ПК України є спеціальними щодо приписів статті 122 КАС України, а тому незалежно від використання платником податків права на адміністративне оскарження такий строк становить 1095 днів.

Також, Верховний Суд зробив висновок, що пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено лише спеціальний строк у податкових правовідносинах (строк давності), протягом якого у платника податків за загальним правилом існує право ініціювати в суді спір щодо правомірності податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу.

Водночас правового висновку про те, що пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено процесуальний строк звернення до суду, а так само і про те, що він становить 1095 днів, постанова Верховного Суду не містить.

У розвиток наведеного правозастосування, з урахуванням змін, що відбулися в суспільних відносинах, а також практичних результатів існування тривалий час судової практики, відповідно до якої процесуальний строк звернення до суду в податкових спорах становить 1095 днів, Верховний Суд у складі судової палати у постанові від 26.11.2020 року у справі № 500/2486/19 змінив попередні підходи до застосування норм права, які регулюють питання строку звернення до суду в податкових правовідносинах.

Верховний Суд у складі судової палати у справі № 500/2486/19 відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 3 квітня 2020 року у справі №2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, та сформулював такий правовий висновок.

Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження у даній адміністративній справі є винесені відповідачем:

- податкове повідомлення-рішення № від 04.02.2020 року на суму 259342 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 04.02.2020 року на суму 85 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 22.04.2020 року, яким застосовано до позивача суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку сфері зовнішньоекономічної діяльності, за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення закон, у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв у розмірі 250 000,00 грн.;

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що позивач скористався досудовим порядком вирішення спору шляхом подання 19.02.2020 року скарги на зазначені податкові повідомлення-рішення № від 04.02.2020 року, № від 04.02.2020 року, № від 04.02.2020 року до Державної податкової служби України.

Рішенням ДПС України за вих. № 13541/6/99-00-08-05-06-06 від 16.04.2020 року, скасовано рішення про застосування фінансових санкцій № від 04.02.2020 року, в решті - в задоволенні скарги відмовлено (а.с.19-24, 191-196).

21.04.2020 року позивачем отримано рішення ДПС України за вих. № 13541/6/99-00-08-05-06-06 від 16.04.2020 року.

ГУ ДПС в Івано-Франківській області 22.04.2020 винесено податкове повідомлення-рішення , яке отримано позивачем 27.04.2020 року.

Однак з позовом до суду звернувся 19.10.2020, тобто із значним пропуском встановленого строку звернення до суду.

Скорочення строків здійснення окремих процесуальних дій не звужує змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (абзац дев`ятий десятий підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011).

Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З врахуванням того, що адміністративний позов подано з пропуском строку, то колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 123 КАС України та залишення адміністративного позову без розгляду.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми процесуального права, відтак оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 319 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про залишення позову без розгляду з наведених вище підстав.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 122, 243, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі № 300/2834/20 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 30 листопада 2021 року