Справа № 640/9106/20
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9106/20 Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Грибан І. О., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту 29.06.2021) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльність, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просили суд:

- визнати нікчемною та недійсною заяву ОСОБА_3 від 07.10.2019 про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію щодо надання ним дозволу кадровим комісіям і робочим групам на повний та безпосередній доступ до інформації, визначеної у п. 15 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", з метою її обробки, перевірки та використання під час атестації, включаючи інформацію з обмеженим доступом і таку, що містить персональні дані, в частині, яка стосувалася ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії Генеральної прокуратури України та другої кадрової комісії, яка створена наказом Генеральної прокуратури України від 17.10.2019 №235 (зі змінами, внесеними наказом Генеральної прокуратури України від 26.11.2019 №300), в частині доступу до конфіденційної інформації щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , визначеної у п. 15 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", її обробки, перевірки та використання під час атестації ОСОБА_3 , включаючи інформацію з обмеженим доступом і таку, що містить персональні дані;

- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не надання документів, які стосувалися ОСОБА_1 , на її запит від 09.01.2020 про надання публічної інформації

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора надати ОСОБА_1 в повному обсязі інформацію на її запит від 09.01.2020 про надання публічної інформації;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора 80 000,00 грн моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.05.2020 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання заяви нікчемною та недійсною, визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльність, стягнення моральної шкоди в частині заявленої ОСОБА_1 позовної вимоги про визнання нікчемною та недійсною заяви ОСОБА_3 від 07.10.2019 про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію щодо надання ним дозволу кадровим комісіям і робочим групам на повний та безпосередній доступ до інформації, визначеної у п. 15 розділ ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", з метою її обробки, перевірки та використання під час атестації, включаючи інформацію з обмеженим доступом і таку, що містить персональні дані, в частині, яка стосувалася ОСОБА_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачами подано апеляційну скаргу, в якій вони просять скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки протиправним діям відповідача в частині втручання в особисту життя позивачів та використання конфіденційної інформації щодо них.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 подано Генеральному прокурора заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію від 07.10.2019, в якій, зокрема, зазначено про те, що для цілі проходження атестації, яка включає оцінку моєї професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, даю згоду кадровим комісіям і робочим групам на повний та безпосередній доступ до інформації, визначеної у п. 15 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону, з метою її обробки, перевірки та використання під час атестації, включаючи інформацію з обмеженим доступом і таку, що містить персональні дані, а також даю згоду на надсилання мені комісіями, у разі необхідності, письмових запитань щодо професійної етики та доброчесності.

За результатами проведеної у межах атестації співбесіди кадровою комісією №2 прийнято рішення про неуспішне проходження прокурором атестації від 06.12.2019 №12-1, яким встановлено, що Комісією з`ясовано обставини, які свідчать про невідповідність прокурора вимогами професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, а саме: на підставі дослідження матеріалів атестації, у тому числі отриманих пояснень прокурора, у Комісії наявні обґрунтовані сумніви щодо відповідності способу (рівня) життя прокурора та членів його/її сім`ї (близьких родичів) задекларованим доходам. Зокрема у рішенні комісії зазначено: "Так, ОСОБА_2 , теща ОСОБА_3 , у 2004 році придбала автомобіль Lexus LX 470, 2003 року випуску (ринкова ціна - понад 400 000 грн.), у 2008 році - автомобіль Toyota FJ Cruiser, 2007 року випуску (ринкова ціна - понад 500 000 грн), право керування має ОСОБА_3 . Так само, ОСОБА_2 є власницею житлового будинку в Черкаській області задекларованою вартістю 1 163 365 грн. (право власності з 2010 року). В той же час, за даними державних органів, задекларований дохід ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_4 за період 2000 по 2019 роки становив 14 378 грн. та 324 871 грн. У зв`язку з цим заступник начальника відділу службових розслідувань управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України Дебольський Михайло Юрійович не успішно пройшов атестацію".

З огляду на викладене, ОСОБА_1 звернулась до Офісу Генерального прокурора та Другої кадрової комісії із запитом на надання публічної інформації від 09.01.2020, в якій просила надати їй:

- інформацію, на якій підставі стосовно неї, її батьків та інших родичів без надання їхньої згоди Генеральною прокуратурою України, Офісом Генерального прокурора, Другою кадровою комісією Генеральної прокуратури України чи будь-якою іншою кадровою комісією Генеральної прокуратури України чи будь-яким іншим державним чи недержавним органом зібрано конфіденційну та приватну інформацію, документи та використано їх під час атестації ОСОБА_3 ;

- копії всіх документів, які були зібрані Генеральною прокуратурою України, Другою кадровою комісією Генеральної прокуратури України чи будь-яким іншим органом за дорученням Генеральної прокуратури України, Другої кадрової комісії Генеральної прокуратури України, іншої кадрової комісії Генеральної прокуратури України чи Офісу Генерального прокурора стосовно ОСОБА_1 , її батьків та інших родичів та долучені до матеріалів атестації ОСОБА_3 ;

- копію відеозапису за 06.12.2019 проведення співбесіди ОСОБА_3 , оскільки, за його словами, під час співбесіди порушено питання, які стосуються особисто ОСОБА_1 та її родичів.

