Справа № 320/12644/20
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів Сорочка Є.О., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення розслідування нещасного випадку, стосовно отриманої позивачем травми 23.09.2019 близько 15.00 год. на території військової частини по АДРЕСА_1 , та не складання актів установленим порядком у відповідності до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, не залучення позивача до проведення даного розслідування;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести розслідування нещасного випадку стосовно отриманої позивачем травми 23.09.2019 близько 15.00 год на території військової частини по АДРЕСА_1 та скласти акти установленим порядком у відповідності до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, залучити позивача до проведення даного розслідування.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення розслідування нещасного випадку, стосовно отриманої позивачем травми 23.09.2019 близько 15.00 год. на території військової частини по АДРЕСА_1 ; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести розслідування нещасного випадку стосовно отриманої позивачем травми 23.09.2019 близько 15.00 год. на території військової частини по АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 13.11.2018 по 13.05.2020 проходив дійсну військову службу в Збройних Силах України, зокрема з 27.12.2018 по 13.05.2020 на посаді інженера відділення військової частини НОМЕР_1 .

За твердженнями позивача, 23.09.2019 у зв`язку з необхідністю протяжки кабелю по стелі в одному з приміщень військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , він втратив рівновагу внаслідок запаморочення та впав з драбини на спину вдарившись головою об стіл. Після цього, у позивача виник сильний головний біль та біль в ділянці травми, набряк, дзвін у вухах та сильний біль в ділянці попереково-крижового відділу хребта. При цьому був присутній військовослужбовець ОСОБА_2 .

24.09.2019 позивач за місцем проживання звернувся за медичною допомогою до лікаря терапевта Софіївсько Борщагівської медамбулаторії.

На підтвердження отриманих травм позивач надав Витяг з амбулаторної картки, оформлений Комунальним некомерційним підприємством Центр первинної медико-санітарної допомоги Києво-Святошинської районної ради Софіївсько-Борщагівська амбулаторія загальної практики сімейної медицини від 28.09.2020.

Також позивачем надано Довідку військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь за №244-п від 16.03.2020, в якій зазначено Стан після загострення хронічного дискогенного попереково-крижового радикуліту з переважним ураженням корінців L5-S1 корінців ліворуч, з больовим та м`язовотонічним синдромами. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Зокрема, в матеріалах справи наявні докази щодо госпіталізації позивача з 03.03.2020 по 17.03.2020 до НВМКЦ "ГВКГ", що підтверджується виписним епікризом з медичної картки стаціонарного хворого №6053.

Після звільнення з лав Збройних Сил України, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та втратою працездатності, з 24.07.2020 по 30.07.2020 позивач госпіталізований для стаціонарного лікування до відділення реабілітації хворих з наслідками неврологічних захворювань та травм КПП КОР Київська обласна клінічна лікарня, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №68/352.

Крім цього, позивачем надано Консультаційний висновок спеціаліста Консультативного поліклінічного відділення Державної установи Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМН України від 31.08.2020, за яким встановлений діагноз: Органічне ураження ЦНС травматичного генезису. Наслідки після ЗЧМТ, струсу головного мозку, ЗТХ, забою м`яких тканин попереково-крижового відділу хребта (2019р.). Посттравматичний церебральний арахноїдит з лікворо-динамічними кризами….

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про проведення розслідування нещасного випадку від 03.10.2020, в якій ОСОБА_1 просив провести розслідування нещасного випадку, який пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, стосовно отриманої травми 23.09.2019 близько 15:00 год. на території військової частини по АДРЕСА_1 , та скласти акти в установленому порядку у відповідності до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України; з метою повного, об`єктивного, всебічного розслідування нещасного випадку та з`ясування обставин та причин, надання письмових пояснень, складання схем місця події та інше, а також просив залучити його до проведення даного розслідування.

Згідно фіскального чека ПН 55 наведену заяву позивач 03.10.2020 відправив на адресу ВЧ НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку.

Листом №П-42/33 від 21.10.2020 за підписом Командира ВЧ НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 , позивачу надана відповідь, за змістом якої зазначено, що факт описаного позивачем нещасного випадку не знайшов свого підтвердження, оскільки молодший лейтенант ОСОБА_2 даний факт не підтвердив. Окрім того, звернута увага, що позивачем зазначалось про здійснення доповіді за фактом нещасного випадку командиру підрозділу, а саме начальнику інформаційно-телекомунікаційного центру в/ч НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_4 , однак підполковник ОСОБА_5 в період з 16.09.2019 по 21.10.2019 перебував у щорічній відпустці та про нещасний випадок 23.09.2019 йому нічого не відомо до цього дня. Також, тимчасово виконуючий обов`язки начальника інформаційно-телекомунікаційного центру в період з 16.09.2019 по 21.10.2019 майор ОСОБА_6 жодних доповідей про нещасний випадок 23.09.2019 не отримував. Скарг на стан здоров`я та самопочуття від позивача не отримував. При цьому, в листі відповідач погодився, що згідно з записами в Книзі обліку хворих, які знаходяться на стаціонарному лікуванні медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , лейтенант ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікування в Національному військово медичному клінічному центрі Головний військовий клінічний госпіталь у відділенні народних та нетрадиційних методів лікування з 23.12.2019 по 28.12.2019 з діагнозом, пов`язаним з загостренням хронічного дискогенного попереково-крижового радикуліту. Водночас зауважено, що у медичний пункт в/ч НОМЕР_1 скарг на головну біль, набряк та дзвін в голові від позивача не надходило та діагнозу: Закрита черпно-мозкова травма. Струс головного мозку позивачу встановлено не було і в Книзі обліку хворих в амбулаторії медичного пункту в/ч НОМЕР_1 відповідні записи відсутні.

Таким чином, посилаючись на вимоги Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 06.02.2001 №36, відповідач вказав на відсутність правових підстав для проведення розслідування нещасного випадку 23.09.2019 за заявою позивача.

Вважаючи таку відмову відповідача у проведенні розслідування протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Статтею 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено початок і закінчення проходження військової служби, а також час та місце виконання обов`язків військової служби.

Згідно із частиною 3 статті 24 вказаного Закону (в редакції, чинній на момент проходження позивачем війкової служби за контрактом) військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Як встановлено судом, позивач з 27.12.2018 по 13.05.2020 перебував на посаді інженера відділення інформаційних систем інформаційно-телекомунікаційного центру (командування сил логістики Збройних Сил України).

Отже, позивач під час проходження військової служби відносився до категорії громадян, які перебувають на військовій службі у Збройних Силах України.

Відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232, та з метою визначення єдиного порядку розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, у Верховній Раді України, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, місцевих радах, у державних органах, установах, організаціях, а також у Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України, до яких військовослужбовці прикомандировані як депутати для виконання депутатських повноважень або відряджені для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 №36, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за №169/5360, затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (надалі - Інструкція).

Пунктом 1 розділу І вищевказаної Інструкції встановлено, що вона визначає порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України (в тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України військовослужбовцями), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті під час виконання обов`язків військової служби та аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини).

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції передбачено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища під час виконання ним обов`язків військової служби, внаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Згідно із приписами пункту 2 розділу ІІ Інструкції про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний:

- терміново організувати надання домедичної допомоги, а по можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за необхідності його доставку до військового або найближчого лікувального закладу;

- негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини;

- зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на момент настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.

Згідно із пунктом 3 розділу ІІ Інструкції нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

У разі переформування військової частини, у якій стався такий нещасний випадок, розслідування проводиться її правонаступником, а у разі ліквідації військової частини за відсутності її правонаступника встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку.

За пунктом 5 розділу ІІ Інструкції командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний негайно через засоби зв`язку повідомити про нещасний випадок (зникнення, смерть) старшого командира (начальника) та протягом доби надати йому письмове повідомлення за формою НВ-1 згідно з додатком 2 до цієї Інструкції (далі - повідомлення за формою НВ-1), а також протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо).

Пункт 8 Розділу ІІ Інструкції вказує, що комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти діб з моменту її утворення.

Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана:

- обстежити місце нещасного випадку, опитати свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, установити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів (законів, військових статутів, положень, правил, інструкцій, настанов тощо), а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 згідно з додатком 3 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.

До акта додаються письмові пояснення свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.

Як зазначено у пункті 9 Інструкції, якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2.

Отже, за змістом наведених норм Інструкції вбачається, що останніми регламентовано чіткий порядок та особливості розслідування нещасних випадків з військовослужбовцями у Збройних Силах України, а саме встановлено певний алгоритм дій, які повинні бути вчинені як з боку військовослужбовця або особи, що представляє цього військовослужбовця, з яким трапився нещасний випадок, в тому числі його безпосереднього командира (начальника) або керівника робіт так і зі сторони командування військової частини, у разі отримання ним відповідного звернення від останніх.

При цьому, приписами Інструкції встановлено, що відповідні сповіщення про нещасний випадок повинні відбуватись негайно, після чого визначено певний алгоритм дій уповноважених осіб направлених зокрема на розслідування нещасного випадку, а у протилежному випадку, тобто коли про такий випадок не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності потерпілого настала не відразу - зазначене розслідування проводиться протягом місяця з дня надходження рапорту потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

Як вже зазначалось, за змістом пункту 1 розділу II Інструкції відповідне розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, який призвів до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, і був облікований у встановленому порядку.

У свою чергу, пункт 3 розділу II Інструкції вказує на необхідність негайного повідомлення потерпілим від нещасного випадку, або військовослужбовцем, який його виявив, чи іншою особою безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт, а в подальшому також негайного повідомлення останніми командування військової частини.

