Справа № 855/139/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Аверкова В.В.
суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Справа № 855/139/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

представника позивача Яценка С.А.,

представника відповідача Максименко М.І.,

третіх осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Войтенка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Заступника голови Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області Гуріна Віктора Вікторовича на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 березня 2021 року у справі

за позовом Заступника голови Ірпінської міської територіальної

виборчої комісії Бучанського району Київської області

ОСОБА_4 ,

члена Ірпінської міської територіальної виборчої комісії

Бучанського району Київської області

ОСОБА_5

до Центральної виборчої комісії,

треті особи, які не заявляють самостійні вимоги

на предмет спору: депутат Ірпінської міської ради Бучанського району

Київської області ОСОБА_1 , Ірпінська міська рада,

ОСОБА_2 ,

Голову Ірпінської територіальної виборчої комісії Назарова Марина Іванівна,

про визнання незаконною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Заступник голови Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області Гурін Віктор Вікторович та член Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області Гавриленко Олексій Володимирович (далі - Позивачі) звернулися до суду з адміністративним позовом до Центральної виборчої комісії (далі - Відповідач), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: депутат Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області ОСОБА_1 , Ірпінська міська рада, ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови від 22.12.2020 № 576 «Про окремі питання діяльності Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області».

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 березня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що до повноважень ЦВК належить, зокрема, скасування незаконного рішення ТВК.

При цьому, суд зазначив, що постанови Ірпінської ТВК від 24.11.2020 №№ 252, 253 та від 30.11.2020 № 254 (про визнання ОСОБА_1 такою, що відмовилася від депутатського мандату, про обрання депутатом ОСОБА_2 та про зобов`язання Голови ТВК передати печатку комісії), які скасовані оскаржуваною Позивачами постановою ЦВК, прийняті з порушенням процедури, а саме без належного та завчасного повідомлення всіх членів ТВК про час та місце засідання. Зокрема, суд установив, що члена ТВК ОСОБА_6 про час та місце засідань 24.11.2020 і 30.11.2020 повідомлено не було, участі в таких засіданнях він не приймав і з порядком денним не ознайомлювався, а інші члени ТВК були повідомлені про вказані засідання за 20 хвилин до їх проведення.

Разом з тим, суд звернув увагу на те, що депутат ОСОБА_1 13.11.2020 вже набула повноважень депутата та, відповідно, була зареєстрована у спосіб, передбачений законодавством, а тому визнання її 24.11.2020 такою, що відмовилася від депутатського мандату, на підставі заяви від 19.11.2020 суперечить законодавчим приписам.

Водночас, суд звернув увагу на те, що ОСОБА_1 заперечує написання нею і подання до ТВК заяви про відмову від депутатського мандату і що за цим фактом на підставі її заяви про злочин порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 351 КК України.

Крім того, перевіряючи спірну постанову ЦВК в частині скасування рішення ТВК щодо зобов`язання Голови передати печатку Комісії, суд зазначив, що відповідно до законодавства відповідальним за збереження печатки виборчої комісії є голова, а в разі його відсутності - заступник; у разі відсутності голови та заступника - секретар комісії. При цьому, законодавством не передбачено повноважень Комісії зобов`язати Голову ТВК передати печатку за актом приймання-передавання заступнику із визнання печатки втраченою в разі невиконання Головою таких вимог ради.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначаючи, що ОСОБА_1 не спростовувала факт подання нею заяви про відмову від депутатського мандату і не оскаржувала до ЦВК відповідного рішення ТВК.

Разом з тим, Апелянт зазначає, що звернення із заявою про відмову від депутатського мандату є правом особи, яке вона може реалізувати на свій розсуд, і що саме подання вказаною особою заяви про відмову від депутатського мандату стало підставою для прийняття ТВК всіх рішень, що скасовані спірною постановою ЦВК.

При цьому, Апелянт вважає, що Відповідачем при прийнятті оскаржуваної у цій справі постанови не було належним чином досліджено відповідних матеріалів, на підставі яких ТВК прийняті постанови від 24.11.2020 №№ 252, 253 та від 30.11.2020 № 254.

Також Апелянт зазначає, що після прийняття вказаних постанов ТВК ОСОБА_2 склав присягу і його було зареєстровано депутатом, а тому постанова ЦВК порушує права цієї особи.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2021 було відкрито апеляційне провадження у даній справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апеляційної скарги та правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, у своєму відзиві Відповідач звертає увагу на те, що 13.11.2020 ОСОБА_1 вже була зареєстрована депутатом Ірпінської міської ради і вона не підтверджувала факту подання нею 19.11.2020 заяви про відмову від депутатського мандату, а навпаки - звернулася з цього приводу до правоохоронних органів із заявою про злочин.

