Справа № 620/6781/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Падій В.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Справа № 620/6781/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

представників позивача Панасенка Б.А., Зенченко Н.В.,

представника відповідача Ананка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у справі

за позовом Північно-Східного міжрегіонального управління

Міністерства юстиції (м. Суми)

до Головного управління Державної податкової служби

у Чернігівській області

про визнання протиправними та скасування

податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (далі - Відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 15.12.2020 № 0, яким визначено грошове зобов`язання по податку на додану вартість всього в сумі 4 524 420,00 грн (основний платіж - 3 619 536,00 грн, штрафна санкція - 904 884,00 грн);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 15.12.2020 № 0, яким визначено грошове зобов`язання по акцизному податку всього в сумі 8 348 85,001 грн (основний платіж - 6 679 081,00 грн, штрафна санкція - 1 669 770,00 грн);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 15.12.2020 №0, яким визначено штрафні санкції за відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, податкових накладних по ПДВ всього в сумі 1 809 768,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 15.12.2020 №0, яким визначено штрафні санкції за незабезпечення зберігання первинних документів, інших документів з питань обчислення і сплати податків або ненадання контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю всього в сумі 1020,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 15.12.2020 №0, яким визначено штрафні санкції за подання з недостовірними відомостями або помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку всього в сумі 1020,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач стверджував, що при безоплатній передачі конфіскованого майна ПДВ та акцизний збір не сплачується, а також, що кошти з відшкодування витрат виконавчого провадження не оподатковуються і, відповідно, податкові накладні не реєструються, а також, що документи виконавчого провадження не є первинними документами, строк їх зберігання сплив і відповідач протиправно нарахував штраф за їх відсутність.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року адміністративний позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення в, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем правомірно було безоплатно передано установам та організаціям 31 транспортний засіб на загальну суму 7 040 710,95 грн без нарахування акцизного податку у сумі 7 676 322,00 грн.

При цьому, суд зазначив, що безоплатна передача підакцизних товарів (продукції) є однією із форм реалізації підакцизних товарів.

Разом з тим, суд, приходячи до висновку щодо протиправності оспорюваних позивачем ППР, вказав, що оподаткування операцій з безоплатної передачі конфіскованого майна, яке є підакцизним товаром, здійснюється на загальних підставах, тобто зі сплатою усіх належних податків і зборів.

Крім того суд послався на лист Державної податкової адміністрації України від 15.02.2011 № 1998/5/16-1516 та вказав, що кошти, які належать до витрат на організацію та проведення виконавчих дій, стягнуті з боржника, не можуть розглядатися як об`єкт оподаткування з податку на додану вартість.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову.

1. В обґрунтування заявлених позовних вимог апелянт зазначає, що позивачем було виставлено на торги 31 конфіскований транспортний засіб, але після того, як торги не відбулися, відповідні автомобілі безоплатно передано певним установам та організаціям без сплати жодних обов`язкових платежів.

При цьому, апелянт зазначає, що загальна вартість таких транспортних засобів становить 14 717 033,17 грн, з яких понад 7 млн - акцизний податок.

Разом з тим, апелянт наголошує на тому, що відповідні транспортні засоби могли бути відчужені позивачем виключно за умови сплати відповідних обов`язкових платежів. Водночас, апелянт вказує, що така вимога не поширюється виключно на випадку безоплатної передачі майна структурним підрозділам одного й того ж самого органу, але в даному випадку автомобілі були безоплатно передані різним юридичних особам, що не є підрозділами позивача.

Також апелянт зазначає, що транспортні засоби належать до підакцизних товарів і на операції з передачі конфіскованих транспортних засобів поширюється загальний режим оподаткування ПДВ із застосуванням ставки 20%.

2. Апелянт вказує, що позивача, крім іншого, притягнуто до відповідальності за несплату обов`язкових платежів з коштів, отриманих ним як відшкодування за вчинення виконавчих дій.

3. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що позивача також було притягнуто до відповідальності за порушення ним вимог податкового законодавства щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН (нездійснення такої реєстрації) і за ненадання первинних документів та інформації для проведення перевірки.

При цьому, апелянт вказує, що на його запит про надання документів до перевірки, позивачем було зазначено, що відповідні документи за період з 01.11.2016 по 31.12.2018 знищені.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно та неправильно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справ.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

Крім того, у відзиві позивач стверджує, що при безоплатній передачі конфіскованого майна, зокрема автомобілів, податки не сплачуються, кошти, що надходять як відшкодування витрат виконавчого провадження податковими зобов`язаннями не обкладаються, а також, що в нього не виникало обов`язку щодо складання та реєстрації відповідних податкових накладних.

