Справа № 140/8481/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 140/8481/21 пров. № А/857/17754/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Вовка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів),

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року (суддя Ксензюк А.Я., час ухвалення не зазначений, місце ухвалення м.Луцьк, дата складання повного тексту не зазначена),

в адміністративній справі №140/8481/21 за позовом Виконавчого комітету Луцької міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ,

про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

У серпні 2021 року позивач Виконавчий комітет Луцької міської ради звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 30.07.2021 про відкриття виконавчого провадження №66313812.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Трофимюка Павла Володимировича від 30 липня 2021 року про відкриття виконавчого провадження №66313812. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2270,00 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції від 08.09.2021 не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає оскаржене судове рішення ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції очевидно припустився помилки, скасовуючи постанову державного виконавця Трофимюка П.В. про відкриття виконавчого провадження від 30.07.2021 у зв`язку з виявленням недоліку виконавчого листа №11438/2021 від 26.07.2021, оскільки виконавчий лист містив усі необхідні реквізити, передбачені ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», поданий стягувачем ОСОБА_1 разом із заявою про примусове виконання рішення, що набрало законної сили. З тих підстав вважає апелянт, що державним виконавцем правомірно розпочато виконавче провадження та винесено постанову про стягнення виконавчого збору 30.07.2021. На дату відкриття виконавчого провадження у державного виконавця не було законних підстав для того, щоб не вирішувати питання винесення постанов про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору за вказаним виконавчим листом №11438/2021. З огляду на викладене, твердить скаржник, що державний виконавець Трофимюк П.В. при винесенні 30.07.2021 оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження №66313812 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з урахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26.07.2021 року Волинським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №11438/2021р. на виконання рішення цього суду від 26.02.2021 року у справі №140/17401/20 за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, яке набрало законної сили 14.06.2021 року, а саме, про зобов`язання Луцької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.10.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 100 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (а.с. 30).

28.07.2021 ОСОБА_2 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) із заявою, якою направив до виконання виконавчий лист №11438/2021 у справі №140/17401/20, виданий Волинським окружним адміністративним судом (а.с. 29).

30.07.2021 року на підставі заяви стягувача ОСОБА_1 державним виконавцем Трофимюком П.В. відкрито виконавче провадження №66313812 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Волинським окружним адміністративним судом від 26.07.2021 року №11438/2021; встановлено строк виконання рішення суду та стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 24000 грн.. Боржником у вказаному виконавчому провадженні зазначено Виконавчий комітет Луцької міської ради () (а.с. 32).

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся із вказаним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами, що державний виконавець на час винесення постанови від 30.07.2021 року про відкриття виконавчого провадження №66313812 діяв з дотриманням вимог Закону №1404-VIII.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин 2, 4 ст.372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII (тут і надалі у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частина перша статті 5 Закону №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII).

Вимоги до виконавчого документа встановлює стаття 4 Закону №1404-VIII, згідно із частиною першою якої визначено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Положеннями ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Таким чином, у випадку невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 4 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Відповідно до пункт 2 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, виконавчий документ у паперовій формі повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон). При перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пунктів 3,4 частини першої статті 4 Закону виконавець враховує таке: повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства; ім`я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові (частина перша статті 28 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни, в національній традиції яких немає звичаю зафіксовувати по батькові, мають право записувати в паспорті лише ім`я та прізвище, а у свідоцтві про народження - імена батька та матері; відсутність коду за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувана та боржника (для юридичних осіб) допускається, якщо законодавством країни, на території якої зареєстровано юридичну особу, не передбачено присвоєння юридичній особі такого коду.

Судом встановлено, що у виконавчому листі Волинського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 року №11438/2021 зазначено боржником Луцьку міську раду та вказано .

Водночас встановлено, що за кодом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрована юридична особа Виконавчий комітет Луцької міської ради. Луцька міська рада зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрована за кодом (а.с. 42, 43).

Таким чином, суд першої інстанції достовірно встановив і такі обставини підтверджуються матеріалами справи, що у виконавчому листі Волинського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 року №11438/2021 наявна невідповідність найменування боржника Луцької міської ради із ідентифікаційним кодом юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника.

З огляду на приведені норми законодавства, які регулюють відносини примусового виконання рішення суду, та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів цілком погоджується з висновком суду першої інстанції, що на державного виконавця при вчиненні дій щодо примусового виконання рішень покладено обов`язок неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, серед яких і перевіряти відповідність виконавчого документа вимогам, передбачених статтею 4 Закону №1404-VIII, та встановивши, що у виконавчому документі зазначено код ЄДРПОУ іншої юридичної особи, яка не є боржником по справі, державний виконавець зобов`язаний був повернути виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII, роз`яснивши стягувачу право звернутися до суду, що видав виконавчий документ, для приведення його у відповідність із вимогами Закону №1404-VIII.

При цьому, колегія суддів зазначає, що із змісту рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26.02.2021 року у справі №140/17401/20 та із змісту вказаного вище виконавчого листа №11438/2021р. від 26.07.2021 року видно, що суд зобов`язав Луцьку міську раду вчинити певні дії. Отже саме Луцька міська рада, як відповідач у справі, повинна бути боржником у виконавчому провадженні щодо виконання такого судового рішення.

Тому, являється протиправною спірна постанова державного виконавця від 30.07.2021 року про відкриття виконавчого провадження №66313812, із зазначенням боржника -Виконавчий комітет Луцької міської ради.

Доводи апеляційної скарги наведених вище висновків суду не спростовують, а зводяться до не погодження із ними.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Встановлені у справі обставини підтверджують обґрунтовані доводи позивача про необхідність визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 30.07.2021 про відкриття виконавчого провадження №66313812, а відтак і задоволення позову. У противагу цьому відповідач не довів перед судом правомірність прийняття оскаржуваної постанови, яка підлягає скасуванню.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року в адміністративній справі №140/8481/21 за позовом Виконавчого комітету Луцької міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 29.11.2021 року