Крім того, Відповідач зазначив, що 20.11.2021 відбулася перша сесія Ірпінської міської ради у складі, зокрема ОСОБА_1 .

У строк, установлений судом, від інших учасників справи відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

13.09.2021 від ОСОБА_1 та від Ірпінської міської ради надійшли письмові пояснення, в яких вказані особи просять суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги та зазначають, що ОСОБА_1 не було запрошено на засідання ТВК 24.11.2020, де безпосередньо вирішувалося питання про її права.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивачів, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 , витребувано додаткові докази та продовжено строк розгляду справи на розумний термін.

06.10.2021 на виконання ухвали суду про витребування доказів від ЦВК надійшли додаткові документи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Голову Ірпінської територіальної виборчої комісії ОСОБА_3 .

23.11.2021 від Позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких він наводить обґрунтування наявності підстав для судового захисту його прав за цією позовною заявою та, зокрема, зазначає, що оскаржуваною ним постановою ЦВК правоохоронним органам доручено провести перевірку та притягнути винних до відповідальності, що є, на його переконання, підґрунтям для кримінального переслідування, оскільки він як заступник ТВК несе повну відповідальність за прийнятті рішення Комісії.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Ірпінської міської територіальної виборчої комісії від 13 листопада 2020 року № 247 ОСОБА_1 було зареєстровано депутатом Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області.

20 листопада 2020 року, тобто з моменту проведення першої сесії Ірпінської міської ради, ОСОБА_1 набула повноважень депутата місцевої ради.

Результати виборів Ірпінського міського голови та депутатів Ірпінської міської ради були оголошені головою Ірпінської міської територіальної виборчої комісії ОСОБА_3 на пленарному засіданні Ірпінської міської ради 20 листопада 2020 року, що підтверджується відповідним протоколом пленарного засідання цієї ради.

Рішенням першої сесії восьмого скликання Ірпінської міської ради від 20 листопада 2020 року № 1-1-VIII «Про результати виборів Ірписького міського голови та депутатів Ірпінської міської ради VIII скликання» інформацію про результати голосування на місцевих виборах 25 жовтня 2020 року взято до відома, визнано повноваження Ірпінського міського голови та депутатів Ірпінської міської ради у складі 38 осіб на підставі постанов Ірпінської міської територіальної виборчої комісії від 4 листопада 2020 року № 241, від 1 І листопада 2020 року № 243, від 13 листопада 2020 року № 247 та від 17 листопада 2020 року № 250.

24 листопада 2020 року Ірпінською міською ТВК прийнято постанову № 252, якою ОСОБА_1 визнано такою, що не набула депутатського мандата у зв`язку з відмовою від нього.

У цей же день, 24 листопада 2020 року, ОСОБА_2 визнано обраним депутатом Ірпінської міської ради та, згідно з постановою цієї виборчої комісії № 253, зареєстровано депутатом указаної ради та видано відповідне посвідчення.

02 грудня 2020 року до Центральної виборчої комісії надійшла заява за підписом голови та окремих членів Ірпінської міської територіальної виборчої комісії від 01 грудня 2020 року № 590 про скасування рішень указаної виборчої комісії від 24 листопада 2020 року № 252, № 253 та від 30 листопада 2020 року № 254, а також щодо дострокового припинення повноважень деяких членів зазначеної виборчої комісії у зв`язку із грубим порушенням законодавства України.

15 грудня 2020 року до Комісії надійшов лист за підписом Ірпінського міського голови Бучанського району Київської області (далі Ірпінський міський голова) від 14 грудня 2020 року за № 01-18/3625 стосовно скасування постанов Ірпінської міської територіальної виборчої комісії від 24 листопада 2020 року № 252 та № 253, а також вжиття заходів реагування щодо членів цієї виборчої комісії, які брали участь у прийнятті вказаних рішень та вчиненні протиправних дій.

З метою з`ясування обставин, викладених у вказаній заяві Ірнінської міської територіальної виборчої комісії та в листі Іртиського міського голови, керуючись пунктом 1 частини третьої статті 29 Закону, заступник Голови Комісії листами від 07 грудня 2020 року № 21-33/1-5065 - 21-33/1-5078 та від 17 і рудня 2020 року № 21-33/1-5266-21-33/1-5276 звернувся до членів Ірнінської міської територіальної виборчої комісії, які не підписали вказаної заяви, з проханням надати Комісії пояснення по суті викладених обставин, а також копії документів на їх підтвердження.