Також позивач наполягає на безпідставності нарахування йому штрафних санкцій за незабезпечення зберігання первинних документів та зазначає, що терміни зберігання відповідних документів стосовно конфіскованих та в наступному безоплатно переданих іншим установам сплили, такі документи не є первинними документами.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021 витребувано додаткові докази у справі.

15.11.2021 та 17.11.2021 від позивача надійшли додаткові письмові пояснення.

18.11.2021 від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити з підстав, що в ній викладені.

Представники позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечували, просили відмовити в її задоволенні з підстав, викладених у відзиві на таке скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

1. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області є бюджетною установою та утримується за рахунок Державного бюджету України.

2. У період з 01.01.2016 по 31.12.2018 позивач був зареєстрований неприбутковою установою згідно з рішенням від 24.11.2016 №583/25-22-12-04-37. Код ознаки неприбутковості - 0031 (бюджетні установи).

3. Відповідно до Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 (зі змінами), та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 року №870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» наказом Міністерства юстиції України «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України» від 16.10.2019 №3173/5 вирішено ліквідувати Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області та утворити Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми)) як юридичну особу публічного права.

4. За період з 01.11.2016 по 30.11.2019 позивачем задекларовано податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 6 308 098, 00 грн.

5. Посадовими особами Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було безоплатно передано, а представниками установ - отримувачів прийнято, 31 конфіскаований транспортний засіб на суму 7 040 710,95 грн.

6. На підставі наказів Головного управління ДПС у Чернігівській області від 16.12.2019 № 846, 19.12.2019 № 920, 11.11.2020 № 1732-а, 12.11.2020 № 1733-а, 17.11.2020 № 1758-а та направлень на перевірку від 16.12.2019 №№ 981, 982, 983 та від 12.11.2020 №№ 277, 278, 279 посадовими особами Головного управління ДПС у Чернігівській області відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, статті 82 Податкового кодексу України проведена позапланова виїзна документальна перевірка Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період, з 01.11.2016 по 13.12.2019, правильності нарахування, повноти та своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період, з 01.01.2011 року по 13.12.2019.

7. За результатами зазначеної перевірки контролюючим органом складено акт від 27.11.2020 № 1277/07/34924518, в якому зафіксовано порушення:

1) пункту 185.1 статті 185, підпунктів 197.1.18, 197.1.26 пункту 197.1, пункту 197.5 статті 197 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість у сумі 4 021 577,00 грн за період, з листопада 2016 року по листопад 2019 року;

2) підпункту 212.1.4 пункту 212.1 статті 212, підпункту 213.1.4 пункту 213.1 статті 213, статті 216 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено акцизний податок у сумі 7 676 322,00 грн за період, з грудня 2016 року по січень 2019 року;

3) пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого відсутня реєстрація податкових накладних, на загальну суму обсягу постачання у сумі 20 107 885,00 грн (без ПДВ) за період, з листопада 2016 року по листопад 2019 року;

4) пункту 44.3, пункту 44.4 статті 44 Податкового кодексу України, а саме: установою не забезпечено зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків і зборів протягом, установлених статтею 44 Податкового кодексу України, строків їх зберігання та/або ненадання контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю;

5) пункту ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (зі змінами та доповненнями), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 № 111/26556.

8. Такі висновки контролюючого органу обґрунтовані наступним:

1) не включення позивачем до об`єкту оподаткування податком на додану вартість операцій з безоплатної передачі установам та організаціям 31-го транспортного засобу на загальну суму 7 040 710,95 грн;

2) здійснення безоплатної передачі установам та організаціям 31-го транспортного засобу без нарахування акцизного податку у сумі 7 676 322,00 грн за період з грудня 2016 року по січень 2019 року;

3) не включення Головним територіальним управлінням юстиції у Чернігівській області до об`єкта оподаткування з ПДВ на суми відшкодування вартості послуг з організації та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, за період, з 01.11.2016 по 30.11.2019;

4) не виконання обов`язку щодо реєстрації податкових накладних;

5) не забезпечення зберігання документів;

6) зазначення недостовірних та неправильних відомостей у податковій звітності.

9. Листом від 30.11.2020 № 13821/10/25-01-07-04-06 Головне управління ДПС у Чернігівській області направило позивачу акт перевірки від 27.11.2020 №1277/07/34924518.

