Справа № 200/11175/14-а(2а/200/23/20)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 200/11175/14-а

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Замкової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної організації політичної партії «ДЕМАЛЬЯНС (ДЕМОКРАТИЧНИЙ АЛЬЯНС)»

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2021 року (суддя Кошля А.О., повний текст рішення складено 09.06.2021) в адміністративній справі

за позовом Дніпропетровської обласної організації політичної партії «ДЕМАЛЬЯНС (ДЕМОКРАТИЧНИЙ АЛЬЯНС)»

до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради

про визнання незаконним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Дніпропетровська обласна організація політичної партії «ДЕМАЛЬЯНС (ДЕМОКРАТИЧНИЙ АЛЬЯНС)» у липні 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому просить: скасувати пункт 1 рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 592 від 18.12.2013 «Про затвердження Положення про проведення масових заходів у м. Дніпропетровську»; визнати незаконним Положення про проведення масових заходів у м. Дніпропетровську, затверджене рішенням № 592 від 18.12.2013.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 592 від 18.12.2013 затверджено Положення про проведення масових заходів у м. Дніпропетровську.

Позивач стверджує, що у Виконавчого комітету Дніпровської міської ради відсутні повноваження щодо встановлення порядку проведення масових заходів, отже оскаржуване рішення прийнято з перевищенням наданих законом повноважень.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, зазначивши, що Положення про проведення масових заходів у м. Дніпропетровську жодним чином не зменшувало обсяг прав та свобод громадян, визначених як Конституцією України так і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Окрім того оскаржуване рішення станом на час розгляду справи втратило чинність.

Натомість суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду невірним.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що право особи на свободу зібрань та об`єднання закріплено у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Міжнародному пакті про громадянські і політичні права та Конституції України,

При цьому статтею 39 Конституції України встановлено, що обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Рішення Конституційного Суду України від 19.04.2001 № 4-рп/2001 визначено, що право громадян збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, закріплене в статті 39 Конституції України, - їх невідчужуване і непорушне право, гарантоване Основним Законом України. Це право є однією з конституційних гарантій права громадянина на свободу свого світогляду і віросповідання, думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, на використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір, права на вільний розвиток своєї особистості тощо. При здійсненні цих прав і свобод не повинно бути посягань на права і свободи, честь і гідність інших людей. За Конституцією України (стаття 68) кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України. Право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації може бути реалізоване за умови обов`язкового завчасного сповіщення про це органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування. Таке сповіщення має здійснюватися громадянами через організаторів масових зібрань. Завчасне сповіщення відповідних органів про проведення тих чи інших масових зібрань - це строк від дня такого сповіщення до дати проведення масового зібрання.

Конституційний Суд України вважає, що тривалість строків завчасного сповіщення має бути у розумних межах і не повинна обмежувати передбаченого статтею 39 Конституції України права громадян на проведення зборів, мітингів, походів і демонстрацій. Такі строки мають слугувати гарантією реалізації цього права громадян. Упродовж цього строку зазначені органи мають здійснити і ряд підготовчих заходів, зокрема, щодо безперешкодного проведення громадянами зборів, мітингу, походу чи демонстрації, забезпечення громадського порядку, прав і свобод інших людей. У разі необхідності органи виконавчої влади чи місцевого самоврядування можуть погоджувати з організаторами масових зібрань дату, час, місце, маршрут, умови, тривалість їх проведення тощо. Тривалість строку завчасного сповіщення має бути достатньою для того, щоб органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування могли визначитися, чи відповідає проведення таких зібрань чинному законодавству, та в разі потреби, згідно з частиною другою статті 39 Конституції України, звернутися до суду для вирішення спірних питань.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що за приписами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема вирішення відповідно до закону питань про проведення зборів, мітингів, маніфестацій і демонстрацій, спортивних, видовищних та інших масових заходів; здійснення контролю за забезпеченням при їх проведенні громадського порядку.

Аналіз вищенаведених актів законодавства та висновків Конституційного Суду України дає можливість дійти висновку, що останні визначають, зокрема, зобов`язання держави забезпечити ефективне використання громадянами та іншими особами права на мирні зібрання та захисту всіх осіб, які реалізують своє право на мирні зібрання.