Також, листом Комісії від 17 грудня 2020 року № 21-33/1-5279 в Ірнінської міської територіальної виборчої комісії витребувано копію заяви ОСОБА_1 про відмову від депутатського мандата, на підставі якої прийнято зазначені рішення.

Крім того, 17 грудня 2020 року ОСОБА_1 надіслано лист за підписом заступника Голови Комісії за № 21-40-5261 з проханням поінформувати Комісію, чи зверталась вона з відповідною заявою до Ірнінської міської територіальної виборчої комісії, зокрема підтвердити чи спростувати факт написання нею заяви про відмову від депутатського мандата.

08 грудня, 14 грудня та 19 грудня 2020 року до ЦВК електронною поштою надійшли пояснення заступника голови Ірпінської міської ТВК ОСОБА_4 , секретаря цієї виборчої комісії ОСОБА_8 і члена виборчої комісії ОСОБА_6 .

У поясненнях, за підписом заступника голови Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Гуріна В.В., зазначено що 19 листопада 2020 року до Ірпінської міської територіальної виборчої комісії надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від депутатського мандата. У зв`язку з цим та на виконання вимог частини п`ятої статті 283 Кодексу 24 листопада 2020 року відбулося засідання вказаної виборчої комісії, на якому більшістю голосів було ухвалено відповідні рішення про визнання ОСОБА_1 «такою, яка не набула депутатського мандату у зв`язку з відмовою та визнано обраним депутатом цієї ради ОСОБА_9 та зареєстровано». Згідно з поясненнями кого зазначені рішення жодним суб`єктом не були оскаржені до суду в порядку та строки, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України. При цьому, 27 листопада 2020 року на сесії Ірпінської міської ради територіальною виборчою комісією оголошено про обрання та реєстрацію ОСОБА_9 депутатом Ірпінської міської ради, на якій він склав присягу депутата міської ради.

У поясненнях секретаря Ірпінської міської територіальної виборчої комісії ОСОБА_8 , що надійшли до Комісії 08 та 19 грудня 2020 року, стверджувалося, що Центральною виборчою комісією не встановлено та не перевірено, чи подана заява за підписом голови та окремих членів Ірпінської міської територіальної виборчої комісії та лист за підписом Ірпінського міського голови "належним суб`єктом розгляду та чи розгляд такого виду листів взагалі відноситься до компетенції Центральної виборчої комісії, оскільки з надісланого повідомлення не зрозуміло, в чому саме полягає протиправність членів Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області при прийнятті постанов № 252 та № 253 від 24 листопада 2020 року". Також у поясненнях йшлося, що в заяві та листі не вказано, яким чином ці постанови порушують права та законні інтереси голови та окремих членів Ірпінської міської територіальної виборчої комісії та Ірпіиського міського голови, а також увагу звернуто на те, що Ірпінський міський голова не наділений повноваженнями щодо визначення протиправності дій територіальної виборчої комісії, що належить до компетенції правоохоронних органів.

У своїх поясненнях ОСОБА_8 також вказав, що до ЦВК із заявами та листами звертаються Ірпінський міський голова, Голова та окремі члени Ірпінської міської ТВК, але чомусь не звертається зі скаргою на дії вищевказаної комісії сама гр. ОСОБА_1 , права та законні інтереси якої теоретично могли б бути порушені.

14 грудня 2020 року до ЦВК також надійшли пояснення члена Ірпінської міської територіальної виборчої комісії ОСОБА_6 , в яких вказувалося, що його не повідомили про час і місце засідання виборчої комісії, на якому були прийняті рішення від 24 листопада 2020 року № 252 та від 30 листопада 2020 року № 254, участі в засіданні виборчої комісії та обговоренні питань порядку денного він не брав, з порядком денним і постановами не ознайомлений.

Крім того, 18 грудня 2020 року до ЦВК надійшов лист за підписом голови Ірпінської міської ТВК № 593 про те, що заява ОСОБА_1 про відмову від депутатського мандата відсутня і до виборчої комісії не надходила та не реєструвалась, а натоміть, 20 листопада 2020 року депутатом Ірпінської міської ради Дворніковою В.В. до Ірпінської міської ТВК було подано заяву, яка зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції за № 586 від 20.11.2020 про те, що ОСОБА_1 особисто та офіційно інформує Ірпінську міську ТВК, що вона не подавала жодних заяв про припинення її депутатських повноважень до політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» (та до структурних, місцевих, територіальних органів цієї партії і її осередків) та до Ірпінської МТВК. Одночасно, у випадку подання до Ірпінської МТВК заяви від її імені про складення депутатських повноважень, ОСОБА_1 просила повідомити, адже така заява, за її твердженнями, буде підробкою, сфальсифікованою.