В тому ж разі, коли про нещасний випадок не було своєчасно повідомлено, або внаслідок такого нещасного випадку втрата працездатності військовослужбовця настала не відразу, потерпілий військовослужбовець повинен подати рапорт, або відповідна заява може бути подана особою, яка представляє такого військовослужбовця.

Відповідно до норм частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Втім, ані позивачем, ані відповідачем не було надано доказів наявності своєчасного повідомлення про нещасний випадок з військовослужбовцем ОСОБА_1 23.09.2019, зокрема як самим потерпілим, військовослужбовцями чи іншими особами, які виявили такий випадок - свого безпосереднього командира (начальника) або керівника робіт, так і повідомлення останніми (безпосереднім командиром (начальником) або керівником робіт) - командира військової частини НОМЕР_1 .

Також відсутні належним чином зафіксовані дані щодо звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця ОСОБА_1 на один день (23.09.2019 чи 24.09.2019) і більше.

Позивачем надані медичні довідки та висновки щодо стану здоров`я, перелік яких наведений вище, однак як зауважив представник відповідача у листі №П-42/33 від 21.10.2020, згідно з записами в Книзі обліку хворих, які знаходяться на стаціонарному лікуванні медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , лейтенант ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікування у НВМКЦ ГВКГ відділенні народних та нетрадиційних методів лікування з 23.12.2019 по 28.12.2019 з діагнозом, пов`язаним з загостренням хронічного дискогенного попереково-крижового радикуліту. Водночас наголошено, що у медичний пункт в/ч НОМЕР_1 скарг на головну біль, набряк та дзвін в голові від позивача не надходило та діагнозу: Закрита черпно-мозкова травма. Струс головного мозку позивачу встановлено не було і в Книзі обліку хворих в амбулаторії медичного пункту в/ч НОМЕР_1 відповідні записи відсутні.

Таким чином, станом на час проходження позивачем військової служби у в/ч НОМЕР_1 , а саме станом на 23.09.2019 та протягом відповідного періоду у відповідача фактично були відсутні підстави для вжиття передбачених законодавством заходів щодо ініціювання та проведення розслідування нещасного випадку, про який зазначається позивачем.

Однак, суд звертає увагу, що приписами вказаної Інструкції фактично не унормовано чітких строків, протягом якого можливе проведення даного розслідування, адже за змістом Інструкції передбачена альтернатива - вчинення регламентованих дій у разі негайного сповіщення відповідних осіб про нещасний випадок, та у протилежному випадку (або коли втрата працездатності настала не відразу) - цих же дій, але протягом місяця з дня надходження рапорту потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

В даному випадку, відповідне звернення до відповідача мало місце вже після звільнення позивача з лав Збройних Сил України та містило прохання провести розслідування нещасного випадку, що за його твердженням мало місце під час несенням ним військової служби.

Так, за змістом положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто, для відновлення порушеного права в зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав. Порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією дією.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Перевіряючи правомірність дій відповідача у контексті із обставинами викладеними позивачем у адміністративному позові та встановленими судом у процесі розгляду справи, суд враховує, що відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України Про військовий обов`язок і військову службу №2232-XII від 25.03.1992 зі змінами та доповненнями.

У відповідності до матеріалів справи, судом встановлено, що позивач під час перебування на військову службі у відповідний період, а також після звільнення зі служби систематично звертався за допомогою та зокрема перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах.

При цьому, як вказує позивач із посиланням на відповідні докази, наявні у нього захворювання є наслідком отриманих ним травм у 2019 році через нещасний випадок під час несення військової служби.

Дії по складанню акту перевірки за встановленою формою, отримання письмових пояснень свідків, потерпілого, залучення, у разі необхідності, певних матеріалів, отримання медичного висновку щодо діагнозу потерпілого та ін. - є частиною регламентованої процедури проведення розслідування нещасного випадку, що компетенційно віднесена до дискреційних повноважень відповідача, а отже останній реалізуючи такі повноваження може діяти з певною свободою розсуду.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом з`ясовано, що за результатом звернення позивача відповідачем була надана відповідь, згідно якої не вбачалось наявності підстав для проведення розслідування нещасного випадку, на чому наполягав позивач.

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для всебічного з`ясування всіх обставин справи, відповідач повинен був ініціювати вказане розслідування та, власне, за його результатами надати оцінку викладеним позивачем обставинам, а тому в даному випадку належним способом захисту порушеного права є зобов`язання військової частини НОМЕР_1 провести розслідування нещасного випадку стосовно отриманої позивачем травми 23.09.2019 близько 15.00 год. на території військової частини по АДРЕСА_1 .

Вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині не складання актів установленим порядком у відповідності до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, не залучення позивача до проведення даного розслідування, а також щодо зобов`язання відповідача в частині складання актів установленим порядком у відповідності до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України та залучення позивача до проведення даного розслідування - є передчасними, а тому задоволенню не підлягають

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Є.О.Сорочко

суддя В.В.Файдюк