Справа № 540/4778/21
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4778/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елісі" до Державної служби України з безпеки на транспорті, про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Елісі" (далі-позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі-відповідач 1), Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі - відповідач 2), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №301017 від 10.08.2021 про застосування адміністративного-господарського штрафу в сумі 1700,00 грн.

Ухвалою від 03.09.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивач вимоги ухвали виконав.

Ухвалою від 22.09.2021 відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.06.2021 складений Акт № 285219, відповідно до якого водій ОСОБА_1 керуючи т/з Renault НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 48 «Про автомобільний транспорт», а саме: не оформлена особиста картка водія ОСОБА_1 та роздруківка даних роботи цифрового тахографа водія ОСОБА_1 з 17.06.2021 року. На підставі зазначеного вище акту винесена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 301017 від 10.08.2021, якою на ТОВ «Елісі» накладений адміністративно-господарський штраф в розмірі 1700 гривень за порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Позивач стверджує, що листом від 07.07.2021 року № 53101/8.4/24-21 ТОВ «Елісі» викликане для розгляду справи на 03.08.2021 року о 10:00 годин, а оскаржувана постанова - винесена 10 серпня 2021 року, тобто без участі позивача, що є порушенням п. 26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, яким передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Позивача не було повідомлено про розгляд справи 10 серпня 2021 року що є грубим порушенням прав особи яка притягається до відповідальності. Також в оскаржуваній постанові зазначено, що позивачем порушено абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», відповідно до якої за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензії - штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто зовсім за інше порушення, про яке не зазначено в акті на підставі якого виносилась постанова. Крім того вказане порушення позивачем не могло вчинятись у зв`язку з тим, що водій керував вантажним автомобілем, а не легковим автомобілем, облаштованим як таксі.

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що в спірній постанові про застосування адміністративно - господарського штрафу № 301017 від 10.08.2021 року в графі «Відповідальність за яке передбачена» вірно вказано абзац 3 частина перша статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до якої за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно - господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. А представник позивача невірно тлумачить, так як процитував абзац 4 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», тому твердження представника позивача є хибними та не підтверджують факту порушення Укртрансбезпекою законодавства про автомобільний транспорт. Стверджує, що позивача запрошено для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 03.08.2021, повідомлення направлено на адресу позивача та 29.07.2021-повідомлення було вручено. Вказане свідчить, що позивач мав прибути на розгляд, проте вказаним правом не скористався. У наслідок розгляду акту № 285219 від 17.06.2021 року В.о. заступника начальника Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в Херсонській області враховуючи усі обставини справи, наявні матеріали та докази, дійшов висновку про наявність вини перевізника у порушенні вимог законодавства та прийняв рішення про застосування адміністративно- господарського штрафу. Враховуючи наведене, позивач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, але на розгляд справи не з`явився, своїх доводів та заперечень не надав. А отже, у зв`язку із неявкою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, В. о. заступника начальника Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в Херсонській області 10.08.2021 року правомірно розглянув справу без її участі. У позивача була можливість надати відповідні заперечення, пояснення та докази до моменту винесення постанови, якщо б він з`явився на розгляд акту.

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

17.06.2021 року посадовими особами Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки на підставі направлення на перевірку від 14.06.2021 року № 010378, проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки Renault д/н НОМЕР_2 , на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами перевірки складений акт від 17.06.2021 року №285219, в якому зафіксовано порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: не оформлена особиста картка водія ОСОБА_1 та роздруківка даних роботи цифрового тахографа водія ОСОБА_1 . Водій з актом перевірки ознайомився та підписав акт. В графі акта : «Пояснення водія про причини порушень» водій написав свої пояснення: «Виду індивідуальну контрольну книгу водія».

За результатами розгляду адміністративної справи на підставі акту № 285219 від 17.06.2021 року В.о. заступника начальника Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 301017 від 10.08.2021 року у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбаченого абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що еквівалентно 1700.00 грн.

Не погодившись із постановою, позивач звернувся до суду.

Суд відмічає, що позивач не заперечує щодо суті порушення, виявленого інспекторами під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу марки Renault д/н НОМЕР_2 17.06.2021, а саме: «…надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: не оформлена особиста картка водія ОСОБА_1 та роздруківка даних роботи цифрового тахографа водія ОСОБА_1 за 17.06.2021».

