Справа № 640/25005/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року м. Київ № 640/25005/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер»

до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» (далі по тексту - позивач), адреса: 02160, місто Київ, проспект Соборності, будинок 15, кабінет 219 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач), адреса: 49005, місто Дніпро, вулиця Сімферопольська, будинок 17а, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 квітня 2021 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність винесеного податкового повідомлення-рішення, оскільки податковим органом повторно застосовано до позивача фінансову відповідальність за реалізацію паливо-мастильних матеріалів без придбання ліцензії на право роздрібної торгівлі пального. Враховуючи триваючий характер відповідного правопорушення, відповідне податкове повідомлення-рішення суперечить положенням частини 1 статті 61 Конституції України, про неможливість притягнення особу двічі до одного виду відповідальності за одне ж правопорушення.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що податкове повідомлення - рішення прийняте у порядок, спосіб, в межах наданих повноважень та не суперечить нормам Конституції України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідною ухвалою витребувано від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області належним чином засвідчені копії документів, що стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та зобов`язати останнього у п`ятнадцятиденний термін з дня отримання копії даної ухвали, подати їх через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

З 30 березня 2021 року по 07 квітня 2021 року посадовими особами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, на підставі статетй 20, 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями (надалі по тексту - ПК України), Кодексу законів про працю України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР із змінами та доповненнями (надалі по тексту - Закон № 265/95-ВР), Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» (зі змінами та доповненнями) від 01 червня 2000 року № 1775-ІІ (надалі по тексту - Закон № 1775-ІІ), Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (надалі по тексту - Закон №481/95-ВР), Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 (зі змінами та доповненнями) на інших нормативно-правових актів, що підлягають перевірці та відповідно до наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 26 березня 2021 року № 1501-п проведено фактичну перевірку ТОВ «Євро Смарт Пауер» (РНОКПП 42547705) за адресою: місто Дніпро, вулиця Генерала Пушкіна, будинок 42 б, за результатами якої складено Акт про результати фактичної перевірки № 1179/04-36-07-10-РРО-42547705 від 08 квітня 2021 року.

Перевіркою встановлено порушення пункту 85.2 статті 85, абзацу 1.5 підпункту 230.1.3, пункту 230.1 статті 230 ПК України та статті 15 Закону України № 481/95-ВР, а саме встановлено реалізацію паливо-мастильних матеріалів платником податків на автозаправній станції (надалі по тексту - АЗС) в період з 01 липня 2020 року по 12 липня 2020 року без наявності (придбання) ліцензії на право роздрібної торгівлі паливо-мастильних матеріалів.

26 квтіня 2021 року з урахуванням висновку акту перевірки № 1179/04-36-07-10-РРО-42547705 від 08 квітня 2021 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № , згідно з яким, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України та статті 17 Закону України № 481/95-ВР до платника податків застосована штрафна (фінансова) санкція (штраф) у розмірі 250 000,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, направивши скаргу від 19 травня 2021 року № 19/05 (вх. ДПС № 14727/6 від 24 травня 2021 року) до Державної податкової служби України.

За результатами розгляду скарги ДПС України прийняла рішення від 29 липня 2021 року №17474/6/99-00-06-03-02-06, яким податкове повідомлення-рішення від 26 квтіня 2021 року № залишено без змін, а скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» - без задоволення.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та необґрунтованим, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР.

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Статтею 15 Закону №481/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років. Імпорт або експорт пального здійснюється за наявності у суб`єкта господарювання, що імпортує або експортує пальне, ліцензії на право виробництва або зберігання, або оптової чи роздрібної торгівлі пальним.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним суб`єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки та початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Орган виконавчої влади уповноважений видавати ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним визначено у постанові Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №545 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», якою внесені зміни до пункту 6 переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2015 року №609 (опубліковано 28 червня 2019 року у газеті «Урядовий кур`єр» №121 (територіальні органи ДФС уповноважено на видачу ліцензій на роздрібну торгівлю пальним).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Кодексу контролюючі органи мають право, зокрема, застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Так, згідно з абзацом 9 частини 2 статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень.

