Справа № 580/5357/21
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року справа № 580/5357/21
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у підготовці та наданні позивачу інформації про всі нараховані та виплачені щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення помісячно за період з 01.08.2013 до 31.07.2015 (остання 24 місяці перед звільненням), включаючи щомісячну додаткову грошову винагороду;

зобов`язати відповідача підготувати та надати позивачу інформацію про всі нараховані та виплачені щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення помісячно за період з 01.08.2013 до 31.07.2015 (остання 24 місяці перед звільненням), включаючи щомісячну додаткову грошову винагороду;

зобов`язати відповідача подати суду звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач всупереч вимог закону не надав у повному обсязі публічну інформацію на відповідний запит у встановлений законом строк.

Ухвалою суду від 13.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами відповідно до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

28.09.2021 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачі під час звільнення видана довідка про розміри щомісячних видів грошового забезпечення. Зазначено, що ЄСВ нараховувався на всю суму грошового забезпечення, у т.ч. щомісячну додаткову грошову винагороду. Крім того, форма довідки доведена вказівкою МО від 17.04.2008 є недійсною згідно з вказівкою МО від 28.03.2017.

18.10.2021 позивач подав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що надана при звільненні довідка не містила усіх видів грошового забезпечення. Також, позивач не просить надати саме довідку про грошове забезпечення, а просить інформацію у будь-якому вигляді.

Оцінивши заявлені доводи та аргументи сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив таке.

Листом від 05.03.2021 позивач звернувся до відповідача із запитом на інформацію, в якому просив надати довідку про всі нараховані та виплачені основні та додаткові види грошового забезпечення помісячно за період з 01.08.2013 до 31.07.2015, включаючи щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60%.

Листом від 17.03.2021 №6/7/181 відповідач повідомив, що при виключенні позивача зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 видана довідка про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій за останні 24 місяці перед звільненням. Також повідомлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, що мають постійний характер, премія), одноразові види грошового забезпечення. Черкаським ОВК єдиний внесок нараховувався на усі види грошового забезпечення, у т.ч. на суму щомісячної додаткової грошової винагороди.

26.03.2021 позивач повторно звернувся до відповідача із запитом на інформацію, в якому просив надати довідку про всі нараховані та виплачені позивачу основні та додаткові види грошового забезпечення помісячно за період з 01.08.2013 до 31.07.2015, включаючи щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60%.

Листом від 05.04.2021 №6/7/249 відповідач повідомив, що за вказаним питанням позивачу надана відповідь листом від 17.03.2021 №6/7/181.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Для вирішення спору суд врахував, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації, здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації врегульовані законами України від 2 жовтня 1992 року №2657-XІІ "Про інформацію" (далі - Закон №2657-XІІ), Про доступ до публічної інформації від 13 січня 2011 року №2939-VІ (далі - Закон №2939-VІ) та іншими нормативно-правовими актами.

Частина 1 ст.3 Закону №2657-XІІ встановлює право кожного на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до ст.1 Закону №2939-VI публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації згідно з ч.1 ст.12 Закону є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.13 Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

За змістом наведених статей можна виділити такі ознаки публічної інформації: 1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством; 2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; 3) така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації; 4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків; 5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Одним із способів доступу до інформації відповідно до п.2 ч.2 ст.5 Закону №2939-VI є надання її за відповідними запитами.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону №2939-VI запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

П.6 ч.1 ст.14 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Ч.1 ст.3 Закону №2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 31 Закону України Про оплату праці встановлено, що відомості про оплату праці працівника надаються будь-яким органам чи особам лише у випадках, передбачених законодавством, або за згодою чи на вимогу працівника.

Зважаючи, що позивач просить відповідача надати йому інформацію про розмір власного грошового забезпечення, суд дійшов висновку, що така інформація має бути надана на запит позивача.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, а у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною першою статті 22 Закону визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії (інформації з обмеженим доступом відповідно до частини друго статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону №2657-XII відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Як встановлено судом, позивач звернувся до відповідача із запитом від 05.03.2021 на інформацію, в якому просив надати довідку про всі нараховані та виплачені основні та додаткові види грошового забезпечення помісячно за період з 01.08.2013 до 31.07.2015, включаючи щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60%.

Листом від 17.03.2021 №6/7/181 відповідач повідомив, що при виключенні позивача зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 видана довідка про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій за останні 24 місяці перед звільненням. Також повідомлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, що мають постійний характер, премія), одноразові види грошового забезпечення. Черкаським ОВК єдиний внесок нараховувався на усі види грошового забезпечення, у т.ч. на суму щомісячної додаткової грошової винагороди.

26.03.2021 позивач повторно звернувся до відповідача із запитом на інформацію, в якому просив надати довідку про всі нараховані та виплачені позивачу основні та додаткові види грошового забезпечення помісячно за період з 01.08.2013 до 31.07.2015, включаючи щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60%.

Листом від 05.04.2021 №6/7/249 відповідач повідомив, що за вказаним питанням позивачу надана відповідь листом від 17.03.2021 №6/7/181.

Отже, у вищевказаних відповідях на запити позивача відповідач не надав позивачу конкретної інформації про всі нараховані та виплачені основні та додаткові види грошового забезпечення помісячно за період з 01.08.2013 до 31.07.2015, обмежившись відповіддю, що довідка про грошове забезпечення позивачу була надана при звільненні.

Таким чином відповідач проявив бездіяльність не надавши повної інформації на вищевказані запити позивача.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що така бездіяльність відповідача є порушенням права на отримання повної інформації інформації на запит, реалізація якого визначена ч. 2 ст. 34 Конституції України та Законом №2939-VI, а тому є підставою для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо надання у повному обсязі відповіді по суті запитів позивача від 05.03.2021 та від 26.03.2021.

Доводи відповідача у відзиві, що вказівкою Департаменту фінансів МО від 28.03.2017 №248/3/6/855 форму довідки, доведену вказівкою Департаменту фінансів МО від 17.04.2008 №248/6/С/468-д, слід вважати такою, що не застосовується для осіб, звільнених зі служби з 01.03.2018, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивач не просив у запитах надати йому довідку за конкретною формою.

Водночас, відповідач не позбавлений права надати позивачу запитувану ним інформацію у довільній формі.

Крім того, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги надати позивачу інформацію про всі нараховані та виплачені щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення, включаючи щомісячну додаткову грошову винагороду, оскільки матеріали справи не містять доказів виплати позивачу такої винагороди під час служби.

Тому для повного відновлення порушеного права позивача суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути вказані запити та надати повну відповідь на них з урахуванням висновків суду у цій справі.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відсутні підстави для його повернення.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо ненадання повної інформації на запити ОСОБА_1 від 05.03.2021 та від 26.03.2021.

Зобов`язати Черкаський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (18000, м.Черкаси, вул.Хоменка, буд.19, ) повторно розглянути запити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 05.03.2021 та від 26.03.2021 про надання інформації та надати йому повну інформацію про всі нараховані та виплачені щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення помісячно за період з 01.08.2013 до 31.07.2015 з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити сторонам.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