Також, 18 грудня 2020 року до ЦВК електронною поштою надійшов лист за підписом ОСОБА_1 , датований тим самим днем, відповідно до якого ОСОБА_1 указала, що вона є повноважним депутатом Ірпінської міської ради, брала участь у роботі двох сесій та виконує повноваження депутата цієї ради. У листі ОСОБА_1 стверджувала, що жодної заяви до Ірпінської міської територіальної виборчої комісії про відмову від мандата, "складання мандату" чи припинення повноважень депутата Ірпінської міської ради вона не подавала і подавати такі заяви нікого не уповноважувала. Крім того, 17 листопада 2020 року вона змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

При цьому, ОСОБА_1 повідомила, що подала заяву про вчинення кримінального правопорушення до Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про що 1 грудня 2020 року внесено відповідний запис до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 40000934, і на сьогодні здійснюється досудове розслідування щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 351 Кримінального кодексу України. Крім того, відповідну заяву про вчинення кримінальних правопорушень подано й Ірпінського міською радою.

20 грудня 2020 року до ЦВК надійшла копія рукописної заяви ОСОБА_1 про відмову від депутатського мандата з відміткою про її прийняття трьома членами Ірпінської міської територіальної виборчої комісії ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (вхідний № 91 від 19 листопада 2020 року).

Інші члени Ірпінської міської ТВК пояснень на вимогу заступника Голови Комісії до ЦВК не надали.

Постановою Центральної виборчої комісії від 22 грудня 2020 року № 576 «Про окремі питання діяльності Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області» визнано протиправним та скасовано постанову Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області від 24 листопада 2020 року № 252 «Про визнання особи, обраною депутатом Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області, такою, яка відмовилася від депутатського мандату та обрання депутатом наступного за черговістю кандидата в депутати від Київської обласної організації Політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» та № 253 «Про реєстрацію депутата Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області»; скасовано постанову Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області від 30 листопада 2020 року № 254 «Про печатку Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області».

Позивачі, вважаючи таку постанову ЦВК протиправною, звернулися до суду з цим позовом.

При цьому, у позовній заяві Позивачами не було наведено обґрунтування порушення безпосередньо їх індивідуальних прав оскаржуваною ними постановою ЦВК, а лише зазначено, що ОСОБА_4 є заступником голови Ірпінської МТВК, а ОСОБА_5 - її членом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Щодо порушення прав Позивачів постановою ЦВК від 22 грудня 2020 року № 576.

Так, частиною першою статті 55 Конституції України регламентовано, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Щодо оскаржуваної постанови ЦВК.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Виборчим кодексом України (далі - ВК України), Законами України «Про Центральну виборчу комісію» від 30.06.2004 № 1932-IV (далі - Закон № 1932-IV), «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР), «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 № 93-IV (далі - Закон № 93-IV).

Законом № 1932-IV визначено порядок утворення, правовий статус, основні засади організації діяльності Центральної виборчої комісії як постійно діючого колегіального державного органу, до компетенції якого належить забезпечення організації підготовки та проведення виборів і референдумів в Україні, забезпечення реалізації та захисту конституційних виборчих прав громадян України і прав на участь у референдумах, суверенного права Українського народу на виявлення своєї волі.

Центральна виборча комісія є постійно діючим колегіальним державним органом, який діє на підставі Конституції України, цього та інших законів України і наділений повноваженнями щодо організації підготовки і проведення виборів Президента України, народних депутатів України, депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів, всеукраїнського і місцевих референдумів в порядку та в межах, встановлених цим та іншими законами України.

Згідно зі ст. 17 Закону № 1932-IV Комісія: 1) забезпечує реалізацію і захист виборчих прав громадян України та права на участь у референдумах; 2) забезпечує дотримання передбачених Конституцією та законами України принципів і засад виборчого процесу та процесу референдуму; 3) здійснює контроль за додержанням вимог законодавства України про вибори і референдуми; 4) забезпечує однакове застосування законодавства України про вибори і референдуми на всій території України; 5) здійснює консультативно-методичне забезпечення діяльності виборчих комісій та комісій з референдумів, приймає обов`язкові для використання в роботі виборчих комісій та комісій з референдумів роз`яснення і рекомендації з питань застосування законодавства України про вибори і референдуми; 6) готує пропозиції щодо вдосконалення законів з питань проведення виборів та референдумів; 7-1) встановлює систему територіальної організації загальнодержавних виборів шляхом утворення територіальних виборчих округів та виборчих дільниць з особливостями, визначеними відповідним законом про вибори; 8) є розпорядником Державного реєстру виборців, забезпечує його ведення та функціонування відповідно до закону; 9) здійснює контроль за дотриманням політичними партіями, іншими суб`єктами виборчого процесу та процесу референдуму вимог законодавства про вибори і референдуми; 10) забезпечує на виборах і референдумах акредитацію офіційних спостерігачів від іноземних держав та міжнародних організацій відповідно до закону, видає їм посвідчення; 11) здійснює заходи щодо підвищення правової культури учасників виборчого процесу та референдумів, в тому числі щодо навчання членів виборчих комісій з відповідних виборів та референдумів; 12) публікує інформацію про підготовку та проведення виборів і референдумів в Україні, матеріали про свою діяльність, а також інші матеріали, що стосуються виборчого та референдумного процесів; 12-1) витребовує та безоплатно одержує від державних органів, органів місцевого самоврядування інформацію, у тому числі персональні дані, необхідну для здійснення повноважень Комісії. Суб`єкти, яким адресовано зазначений запит, зобов`язані невідкладно, але не більше ніж протягом двох днів від дня його надходження, надати відповідну інформацію, якщо інший строк не встановлено у запиті; 12-2) приймає рішення про впровадження інноваційних технологій, технічних та програмних засобів під час проведення виборів та референдумів у порядку, визначеному законом; 12-3) приймає рішення про проведення експериментів та пілотних проектів під час організації підготовки і проведення виборів та референдумів, зокрема, при підрахунку голосів та встановленні підсумків голосування на виборчих дільницях, з використанням інноваційних технологій, технічних і програмних засобів у порядку, визначеному законом; 12-4) залучає кошти у порядку, передбаченому міжнародними договорами України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, проектами міжнародної технічної допомоги, а також програмами допомоги Європейського Союзу, урядів іноземних держав, міжнародних організацій, донорських установ, визначає порядок їх використання; 12-5) для забезпечення здійснення своєї діяльності утворює установи як юридичні особи публічного права; 13) здійснює інші повноваження, передбачені законами України.

Статтею 205 ВК України передбачено, що Центральна виборча комісія, крім повноважень, передбачених Законом України «Про Центральну виборчу комісію», може з власної ініціативи у разі прийняття територіальною виборчою комісією незаконного рішення або її бездіяльності скасувати таке рішення та/або прийняти відповідне рішення (у день голосування (день повторного голосування) такі питання розглядаються невідкладно).

Згідно з частиною першою статті 32 ВК України в Україні утворюються і діють передбачені Кодексом виборчі комісії як незалежні органи адміністрування виборчих процесів, які відповідно до своїх повноважень забезпечують здійснення визначених Конституцією України та Кодексом основних принципів виборчого права, засад виборчого процесу, реалізацію виборчих прав громадян України, підготовку та проведення виборів.

Територіальні виборчі комісії та їх члени при виконанні своїх повноважень зобов`язані діяти відповідно до Конституції України, Кодексу та законів України (частина третя статті 32, частина четверта статті 38 ВК України).

Частинами першою, четвертою, восьмою статті 33, частинами першою, другою статті 202, статті 206 ВК України передбачено, що територіальні виборчі комісії є постійно діючими спеціальними колегіальними органами, які в межах повноважень, визначених Кодексом та законами України, забезпечують організацію підготовки та проведення місцевих виборів і забезпечують реалізацію виборчих прав громадян України, додержання та однакове застосування виборчого законодавства, зокрема реєструють обраних депутатів, сільського, селищного, міського голову.

Належне здійснення виборчих процедур і механізмів, передбачених Кодексом, дотримання основних засад виборчого права гарантуються частиною другою статті 19 Кодексу.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 283 ВК України особа, обрана депутатом міської ради, для її реєстрації зобов`язана подати до територіальної виборчої комісії з відповідних місцевих виборів протягом двадцяти днів з дня офіційного оприлюднення результатів виборів заяву про реєстрацію її депутатом, а в разі наявності в неї іншого представницького мандата - копію зареєстрованої заяви про припинення дії іншого представницького мандата, поданої відповідно до Верховної Ради України. Верховної Ради Автономної Республіки Крим або відповідної місцевої ради.

У п`ятиденний строк з дня отримання документів, визначених частиною першою статті 283 Кодексу, територіальна виборча комісія приймає рішення про реєстрацію депутата, сільського, селищного, міського голови (частина третя статті 283 Кодексу).

Частиною п`ятою статті 283 ВК України внормовано можливість розгляду територіальною виборчою комісією заяв про відмову від депутатського мандата на етапі реєстрації обраних депутатів. Після набуття повноважень депутатом міської ради територіальної громади з кількістю виборців 10 тисяч і більше Кодексом унормовано лише процедуру заміщення депутатів такої міської ради, повноваження яких достроково припинені.

Рішення територіальної виборчої комісії про реєстрацію депутата, сільського, селищного, міського голови оголошуються на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, районної у місті, міської, обласної ради. Верховної Ради Автономної Республіки Крим та є підставою для набуття повноважень, складення присяги депутата, сільського, селищного, міського голови (частина шоста статті 283 Кодексу).

У разі невиконання особою, обраною депутатом за виборчим списком місцевої організації політичної партії, у строки, зазначені у частинах першій і другій цієї статті, вимог частини першої цієї статті або подання цією особою до виборчої комісії заяви про відмову від депутатського мандата, або виникнення (виявлення) обставин, зазначених у пунктах 3-6 частини першої та частині четвертій статті 231 Кодексу, виборча комісія приймає рішення про визнання її такою, яка не набула депутатського мандата, та визнає обраним депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, районної, районної у місті, а також міської, сільської, селищної ради (територіальної громади з кількістю виборців 10 тисяч і більше) наступного за черговістю кандидата в депутати у відповідному територіальному або єдиному багатомандатному виборчому списку кандидатів від відповідної організації політичної партії, за яким було обрано особу, яка не набула мандата.

Частиною першою статті 49 Закону № 280/97-ВР визначено, що повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання. Повноваження депутата можуть бути припинені достроково у випадках, передбачених законом.

Аналогічні положення, також, закріплено в частині другій статті 4 Закону № 93-IV відповідно до якої повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Щодо порушення прав Позивачів постановою ЦВК від 22 грудня 2020 року № 576.

1. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є право та законний інтерес, порушений суб`єктом владних повноважень.

2. При цьому, за своїм смисловим навантаженням термін «законний інтерес» є тотожним «охоронюваному законом інтересу», оскільки саме законність обумовлює можливість надання інтересу правової охорони.

Поняття законного (охоронюваного законом) інтересу розтлумачено в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 1-10/2004, згідно з яким поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

У зазначеному рішенні Конституційного Суду України також наведено ознаки, притаманні законному інтересу, та зокрема визначено поняття «охоронюваний законом інтерес». Так, КС України визначено, що охоронюваний законом інтерес є правовим феноменом, який:

а) виходить за межі змісту суб`єктивного права;

б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони;

в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб;

г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права;

д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом;

є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Розмежовуючи суб`єктивне право, і пов`язаний з ним інтерес, Конституційний Суд України зазначає, що перше є особливим дозволом, тобто дозволом, що відображається у відомій формулі: «Дозволено все, що передбачено у законі», а друге - простим дозволом, тобто дозволом, до якого можна застосовувати не менш відоме правило: «Дозволено все, що не забороняється законом».

Інтерес, навіть перебуваючи під охороною закону чи права, на відміну від суб`єктивного права, не має такої правової можливості, як останнє, оскільки не забезпечується юридичним обов`язком іншої сторони. Законний інтерес відбиває лише легітимне прагнення свого носія до того, що не заборонено законом, тобто тільки його бажання, мрію, потяг до нього, а отже - й не юридичну, а фактичну (соціальну) можливість.

Це прагнення у межах сфери правового регулювання до користування якимось конкретним матеріальним або нематеріальним благом. Відмінність такого блага від блага, яке охоплюється змістом суб`єктивного права, полягає в тому, що користування благом, на яке особа має право, визначається можливістю в рамках закону, а до якого має законний інтерес - без вимог певних дій від інших осіб або чітко встановлених меж поведінки.

3. Для визначення інтересу як об`єкту судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені КАС України. Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.

4. Зі змісту вищенаведених правових норм вбачається, що судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який має такі ознаки:

1) має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання;

2) пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом;

3) є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає;

4) є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу;

5) суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень.

Аналогічні правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 522/3665/17, від 28.09.2021 у справі № 335/3582/17 (2-а/335/171/2017) та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для колегії суддів при вирішенні цієї справи.

5. Таким чином, обов`язковою умовою для задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

6. Тобто, вирішальним в цій справі є визначення наявності порушеного права або охоронюваного інтересу Позивачів та чи поширюється безпосередньо на них дія оскаржуваної постанови ЦВК.

7. Перевіряючи доводи апеляційної скарги та усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин цієї справи, судова колегія установила, що предметом спору в цій справі є постанова ЦВК, якою скасовано три постанови Ірпінської ТВК: про визнання ОСОБА_1 такою, що відмовилася від депутатського мандату, про обрання депутатом ОСОБА_2 та про зобов`язання Голови ТВК передати печатку комісії, а також вирішено звернутися до Нацполіції для проведення відповідної перевірки і звернуто увагу Ірпінської МТВК на необхідність неухильного дотримання вимог законодавства.