Листом від 15.01.2020 №27/3-345вих-20 Офіс Генерального прокурора повідомив ОСОБА_1 про те, що у Департаменті кадрової роботи та державної служби відсутня інформація щодо документів та відомостей, які використано другою кадровою комісією під час проведення 06.12.2019 співбесіди з прокурором ОСОБА_3 , з урахуванням того, що кадрові комісії - це колегіальні органи, які не входять у структуру Генеральної прокуратури України і створенні для проведення атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України. Крім того, у даному листі вказано, що до Департаменту не передавались матеріали відео- та звукозапису щодо проведення кадровими комісіями співбесід з прокурорами, у тому числі під час проведення 06.12.2019 співбесіди з ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, вважаючи порушеними власні права та охоронювані законом інтереси, позивачі звернулись з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

25.09.2019 набрав чинності Закон №113-ІХ, п.п. 6 та 7 Прикінцевих і перехідних положень якого визначено, що з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру".

Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором (п. 9 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ).

Прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації (п. 10 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ).

Відповідно до п.п. 12, 13 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ, предметом атестації є оцінка: професійної компетентності прокурора; професійної етики та доброчесності прокурора.

Атестація прокурорів включає такі етапи: 1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди; 2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

У силу п. 15 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ, для проведення співбесіди кадрові комісії вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі інформацію про: 1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії прокурорів та їх результати; 2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг; 3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора; 4) зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Для цього графік проведення співбесід із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, його посади, заздалегідь оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, інформація використана кадровою комісією є вільно доступною, а саме:

- інформація про членів сім`ї та близьких осіб ОСОБА_3 , а також про їх майновий стан, зазначена безпосередньо самим ОСОБА_3 у щорічній декларації за 2018 рік, яка є загальнодоступною за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1

- інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою та загальнодоступною, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 1 ст. 32 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"), як й інформація про зареєстровані транспортні засоби та їх власників, належних користувачів, що міститься у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України (ч. 1 ст. 34-1 Закону України "Про дорожній рух").

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що інформація, яку позивачі визначають як конфіденційну, насправді такою не являється та перебуває у вільному доступі.

З аналізу положень Закону №113-ІХ вбачається, що кадрові комісії уповноважені на отримання інформації, необхідної для атестації прокурора, у тому числі щодо відповідності майна членів сім`ї прокурора та його близьких осіб задекларованим доходам, і таким чином, одержання та зберігання відповідної інформації відповідало чинному законодавству.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачі, незважаючи на факт перебування у родинних стосунках з ОСОБА_3 , щодо якого проводилась атестація, не перебувають у безпосередніх правовідносинах з Офісом Генерального прокурора.

Відтак, з урахуванням факту самостійного декларування ОСОБА_3 інформації про членів сім`ї та близьких осіб останнього та подання ним заяви про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію від 07.10.2019, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у даному випадку відсутній факт наявного у позивачів порушеного права з боку відповідачів в частині позовних вимог про визнання протиправними дії Генеральної прокуратури України та другої кадрової комісії, яка створена наказом Генеральної прокуратури України від 17.10.2019 №235 (зі змінами, внесеними наказом Генеральної прокуратури України від 26.11.2019 №300), в частині доступу до конфіденційної інформації щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , визначеної у п. 15 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", її обробки, перевірки та використання під час атестації ОСОБА_3 , включаючи інформацію з обмеженим доступом і таку, що містить персональні дані.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не надання документів, які стосувалися ОСОБА_1 , на її запит від 09.01.2020 про надання публічної інформації, та зобов`язання Офісу Генерального прокурора надати ОСОБА_1 в повному обсязі інформацію на її запит від 09.01.2020 про надання публічної інформації.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Приписами ст. 5 Закону України "Про інформацію" визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Основними видами інформаційної діяльності є створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорона та захист інформації (ст. 9 Закону України "Про інформацію").

Нормативно-правовим актом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України "Про доступ до публічної інформації" (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації (ст. 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону (ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду (ч. 1 ст. 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача (ч. 2 ст. 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, листом від 15.01.2020 №27/3-345вих-20 Офіс Генерального прокурора повідомив ОСОБА_1 про те, що у Департаменті кадрової роботи та державної служби відсутня запитувана інформація та відео- та звукозапису щодо проведення кадровими комісіями співбесід з прокурорами, у тому числі під час проведення 06.12.2019 співбесіди з ОСОБА_3 , оскільки кадрові комісії - це колегіальні органи, які не входять у структуру Генеральної прокуратури України і створенні для проведення атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України.

При цьому, у матеріалах справи міститься копія акту знищення матеріалів атестації прокурорів і слідчих Генеральної прокуратури України від 27.12.2019, згідно з яким, у зв`язку із завершенням атестації прокурорів і слідчих Генеральної прокуратури України, головами 1, 2, 4, 5, 6, 7 кадрових комісій проведено знищення матеріалів (документів та інших носіїв інформації) атестації прокурорів і слідчих Генеральної прокуратури України.

Як наслідок, суд вказує про правомірність відмови відповідача у наданні запитуваної інформації, з огляду на відсутність її в останньої, що не спростовано наявними у матеріалах справи доказами.

З огляду на встановлені судом обставини, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльність, стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя І. О. Грибан

Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 30.11.2021року)