За умовою частини 1 статті 16 Закону № 481/95-ВР, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Аналіз наведених норм Закону №481/95-ВР свідчить про те, що роздрібна торгівля пальним може здійснюватися суб`єктом господарювання лише за наявності у нього ліцензії на роздрібну торгівлю. Проте, у разі здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліценції до суб`єкта господарювання застосовується штраф.

Судом встановлено, що в червні 2020 року посадовими особами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області було проведено фактичну перевірку, за результатами якої складено акт від 01 липня 2020 року № 0062/04/36/05/PPO/42547705, відповідно до висновків якою встановлено порушення статті 15 Закону № 481/95-ВР, а саме здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

На підставі висновків перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 24 липня 2020 року № , відповідно до якого застосовано штраф у розмірі 250 000 грн.

Не погоджуючись з відповідним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 березня 2021 року у справі № 640/33701/20 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 липня 2020 року № .

Як вже було зазначено судом, з 30 березня 2021 року по 07 квітня 2021 року проведено дану фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» (РНОКПП 42547705) за адресою: місто Дніпро, вулиця Генерала Пушкіна, будинок 42 б, за результатами якої складено Акт про результати фактичної перевірки № 1179/04-36-07-10-РРО-42547705 від 08 квітня 2021 року.

Відповідно до висновків відповідної перевірки встановлено реалізацію паливо-мастильних матеріалів за місцем проведення відповідної перевірки в період з 01 липня 2020 року по 12 липня 2020 року включено без наявності придбання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі паливо-мастильними матеріалами.

Відповідні обставини щодо здійснення відповідної діяльності без ліцензії позивачем не заперечуються.

Водночас 13 липня 2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» отримало ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: м. Дніпро, вул. Генерала Пушкіна, 42/Б, реєстраційний номер № 2000214 (термін дії з 13 липня 2020 року по 13 липня 2025 року).

При цьому, позивач наголошує, що відповідне порушення, що виявлено податковим органом 30 червня 2020 року в рамках фактичної перевірки, що в подальшому стало наслідком винесення податкового повідомлення-рішення від 24 липня 2020 року № , яким застосовано штраф у розмірі 250 000 грн є безперервним і є триваючим у часі та продовжувалось з 25 червня 2020 року по 12 липня 2020 року.

Згідно статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Надаючи оцінку вищевикладеному, суд наголошує, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом.

Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності).

Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Подібна правова позиція щодо застосування норм права викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17, від 23 листопада 2018 року у справі № 489/4756/16-а, від 11 листопада 2019 року у справі № №487/4899/15-а, від 30 січня 2020 року у справі № 133/1173/17.

Тобто, триваючі правопорушення є проступками, пов`язаними з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою.

При цьому, такі правопорушення за своє суттю припиняються виконанням регламентованих обов`язків або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності.

Здійснення реалізації палива платником податків без наявності придбання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі паливо-мастильними матеріалами носить характер триваючого до моменту виявлення контролюючим органом відповідного порушення.

Подальше провадження платником податків реалізації пального без відповідної ліцензії, що в наслідку стало підставою повторного притягнення до фінансової відповідальності являється самостійним складом відповідного правопорушення, що унеможливлює кваліфікації відповідного діяння (дії чи бездіяльності) як подвійне притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, посилання позивача на подвійне притягнення до фінансової відповідальності контролюючим органом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» за реалізацію без наявності (придбання) ліцензії на право роздрібної торгівлі паливо-мастильних матеріалів після прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення від 24 липня 2020 року № є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що відповідачем правомірно застосовано до позивача фінансової санкції у вигляді штрафу в сумі 250000,00 грн відповідно до статті 17 Закону №481/95-ВР та законно винесено податкове повідомлення-рішення форми «С» від 26 квітня 2021 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер», а підстав для його скасування судом не встановлено.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року, набула чинності для України 11 вересня 1997 року) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Вирішуючи питання про застосування статті 13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява №27798/95 п. 88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, викладені позивачем доводи, викладені в позовній заяві, не можуть бути визнані судом належною підставою для задоволення позовних вимог, відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд не вбачає правових підстав для розподілу судових витрат.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник