Справа № 640/2805/21
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

25 листопада 2021 року м. Київ № 640/2805/21

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Качура І.А., суддів Келеберди В.І., Амельохіна В.В. за участі секретаря судових засідань Дьяченко О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у адміністративній справі

за позовом: Об`єднання підприємств "Укрметалургпром"

до: Кабінету Міністрів України

третя особа Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України

про визнання протиправним та нечинним пункт Постанови

за участі представників сторін:

Пред-к позивача Нестеренко А. М.;

Пред-к відповідача Бігдан А. В..,

Пред-к третьої особи Суховій О. В.,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа №640/2805/21 за позовом ОП «УКРМЕТАЛУРГПРОМ» (далі - Позивач) до Кабінету Міністрів України (далі - Відповідач, КМУ), за участі Міністерства економіки України (далі - Третя особа) про: визнання протиправним та нечинним пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1147 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 № 1304 (далі - оскаржуваний акт); зобов`язання Кабінету Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правого акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.02.2021 року відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Через канцелярію суду третьою особою подано клопотання про залишення позову без розгляду в обґрунтування якого зазначено, що позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із пропуском строку на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи клопотання представника третьої особи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (нижче - КАС України), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Суд зазначає, що з огляду на зміст клопотання представника третьої особи, останній вказує, що частиною п`ятнадцятою статті 29 Закону № 959-XII визначено спеціальний місячний строк оскарження до суду рішень про застосування заходів у відповідь на дискримінаційні та/або недружні дії інших держав і що позивачем такий строк звернення до суду з позовами у цій справі пропущено.

З цього приводу, суд вказує наступне.

Згідно зі статтею 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Відповідно до постанов Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі № 826/16725/17 та від 2 жовтня 2019 року у справі № 160/7524/18 суд зазначає, що у разі, коли суб`єкт правовідносин оскаржує нормативно-правовий акт по спливу певного проміжку часу від дати набрання ним чинності, але який є чинним, діючим і обов`язковий до застосування на час звернення суб`єкта правовідносин до адміністративного суду із позовною заявою, то звернення до суду такого суб`єкта не повинно розцінюватися як здійснене з порушенням порядку та строків, передбачених статтею 122 КАС України, оскільки вимога про захист порушеного права триваючою дією чинного нормативно-правового акту, яка для суб`єкта правовідносин є реальною, актуальною, об`єктивно обґрунтованою хоча б на етапі звернення до суду про його оскарження, не може визнаватись такою, що подана з пропуском строків звернення за захистом порушеного права.

На даний час оскарження пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1147 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 № 1304 є єдиним способом захисту та поновлення порушених прав Позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що причини пропуску строку на оскарження пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1147 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 № 1304 є поважними, та строк на звернення до суду має бути поновлений.

Судом також враховується те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (в тексті - Конвенція) гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

При цьому, як випливає з рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання представника Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом та необхідності поновлення строку для позивача на звернення до суду.

Керуючись ст.ст.122, 123, 240, 241, 242 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання представника Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про залишення позову без розгляду відмовити.

2. Поновити Об`єднанню підприємств "Укрметалургпром" строк на звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена відповідно до вимог ст. 293-297 КАС України.

Повний текст ухвали складений 25.11.2021 року.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.І. Келеберда

В.В. Амельохін