Справа № 580/2620/21
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 580/2620/21

адміністративне провадження № К/9901/40914/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача Бевзенка В. М.,

суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.06.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2021 у справі № 580/2620/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправною та неправомірною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У 2021 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, у якому просив:

- визнати протиправними та неправомірними відмову ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області викладену у листі від 02.03.2021 № 0-28 та висновок Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 16.12.2020 № 78 щодо відсутності підстав для призначення позивачеві одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та перерахувати на рахунок УМВС України в Черкаській області суму одноразової грошової допомоги позивачеві, як інваліду другої групи інвалідності від захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС для подальшої виплати;

- зобов`язати Голову ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаської області виплатити позивачеві суму одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи інвалідності від захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків на ЧАЕС у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 30.05.2019 з урахуванням раніше виплаченої суми.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі ухвалив розглянути та розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.06.2021 залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2021 позов задоволено частково, внаслідок чого:

- визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги позивачеві;

- зобов`язано відповідача прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги позивачеві відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850;

- у задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Черкаського окружного адміністративного суду та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2021, Міністерство внутрішніх справ України (далі - відповідач, скаржник) оскаржило їх у касаційному порядку.

Як на підставу касаційного оскарження, відповідач посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та вказує, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 10.12.2020 у справі № 696/575/17.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.

Щодо поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 329 КАС України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Водночас згідно з частиною другою статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Суд установив, що передбачений зазначеною статтею строк на касаційне оскарження не пропущений, оскільки копію постанови суду апеляційної інстанції скаржником отримано 20.10.2021. На підтвердження указаної обставини долучено копію поштового конверта (ідентифікатор поштового відправлення № 274).

Аналізуючи вищенаведені обставини, надані скаржником докази у сукупності з нормами КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню.

Щодо підстав касаційного оскарження судових рішень.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, Верховний Суд, зазначає наступне.

Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

КАС України, передбачає умови, за наявності яких справи розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження можуть переглядатися у касаційному порядку.

Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальних випадків.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі скаржник не навів обставин, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Крім того, надаючи належну оцінку посиланню скаржника на неврахування правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 10.12.2020 у справі № 696/575/17, Суд зазначає таке.

Спірні правовідносини у справі № 580/2620/21 виникли внаслідок того, шо відповідач за результатами розгляду поданих документів для виплати одноразової грошової допомоги не прийняв жодного рішення та такі матеріали повернув, тоді як у справі № 696/575/17 на яку власне посилається скаржник, спірні правовідносини виникли внаслідок відмови у призначенні та виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги.

Суд наголошує, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, їхніх повноважень, об`єкта, предмета правового регулювання відносин, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їхньої подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Указаний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16 та від 25.04.2018 у справі № 910/24257/16.

Отже, оскільки у справі на яку посилається скаржник, інші обставини справи внаслідок, яких виникли спірні правовідносини та предмет спору, Суд відхиляє указані посилання та не приймає їх до уваги.

Таким чином, Суд не приймає до уваги посилання скаржника на неврахування постанови Верховного Суду від 10.12.2020 у справі № 696/575/17.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Поновити Міністерству внутрішніх справ України пропущений строк на касаційне оскарження рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.06.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2021 у справі № 580/2620/21.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.06.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2021 у справі № 580/2620/21.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач: В.М. Бевзенко

Судді В.М. Кравчук

О.П. Стародуб