8. Разом з тим, вказана постанова ЦВК та скасовані нею постанови Ірпінської ТВК стосуються прав та інтересів безпосередньо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а не Позивачів.

9. Втім, як відзначалося раніше, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із самостійними позовними вимогами не зверталися, а Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , подаючи цей позов, посилалися лише на зайняття ними відповідних посад в ТВК - заступника голови та члена.

10. Водночас, колегія суддів зазначає, сам перебування ОСОБА_4 на посаді заступника голови ТВК та/або те, що ОСОБА_5 є членом цієї ТВК, жодним чином не підтверджує порушення їх індивідуально визначених прав або охоронюваних законом інтересів оскаржуваною ними постановою ЦВК.

11. У сукупності з цим, повно та всебічно встановлюючи всі обставини справи, колегія суддів звертає увагу й на те, що постановою ЦВК від 22.10.2021 № 433 повноваження члена та заступника голови Ірпінської міської ТВК ОСОБА_4 були достроково припинені.

12. Доводи ОСОБА_4 про те, що оскаржуваною постановою ЦВК вирішено звернутися до правоохоронних органів і що у зв`язку з її прийняттям у відношенні нього, як заступника голови ТВК, може здійснюватися кримінальне переслідування, колегія суддів відхиляє, оскільки спірна постанова ЦВК не містить вказівки щодо необхідності проведення перевірки безпосередньо ОСОБА_4 та/або щодо здійснення його кримінального переслідування.

У контексті аналізу таких доводів Апелянта судова колегія зазначає, що оскаржуваною ним постановою ЦВК лише вирішено довести до відома Національної поліції установлені в ній обставини щодо прийняття Ірпінською міською ТВК як колегіальним органом, а не безпосередньо чи одноособово ОСОБА_4 , відповідних постанов.

13. З приводу доводів Апелянта про те, що станом на час виникнення спірних правовідносин він був заступником голови Ірпінської міської ТВК, колегія суддів зазначає, що в цьому випадку ЦВК скасовано колегіальні постанови ТВК, а не одноособові акти заступника голови цієї Комісії. Тож, у спірних правовідносинах саме Комісія представляє інтереси виборців відповідної територіальної громади, а не заступник її голови чи окремі члени.

14. Таким чином, Позивачі в цій справі, безумовно мають право на звернення до суду, але водночас вони не набули права на судовий захист, щодо надання якого звернулися з цим позовом, оскільки не довели перед судом факту застосування безпосередньо до них оскаржуваної постанови ЦВК та/або порушення нею належного кожному з них чи їм обом індивідуально визначеного права.

15. Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Щодо оскаржуваної постанови ЦВК.

16. Крім того, перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, згідно з вимогами ст. 308 КАС України, судова колегія також відзначає, що підставою для скасування ЦВК постанов Ірпніської МТВК про визнання ОСОБА_1 такою, що відмовилася від депутатського мандату, про обрання депутатом ОСОБА_2 стало прийняття таких рішень Комісії із фундаментальними порушеннями приписів чинного законодавства, а саме без належного та завчасного повідомлення всіх членів ТВК про час та місце засідання. Зокрема, члена ТВК ОСОБА_6 про час та місце засідань 24.11.2020 і 30.11.2020 повідомлено не було, участі в таких засіданнях він не приймав і з порядком денним не ознайомлювався, а інші члени ТВК були повідомлені про вказані засідання за 20 хвилин до їх проведення.

Крім того, ТВК не було повідомлено безпосередньо ОСОБА_1 про засідання Комісії 24.11.2020, на якому фактично її визнано такою що відмовилася від депутатського мандату, що свідчить про порушення її права на участь у прийняття відповідного рішення, що безпосередньо впливаю на її виборче право.

При цьому, судова колегія відзначає, що жодного повідомлення про таке засідання ради завчасно та в належний спосіб оприлюднено не було і ОСОБА_1 не мала реальної можливості бути присутньою на ньому.

17. Доводи Апелянта про те, що звернення із заявою про відмову від депутатського мандату є правом особи, яке вона може реалізувати на свій розсуд, і що саме подання вказаною особою заяви про відмову від депутатського мандату стало підставою для прийняття ТВК всіх рішень, що скасовані спірною постановою ЦВК, апеляційний суд відхиляє з наступних підстав.

Так, з аналізу вищенаведених приписів ст. 283 ВК України, ст. 49 Закону № 280/97-ВР, ст. 4 Закону № 93-IV, вбачається, що право на відмову від депутатського мандату не є абсолютним і має темпоральні межі, відповідно до яких може бути реалізовано виключно до завершення стадії реєстрації такої особи як депутата відповідної ради та набуття нею повноважень. Після цього, особа втрачає право відмовитися від депутатського мандату, а натомість її повноваження можуть бути лише достроково припинені. Втім, це є вже зовсім іншою юридичною процедурою.

Водночас, аналізуючи наведені доводи Апелянта, колегія суддів звертає увагу на те, що постанова ТВК про визнання ОСОБА_1 такою, що відмовилася від депутатського мандату прийнята з грубим порушенням вимог ст. 283 ВК України, оскільки 24.11.2020, тобто на момент прийняття такого за рішення за заявою ОСОБА_1 від 19.11.2020, ОСОБА_1 вже набула повноваження депутата, а отже втратила право відмовитися від мандату і з цього часу можливо було застосування виключно процедури дострокового припинення її депутатських повноважень.

18. При цьому, апеляційний суд відзначає, що заява про відмову від депутатського мандату, на яку посилаються Позивачі та за якою прийнято спірне рішення ТВК, датована 19.11.2020 та написана від імені ОСОБА_1 .

Втім, 17.11.2020 депутат Ірпінської міської ради ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 .

Тобто, окрім іншого, постанова Ірпінської міської ТВК від 24.11.2020 № 252, а відповідно й похідна від неї постанова № 253 (щодо реєстрації наступного за списком кандидата у депутати - ОСОБА_2 ), прийняті на підставі заяви невідомої особи.

19. Аналізуючи твердження Апелянта щодо правомірності постанови Ірпінської міської ТВК від 30.11.2020 № 254 (щодо печатки), судова колегія зазначає, що відповідно до законодавства відповідальним за збереження печатки виборчої комісії є голова, а в разі його відсутності - заступник; у разі відсутності голови та заступника - секретар комісії.

При цьому, жодною нормою законодавства не передбачено повноважень Комісії зобов`язати Голову ТВК передати печатку за актом приймання-передавання заступнику із визнання печатки втраченою в разі невиконання Головою таких вимог ради.

20. Перевіряючи оскаржувану Позивачами постанову ЦВК, судова колегія зазначає, що така постанова ухвалена на підставі повно та всебічно досліджених обставин прийняття оспорюваних постанов ТВК, з відібранням пояснень у відповідних осіб, зокрема у Позивача ОСОБА_4 , секретаря ТВК Личманюка А.В., депутата ОСОБА_1 та члена Комісії ОСОБА_6 .

Тож, доводи Апелянта про те, що Відповідачем при прийнятті оскаржуваної у цій справі постанови не було належним чином досліджено відповідних матеріалів, на підставі яких ТВК прийняті постанови від 24.11.2020 №№ 252, 253 та від 30.11.2020 № 254, спростовуються матеріалами справи.

21. Твердження Апелянта про те, що після прийняття вказаних постанов ТВК Гурін А.В. склав присягу і його було зареєстровано депутатом, а тому постанова ЦВК порушує права цієї особи, апеляційний суд приймає до уваги, але зазначає, що ОСОБА_2 не є позивачем у цій справі.

Водночас, як відзначалося вище, порушення права та/або охоронюваних законом інтересів ОСОБА_12 та/або ОСОБА_5 . Апелянтом не доведено.

При цьому, судова колегія відзначає, що повідомлення про проведення ЦВК відповідного засідання було оприлюднено на офіційному сайті Комісії і фактично кожен, зокрема ОСОБА_2 , мав реальну можливість висловити свої пояснення та/або надати заперечення до ЦВК.

22. Аналізуючи всі доводи учасників справи, судова колегія також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

23. Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій справі, але неповно встановив обставини, зокрема не перевірив наявність у Позивачів права на судовий захист у цій справі та не залучив третіх осіб ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), прав та інтересів яких стосується цей спір, чим порушив норми процесуального права.

Відповідно до статті 317 КАС України Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. .

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

24. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Заступника голови Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області Гуріна Віктора Вікторовича підлягає задоволенню частково, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 травня 2021 року - скасуванню.

25. Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника голови Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області Гуріна Віктора Вікторовича - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 травня 2021 року - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Заступника голови Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області Гуріна Віктора Вікторовича та члена Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області Гавриленка Олексія Володимировича до Центральної виборчої комісії, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: депутат Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області Дворнікова Віолетта Віталіївна, Ірпінська міська рада, ОСОБА_2 , Голова Ірпінської територіальної виборчої комісії Назарова Марина Іванівна про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 листопада 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: І.О. Грибан

О.В. Карпушова