Водій з актом перевірки ознайомився та підписав акт.

В графі акта: «Пояснення водія про причини порушень» водій написав свої пояснення: «Виду індивідуальну контрольну книгу водія».

Позов ґрунтується на непогодженні позивача із посиланням на правову норму, на підставі якої застосована штрафна санкція у спірній постанові та не повідомленні його про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Суд відмічає, що під час перевірки встановлене порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: не оформлена особиста картка водія ОСОБА_1 та роздруківка даних роботи цифрового тахографа водія ОСОБА_1 за 17.06.2021.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах (ст.33 Закону Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ далі Закон №2344-ІІІ).

Згідно вимог ст.34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно - правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

У відповідності до ст.48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно- транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010р. № 340 (далі - Положення №340) встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.

Так, відповідно до п.1.3 наведеного Положення №340 його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

За змістом п. 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Отже, у даному випадку, законодавець в імперативному порядку визначає умови для встановлення на транспортний засіб тахографа.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання тахографів визначений Інструкцією з використання пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010р. № 385 (далі - Інструкція № 385) .

Згідно п.1.3 Інструкції № 385 встановлено, що її норми поширюються на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Приписами п.3.3 Інструкції №385 передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом повинен мати про собі, зокрема, заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Отже, з аналізу змісту наведених норм слідує, що зазначений у наведеній статті 48 перелік документів не є вичерпним, тобто законодавцем передбачено можливість його доповнення іншими, визначеними законодавством документами, зокрема, одним із таких інших документів є заповнені, а саме: 1) тахокарти (щоденні реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водія) у кількості, що передбачена ЄУТР; 2) або картка водія чи роздруківка даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

В Україні реєстраційні листи режимів праці та відпочинку водіїв втілені у формі тахокарт або картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа згідно п.3.3 Інструкції №385.

Відтак Закон України «Про автомобільний транспорт» зобов`язує автомобільних перевізників та водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, до яких відносяться, зокрема, особиста картка водія до цифрового тахографа та роздруківка даних роботи цифрового тахографа.

За таких обставин суд вважає правомірним встановлення актом перевірки порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», що виразилось у не оформленні особистої картки водія чи роздруківки даних роботи цифрового тахографа водія.

Судом встановлено, що повідомленням від 07.07.2021 № 53101/8.4 позивача запрошено до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 03.08.2021.

Повідомлення направлено на адресу позивача та відповідно до рекомендованого поштового повідомлення 29.07.2021 повідомлення було вручено адресату, що не заперечується позивачем.

Позивач 03.08.2021 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки не прибув, зауважень до акту перевірки або будь-яких доказів на спростування виявленого порушення не надав.

За таких обставин, на переконання суду, факт прийняття спірної постанови 10.08.2021 не порушує прав позивача, оскільки про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт позивач був завчасно повідомлений, йому забезпечено право бути присутнім та надати свої пояснення та докази, яким він не скористався.

Також суд вважає помилковим твердження позивача «…Тобто зовсім за інше порушення, про яке не зазначено в акті на підставі якого виносилась постанова. Крім того вказане порушення позивачем не могло вчинятись у зв`язку з тим, що водій керував вантажним автомобілем, а не легковим автомобілем, облаштованим як таксі» із наступних підстав.

У спірній постанові до позивача застосована штрафна санкція на підставі абз. 3 ст 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Станом на 10.08.2021, дату прийняття спірної постанови, абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» мав наступну редакцію: «…За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:…надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян...».

Відтак санкція застосована відповідачем відповідає вчиненому порушенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При вирішенні спорів щодо правомірності рішень/дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Разом із тим у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що спірне рішення/дія/бездіяльність є правомірними, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення та ст. 9 КАС України, якою визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що відповідач обґрунтував та довів доказами правомірність спірного рішення, разом із тим, як доводи позивача про незаконність спірного рішення були спростовані відповідачем та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, у зв`язку із чим у задоволенні позову належить відмовити.

За правилами статті 139 КАС України, у разі відмови позивачу у задоволенні позову, судові витрати на його користь стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.М. Морська

кат. 113070200