10. На підставі висновків документальної позапланової виїзної перевірки Головним управлінням ДПС у Чернігівській області прийнято:

1) податкове повідомлення-рішення від 15.12.2020 № 0, яким визначено грошове зобов`язання по податку на додану вартість всього в сумі 4 524 420,00 грн (основний платіж - 3 619 536,00 грн, штрафна санкція - 904 884,00 грн);

2) податкове повідомлення-рішення від 15.12.2020 № 0, яким визначено грошове зобов`язання по акцизному податку всього в сумі 8348851,00 грн (основний платіж - 6679081,00 грн, штрафна санкція - 1669770,00 грн);

3) податкове повідомлення-рішення від 15.12.2020 № 0, яким визначено штрафні санкції за відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, податкових накладних по ПДВ всього в сумі 1 809 768,00 грн;

4) податкове повідомлення-рішення від 15.12.2020 № 0, яким визначено штрафні санкції за незабезпечення зберігання первинних документів, інших документів з питань обчислення і сплати податків або ненадання контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю всього в сумі 1020,00 грн;

5) податкове повідомлення-рішення від 15.12.2020 № 0, яким визначено штрафні санкції за подання з недостовірними відомостями або помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку всього в сумі 1020,00 грн.

11. Листом від 15.12.2020 № 14303/10/25-01-07-04-06 Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області направило вищевказані податкові повідомлення - рішення позивачу.

12. Позивач, вважаючи такі податкове повідомлення-рішення протиправним, а свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

13. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України), Законами України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV), «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), Порядком обліку, зберігання, оцінки вилученого митницями майна, щодо якого винесено рішення суду про конфіскацію, передачі цього майна органам державної виконавчої служби і розпорядження ним, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2001 № 1724 (далі - Порядок № 1724), Порядком розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 985 (далі - Порядок № 985, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 №1829/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.06.2017 за №699/30567 (далі- Правила № 1829/5).

14. Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15. Грошове зобов`язання платника податків, відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (підпункт 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

16. Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

17. Відповідно до підпунктів 21.1.1-21.1.5 пункту 21.1 статті 21 ПК України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема, дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

18. Статтею 62 ПК України передбачено, що одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

19. Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

20. Згідно з підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Відповідно до пункту 78.4, 78.5 та 78.8 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 ПК України.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 ПК України.

21. Пунктом 86.1 статті 86 ПК України встановлено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Щодо оподаткування операцій з безоплатної передачі конфіскованого майна.

22. Статтею 62 Закону №1404-VIII у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом.

Реалізація конфіскованого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

Розпорядження конфіскованим майном та майном, яке не підлягає реалізації, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

23. Порядком № 1724 установлено декілька способів розпорядження конфіскованим майном, зокрема, і у випадку неможливості реалізації, - безоплатна передача майна або його знищення, утилізація, промислова переробка.

24. Процедура розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, врегульована Порядком № 985.

Пунктами 11, 14, 23, 24 вказаного Порядку № 985 передбачено, що з метою забезпечення розпорядження конфіскованим майном у способи, відмінні від реалізації, керівник органу державної виконавчої служби утворює комісію, яка складається з представників відповідного органу державної виконавчої служби, державної податкової інспекції у районі, місті (крім м. Києва), районної у місті, об`єднаної та спеціалізованої державної податкової інспекції головного управління ДПС, а якщо майно вилучено митницею - представників відповідної митниці. До складу комісії можуть бути включені представники благодійних організацій.

У разі коли майно, в тому числі транспортні засоби, не реалізовано у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», державний виконавець вносить на розгляд комісії, яка утворена відповідно до пункту 11 цього Порядку (далі - комісія), пропозицію щодо безоплатної передачі майна органам державної влади, закладам охорони здоров`я, освіти, соціального забезпечення, соціального захисту, зокрема закладам, у яких виховуються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, дитячим будинкам сімейного типу, прийомним сім`ям, будинкам дитини при установах виконання покарань, установам виконання покарань, слідчим ізоляторам, військовим формуванням, а також на благодійні цілі. У разі прийняття комісією рішення про можливість безоплатної передачі майна орган державної виконавчої служби розміщує інформацію щодо цього майна на веб-сайті з питань реалізації арештованого державними виконавцями майна.

У повідомленні про безоплатну передачу майна зазначається інформація про оподаткування операцій з безоплатної передачі майна, у тому числі підакцизних товарів, з посиланням на норми законодавства.