Встановлений обов`язок сповіщення державних органів про проведення масових заходів не може розглядатися, як отримання дозволу на їх проведення, а ставить за мету надання можливості відповідним державним органам вжити заходів щодо забезпечення правопорядку під час проведення таких масових заходів.

Також відповідно до висновків, викладених у рішенні ЄСПЛ у справі «Платформа «Лікарі за життя» проти Австрії», громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, організатори мирних зібрань мають сповістити органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування про проведення відповідних заходів заздалегідь, тобто у прийнятні строки, що передують даті їх проведення. Натомість, зловживання (недотримання) організаторами масових заходів своїм обов`язком щодо завчасного сповіщення органів влади про їх проведення (зокрема, здійснення повідомлення в день проведення таких заходів) може мати своїм наслідком лише те, що демонстранти не матимуть правових підстав дорікнути державі у невиконанні її обов`язку щодо забезпечення безпеки осіб під час цього заходу.

Отже, здійснення права на свободу зібрань та об`єднання не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Додатково суд зазначає, що у пункті 54 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Вєренцов проти України» ЄСПЛ вказав, що процедури, запроваджені місцевими органами влади для регулювання організації та проведення недержавних масових громадських заходів у їхніх конкретних регіонах, не забезпечують достатніх правових підстав за відсутності загального акта парламенту, на основі якого можна було б розробляти документи місцевих органів влади.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що у Виконавчого комітету Дніпровської міської ради відсутні законодавчо визначені повноваження щодо встановлення порядку проведення масових заходів у м. Дніпропетровську на підставі рішення № 592 від 18.12.2013, оскільки зміст затвердженого Положення свідчить про намагання органу місцевого самоврядування встановити бажану поведінку осіб під час реалізації права на мирні зібрання, оскільки Положенням встановлено обов`язок, зокрема, утриматися від проведення масових зібрань у визначених місцях.

Наслідком прийняття оскаржуваного рішення є втручання у гарантоване законом право особи на мирні зібрання, натомість таке обмеження може бути встановлено виключно Законом, тоді як орган місцевого самоврядування відповідних законних повноважень не має.

Таким чином суд погоджується з доводами позивача, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем поза межами наданих законом повноважень.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що втрата чинності оскаржуваного рішення на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 27.04.2017 № 277 не звільняє суд обов`язку від надання оцінки доводам позивача щодо повноважень відповідача на прийняття відповідного рішення.

Вказана обставина має вплив лише при вирішенні позовної вимоги щодо скасування рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради щодо прийняття рішення № 592 від 18.12.2013 та затвердженого цим рішенням Положення про проведення масових заходів у м. Дніпропетровську.

Така вимога не підлягає задоволенню, оскільки на час розгляду справи оскаржуваний нормативно-правовий акт втратив чинність, а тому не може бути скасований судом.

Щодо доводів відповідача та висновків суду першої інстанції в частині права позивача на звернення з даним позовом до суду, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач є суб`єктом правовідносин, у яких застосовувалося оскаржуване рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, а тому беззаперечним є вплив на обсяг гарантованого законом права позивача на мирні зібрання.

Додатково суд апеляційної інстанції звертає увагу, що судом першої інстанції залишено поза увагою при вирішенні справи правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19.11.2019 у справі № 638/8660/15-а з аналогічним предметом позову, які є обов`язковими для застосування в силу приписів КАС України.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної організації політичної партії «ДЕМАЛЬЯНС (ДЕМОКРАТИЧНИЙ АЛЬЯНС)» задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2021 року в адміністративній справі № 200/11175/14-а скасувати.

Позов Дніпропетровської обласної організації політичної партії «ДЕМАЛЬЯНС (ДЕМОКРАТИЧНИЙ АЛЬЯНС)» задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Виконавчого комітету Дніпровської міської ради щодо прийняття рішення № 592 від 18.12.2013 в частині затвердження Положення про проведення масових заходів у м. Дніпропетровську.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути на користь Дніпропетровської обласної організації політичної партії «ДЕМАЛЬЯНС (ДЕМОКРАТИЧНИЙ АЛЬЯНС)» з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 170 (сто сімдесят) грн. 52 коп.

Постанова суду набирає законної сили з 30 листопада 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 30 листопада 2021 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров