Справа № 460/13561/21
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2021 року м. Рівне №460/13561/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання рішення та дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними рішення та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та зобов`язати відповідача перевести позивача з пенсії державного службовця на пенсію прокурора за вислугу років з 27 квітня 2021 року, та провести перерахунок пенсії відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII на підставі довідки про розмір заробітної плати, виданої прокуратурою Рівненської області з виплатою різниці між фактично отриманою пенсією державного службовця та пенсією прокурора за вислугою років.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що за наслідками розгляду заяви позивача щодо переходу з пенсії з державного службовця, призначеної згідно Закону України "Про державну службу", на пенсію за вислугу років згідно Закону України "Про прокуратуру", Головним управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України "Про прокуратуру". Вважає, що має достатній стаж роботи, у тому числі на посадах прокурорів, тому є підстави для переходу на пенсію за Законом України "Про прокуратуру".

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позов. На обґрунтування заперечення зазначає, що з 2019 року позивача в автоматичному режимі переведено на пенсію за віком на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вказує, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії за Законом України "Про прокуратуру" працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорсько-слідчих посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників та у зв`язку з обранням їх на виборні посади органів державної влади чи органів місцевого самоврядування. Відповідач зазначає, що на момент звернення позивача з заявою, позивач вже не працював в органах прокуратури. Крім того, вказує, що позивач не звертався із заявою про перехід з одного виду пенсії на іншу встановленого зразка, а тому його заява розглянута відповідно до Закону України "Про звернення громадян". На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 01.10.2021 позовну заяву прийняти до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №460/13561/21; ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

З 26.05.2000 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ; з 01.03.2019 автоматизованим способом переведено на пенсію за віком на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На підставі наданих ОСОБА_1 документів та матеріалів пенсійної справи, загальний стаж роботи заявника склав - 39 років 08 місяців 08 днів, стаж роботи на посадах прокурорів більше 20 років. Зазначені обставини не заперечуються відповідачем.

Позивач 27.04.2021 звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про призначення пенсії за Законом України "Про прокуратуру".

За наслідками розгляду заяви, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років згідно з Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VI, оскільки безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії за вислугу років згідно з Законом України «Про прокуратуру» не працює в органах прокуратури, як це передбачено ч.8 статті 86 Закону України "Про прокуратуру".

Позивач, не погодившись з відмовою у переведенні на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру", звернувся до суду з позовом.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокурату" від 05.11.1991 №1789-XII (в реакції чинній на момент виходу позивача на пенсію), пенсії за вислугу років призначаються:

а) слідчим працівникам незалежно від віку з вислугою не менше 20 років на посадах слідчого, начальника або заступника начальника слідчого підрозділу (відділу, частини), що безпосередньо займається провадженням попереднього слідства, - у розмірі 50 відсотків місячного заробітку. За кожний рік вислуги понад 20 років пенсія збільшується: на слідчій роботі - на три відсотки, а на будь-якій прокурорській посаді - на два відсотки заробітку, з якого обчислюється пенсія;

б) працівникам, які займають прокурорські посади, перелічені у статті 56 цього Закону, після досягнення 55 років чоловіками і 50 років жінками з вислугою на цих посадах не менше 20 років - у розмірі 50 відсотків місячного заробітку. За кожний рік вислуги понад 20 років пенсія збільшується на два відсотки цього заробітку;

в) працівникам, зазначеним у пунктах "а" та "б" частини другої цієї статті, які не мають вислуги 20 років, якщо стаж служби в органах прокуратури становить не менше 12 років, після

досягнення чоловіками 60 років при загальному стажі роботи 25 років і більше, а жінками - 55 років при загальному стажі роботи 20 років і більше - у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорсько-слідчих посадах з розрахунку 50 відсотків місячного заробітку за 20 років вислуги. За кожний рік загального стажу понад 25 років для чоловіків і 20 років - для жінок пенсія збільшується на один відсоток місячного заробітку, з

якого вона обчислюється.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 відсотків, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4, - на п`ять відсотків відповідного заробітку.

Загальний розмір пенсії за вислугу років, обчислений згідно з цією статтею, не може перевищувати 75 відсотків відповідного заробітку, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 85 відсотків, до категорії 2, - 80 відсотків.

Право на пенсію за вислугу років мають особи, зазначені у пунктах "а", "б", "в" частини другої цієї статті, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працювали не менше двох років на прокурорсько-слідчих посадах. Пенсії призначаються і виплачуються після звільнення зі служби в органах прокуратури.

Працівникам прокуратури, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно до статті 86 Закону України "Про прокурату" від 14.10.2014 № 1697-VІІ, який набув чинності 15.07.2015, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

В частині восьмій статті 86 вищезазначеного закону, передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Отже, для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" особі необхідно мати відповідний стаж роботи та: або працювати безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, або бути звільненим з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування.

Як слідує з трудової книжки позивача стаж роботи на посаді прокурорів складає більше 20 років, а вислуга років складає більше 30 років. Тобто, у позивача наявні достатня вислуга років і стаж роботи на посадах прокурорів. Зазначені обставини не заперечуються відповідачем у відзиві на позов.

З матеріалів справи також встановлено, що позивач звільнився з прокурорської посади органів прокуратури у зв`язку з прийняттям на посаду в органі податкової служби.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність у ОСОБА_1 всіх підстав, передбачених статтею 86, для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Крім того, суд зазначає, що на час призначення у 2000 році позивачу пенсії за віком на підставі Закону України "Про державну службу" позивач, на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-XII, також мав право на пенсію за Законом України "Про прокуратуру", але обрав інший вид пенсії.

Суд зазначає, що орган Пенсійного фонду України, як державний орган, що реалізує право громадян на пенсійне забезпечення, їх посадові та службові особи, зобов`язані неухильно дотримуватись чинного законодавства при призначенні і виплаті пенсій, вживати заходи щодо попередження порушення прав громадян, надавати допомогу громадянам у витребуванні та оформленні необхідних для призначення пенсії документів.

Статтею 7 Закону № 1788-XII передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно із частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Твердження відповідача про те, що позивач звернувся із заявою відповідно до Закону України "Про звернення громадян", а не із заявою про перехід з одного виду пенсії на інший, суд вважає безпідставними. Вказана заява не містить жодних посилань на норми Закону України "Про звернення громадян", а прохальна частина заяви позивача містить чітке формулювання про перехід з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не було доведено правомірності своїх дій у правовідносинах, з приводу яких подано позов.

Отже, враховуючи те, ОСОБА_1 як колишній працівник органів прокуратури має достатній стаж вислуги років та роботи на прокурорських посадах, звільнився з прокурорської посади органів прокуратури у зв`язку переходом на держану службу в податкових органах, що відповідає вимогам Закону України №1697-VII, суд дійшов висновку, що позивач має право на пенсію на підставі статті 86 Закону, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (Код , вулиця Короленка, 7, місто Рівне, 33028) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за вислугу років згідно з статтею 86 Закону України "Про прокуратуру".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з 27.04.2021 перевести ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років згідно з статтею 86 Закону України "Про прокуратуру".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 жовтня 2021 року

Суддя Н.В. Друзенко