Товарно-матеріальні цінності, крім тих, обіг яких обмежено законом, безоплатно передаються державним органам, установам, організаціям на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України.

Безоплатна передача зазначених товарно-матеріальних цінностей здійснюється за ринковою вартістю, визначеною згідно із законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність і Податковим кодексом України.

Майно, що перейшло у власність держави і отримано безоплатно відповідними юридичними особами, відображається в бухгалтерському обліку та звітності в порядку, встановленому законодавством.

Передане безоплатно майно, що підлягало оподаткуванню митними платежами, якщо вони не були сплачені, може бути відчужене виключно за умови сплати мита та інших податків і зборів, передбачених законодавством під час його ввезення на територію України.

Не вважається відчуженням передача безоплатно отриманого майна іншому структурному підрозділу (територіальному органу) одного державного органу.

Контроль за цільовим використанням майна, переданого безоплатно, покладається на державні органи, установи, організації, що його отримали, а також на контролюючі та правоохоронні органи у межах їх компетенції.

За неправомірне чи нецільове використання, втрату або невідображення в обліку отриманого безоплатно майна, а також за інші порушення під час поводження з ним юридичні особи, які його отримали, несуть адміністративну, цивільну або кримінальну відповідальність згідно із законом.

25. Аналогічні положення закріплені у пунктах 12, 12-2 Порядку №1724.

26. Підпунктом 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - це будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

27. Згідно з пунктом 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

28. Відповідно до підпункту 197.1.26 пункту 197.1 статті 197 ПК України звільняються від оподаткування операції з передачі конфіскованого майна, знахідок, скарбів, майна, визнаного безхазяйним, майна, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання, та майна, що за правом успадкування чи на інших законних підставах переходить у власність держави (у тому числі майна, визначеного у статті 184 Митного кодексу України), у розпорядження державних установ або організацій, уповноважених здійснювати їх збереження або постачання згідно із законодавством, а також операції з безоплатної передачі зазначеного в цьому пункті майна у випадках, визначених законодавством, у володіння і користування державних органів, установ (організацій), які утримуються за рахунок бюджетних коштів, а також закладів, в яких виховуються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, дитячих будинків сімейного типу, прийомних сімей.

29. Пунктом 197.5 статті 197 ПК України встановлено, що звільнення від оподаткування, передбачене пунктом 197.1 цієї статті, не поширюється на операції з підакцизними товарами, зазначеними в розділі VI цього Кодексу.

30. Згідно з пунктом 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів належать, зокрема, автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів.

31. У пункті 213.3 статті 213 ПК України наведено перелік випадків звільнення від оподаткування акцизним податком. Операції з безоплатної передачі транспортних засобів у ньому відсутні.

Щодо оподаткування коштів суми відшкодування вартості послуг з організації та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень.

32. Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

У пункті 197.1 статті 197 ПК України визначено перелік операцій, які звільняються від оподаткування, зокрема, постачання державних платних послуг фізичним або юридичним особам органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, а також іншими особами, уповноваженими такими органами або законодавством надавати зазначені послуги, обов`язковість отримання (надання) яких установлюється законодавством, включаючи плату за реєстрацію, видачу ліцензії, сертифікатів у вигляді зборів, державного мита тощо.

33. Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом

34. Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Витрати виконавчого провадження - це витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень (частина 2 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Щодо реєстрації податкових накладних.

35. Пунктом 201.1 статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено строки реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних: - для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; - для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

36. відповідно до пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні - рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Обов`язок особи скласти в установлені терміни податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у строк не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, а саме, з настанням однієї із подій: або зарахування коштів на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, або відвантаження поставленого товару.

37. Відповідно до статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

37. Щодо обов`язку платників забезпечити зберігання документів.

Пунктом 44.3. статті 44 ПК України встановлено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39- 2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).

У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39- 2 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

Передбачені цим пунктом терміни зберігання документів продовжуються на період зупинення відліку строку давності у випадках, передбачених пунктом 102.3 статті 102 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.4. статті 44 ПК України якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

Відповідно до пункту 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

38. У ч. 1, 2 ст. 9 Закону №996-XIV закріплено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

39. Пунктом 121.1. статті 121 ПК України встановлено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

40. Пунктами 6 та 7 розділу І Правил № 1829/5 установлено, що забезпечення організації ведення діловодства та архіву, контроль за дотриманням цих Правил в органах державної виконавчої служби покладаються на керівника органу державної виконавчої служби.

До документів, віднесених до компетенції органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, належать документи, які створюються або отримуються органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем при примусовому виконанні рішень (далі - документи виконавчого провадження), та інші службові документи (далі - службові документи).

Документи виконавчого провадження, у тому числі скарги, заяви (клопотання) сторін, інших учасників виконавчого провадження, та матеріали за результатами їх розгляду є матеріалами виконавчого провадження і його невід`ємною частиною.

Пунктом першим розділу Х Правил визначено, що завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року.

Згідно пунктів першого та другого розділу ХІ Правил передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.

Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

41. Пунктом 119.1. статті 119 ПК України визначено, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Згідно пункту 119.2 статті 119 ПК України оформлення документів, що містять інформацію про об`єкти оподаткування фізичних осіб або про сплату податків без зазначення реєстраційного номера облікової картки платника податків, у випадку, коли законодавство вимагає від особи-резидента отримання такого номера, або з використанням недостовірного реєстраційного номера облікової картки платника податків, крім випадків, визначених пунктом 119.1 цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Щодо оподаткування операцій з безоплатної передачі конфіскованого майна.

42. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що автомобілі належать до підакцизних товарів (продукції), а їх безоплатна передача є однією із форм реалізації підакцизних товарів.

Разом з тим, необхідність сплати обов`язкових податків і зборів, зокрема ПДВ та акцизного податку, навіть при безоплатній передачі підакцизних товарів установам і організаціям, прямо передбачена чинними нормами ПК України, Порядку № 985 та Порядку № 1724.

При цьому, оподаткування операцій з безоплатної передачі конфіскованого майна, яке є підакцизним товаром, здійснюється на загальних підставах, тобто зі сплатою усіх належних податків і зборів. Будь-яких преференцій чи пільг щодо сплати податків, зборів чи інших платежів при здійсненні таких операцій відносно товарів підакцизної групи ПК України не встановлено.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22.10.2020 у справі № 823/1873/18.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

43. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу на те, що позивачем у період з 01.11.2016 по 30.11.2019 було безоплатно передано іншим юридичним особам (організаціям та установам) 31 конфіскований автомобіль на загальну суму 7 040 710,95 грн без сплати ПДВ за ставкою 20% (підлягав сплаті на суму 2 584 614,00 грн) та акцизного податку за ставкою, визначеною УКТ ЗЕД (у розмірі 6 679 081,00 грн), чим порушено вимоги п. 185.1 ст. 185, пп. 197.1.26 п. 197.1 ст. 197, пп. 212.1.4 п. 212.1 ст. 212, пп. 213.1.4, п. 213.1 ст. 213, ст. 216, п. 215.1 п. 215 розділу VI ПК України, п. 12-2 Порядку № 1724 та п. 24 Порядку № 985.

44. Доводи позивача про те, що ним було здійснено безоплатну передачу транспортних засобів без сплати відповідних сум податків, оскільки, відповідний податковий тягар повинні нести юридичні особи, яким таке майно було передано, судова колегія відхиляє з огляду на вищевикладене.

Разом з тим, у контексті аналізу таких доводів позивача апеляційний суд ще раз наголошує, що конфісковані транспортні засоби переходять у власність держави, у даному випадку в особі позивача, і в наступному для їх відчуження (яким зокрема є безоплатна передача) саме позивач як первинний набув такого майна несе відповідний податковий тягар зі сплати ПДВ та акцизного податку.

45. З огляду на викладене, колегія суддів, перевіривши оспорювані позивачем ППР від 15.12.2020 № 0 (у частині нарахування зобов`язань з ПДВ та штрафних санкції з операцій з безоплатної передачі майна) та № 0, вважає, що відповідачем було правомірно нараховані позивачу відповідні зобов`язання з ПДВ і акцизного податку та штрафні санкції за ухилення від їх виконання; ставки, застосовані податковим органом відповідають вимогам чинного законодавства і розрахунки є правильними.

Щодо оподаткування коштів суми відшкодування вартості послуг з організації та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень.

46. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що податковим законодавством визначено вичерпний перелік послуг (операцій), які підлягають звільненню від оподаткування ПДВ.

Водночас, послуги з організації та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень до такого переліку не належать і ознакам, визначеним пп. 197.1.18 п. 197.1 ст. 197 ПК України, не відповідають.

При цьому, конкретизуючи такий висновок, судова колегія зазначає, що 100% коштів з відшкодування вартості послуг з організації та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень надходять не до бюджету (що є однією з вимог застосування пп. 197.1.18 п. 197.1 ст. 197 ПК України), а зараховуються на спеціальні рахунки Мін`юсту та його територіальних управлінь).

У зв`язку з цим, судова колегія вважає правильними висновки податкового органу про те, що надані позивачем у період з 01.11.2016 по 30.11.2019 послуги з організації та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень є об`єктом оподаткування ПДВ на загальних підставах, тобто за ставкою 20%.

З огляду на це, ППР від 15.12.2020 № 0 у частині нарахування позивачу основної суми ПДВ в розмірі 1 034 922,00 грн за невиконання вказаних податкових зобов`язань та в частині визначення штрафної санкції в розмірі 258 730,50 грн (25% від суми донарахованого податку) є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства.

47. Доводи позивача про те, що організації та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, суд апеляційної інстанції відхиляє як необґрунтовані.

Щодо реєстрації податкових накладних.

48. з аналізу викладених правових норм вбачається, що платників зі сплати ПДВ кореспондує обов`язок скласти та зареєструвати податкові накладні щодо відповідних сум податку.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судова колегія зазначає, що оскільки, як установлено вище, позивач протиправно не нарахував та не сплатив ПДВ з операцій з реалізації конфіскованого майна та з послуг з організації і проведення виконавчих дій, то відповідно й порушив вимоги щодо складання та реєстрації податкових накладних на ці ж суми. Тобто, таке порушення і ППР від 15.12.2020 № 0 є похідними від означених вище.

З огляду на це, апеляційний суд вважає правомірним вказане податкове повідомлення-рішення і відхиляє доводи позивача щодо безпідставності його прийняття.

Щодо ненадання документів до перевірки.

49. Законодавством регламентовано обов`язок платників забезпечити зберігання не лише первинних документів, як на тому наполягає позивач, а й облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків і зборів (п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Втім, як вбачається з матеріалів цієї справи, позивачем не надано контролюючому органу під час перевірки відповідних документів щодо конфіскованого майна, яке було безоплатно передано іншим установам та організаціям, а повідомлено про знищення виконавчих проваджень, по яким були прийняті відповідні рішення.

50. Доводи позивача про те, що матеріали виконавчих проваджень не є первинними документами, за незабезпечення зберігання яких ПК України передбачено відповідальність, а також про те, що такі документи знищені у порядку, визначеному законодавством, апеляційний суд приймає до уваги, але зазначає наступне.

Так, безпосередньо матеріали виконавчого провадження приписами п. 44.1 ст. 44 ПК України не охоплюються. Проте, у межах виниклих спірних правовідносин податковим органом було витребувано для проведення перевірки, зокрема й бухгалтерську документацію та окремі документи на підтвердження саме обліку та застосованого порядку відчуження певних транспортних засобів та обрахування і обліку надходжень від відшкодування вартості послуг з організації та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, які до перевірки також було надано не в повному обсязі.

Зокрема, позивачем не підтверджено надання контролюючому органу будь-яких документів, які б підтверджували належний податковий облік вищевказаних операцій, їх оподаткування й тощо.

51. Таким чином, судова колегія вважає правомірним оспорюване позивачем ППР від 15.12.2020 № 0.

Щодо подання звітності з недостовірними відомостями або помилками.

52. Законодавством регламентовано відповідальність за подання звітності з недостовірними відомостями або помилками.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу на те, що податковий розрахунок 1ДФ за 1-1 квартал 2018 року був поданий позивачем із закритим реєстраційним номером облікової картки платника податків фізичної особи, що суперечить вимогам п. ІІІ Порядку, затвердженого наказом Мінфіну від 30.01.2015 № 111/26556, та є підставою для застосування до позивача санкцій, визначених у п. 119.2 ст. 119 ПК України.

53. При цьому, позивачем не надано доказів, які б спростовували вчинення ним зазначеного порушення.

54. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Втім, позивач такий обов`язок не виконав, на відміну від відповідача, яким дотримано вимоги частини другої статті 77 КАС України та доведено перед судом правомірність прийнятого ним ППР.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки Європейського суду з прав людини є джерелом права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність винесення відповідачем ППР від 15.12.2020 №№ 0, 0, 0, 0, 0 та відсутність підстав для задоволення позову в цій справі.

Отже, судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області підлягає задоволенню, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року - скасуванню, а в задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 листопада 2020 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: І.О. Грибан

О.В. Карпушова