Справа № 500/3634/21
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 500/3634/21 пров. № А/857/16869/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Кахнич Г.П.,

представника позивача: не з`явився

представника відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 500/3634/21 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними,

суддя в 1-й інстанції Мартиць О.І.,

час ухвалення рішення 15.09.2021,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 15.09.2021,-

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання йому довідки про неотримане речове майно, відповідно до норм забезпечення у день звільнення 07.07.2017 за період проходження військової служби;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати йому довідку про неотримане речове майно, відповідно до норм забезпечення у день звільнення 07.07.2017 за період проходження військової служби;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, відповідно до норм забезпечення у день звільнення 07.07.2017 за період проходження військової служби;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за неотримане речове майно, відповідно до норм забезпечення у день звільнення 07.07.2017 за період проходження військової служби, передбачену статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п.7 ч.1 ст.240 КАС України.

Не погодившись із ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року про залишення позовних вимог без розгляду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувану ухвалу прийнято упереджено і необґрунтовано, оскільки, на момент відкриття провадження у даній справі, а саме 01.07.2021 року, суд зазначив, що позовна заява відповідає вимогам статей 160, 161, 172 КАС України, зокрема, що позов подано у строк, встановлений законом та підстав залишення позовної заяви без руху немає. Зазначає, що з моменту відкриття провадження у даній справі до винесення ухвали про залишення її без руху, у суду не було жодних додаткових відомостей, які б могли вплинути на прийняття рішення щодо пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд враховує межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України.

Представник апелянта направив на адресу апеляційного суду клопотання про проведення засідання без участі особи, яка бере участь у справі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Так, судом встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України та наказом від 07.07.2017 №5 його звільнено з військової служби.

30.03.2021 позивач звернувся із заявою до командування військової частини НОМЕР_1 про надання йому довідки про неотримане речове майно, відповідно до норм забезпечення, за період проходження військової служби, та у якій просив виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно.

07.04.2021 відповідач листом №1517 повідомив позивача про відсутність підстави для виплати вказаної компенсації.

Оскільки, відповідачем не здійснено усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до положень статей 2, 5 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.

Разом з тим, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Як встановлено ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною 4 ст. 123 КАС України передбачено, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

Необхідно зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17, від 22.11.2018 у справі № 815/91/18.

Так, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, спірні відносини пов`язані з проходженням позивачем публічної служби (військової служби), зокрема з приводу виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, а тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії, застосуванню підлягають саме положення ч. 5 ст. 122 КАС України, як норми спеціального процесуального закону.

Тобто, у цій категорії справ, законодавець визнав, що строк в один місяць є достатнім для звернення до суду за захистом свої прав, якщо особа вважає, що під час її прийняття на публічну службу, проходження, звільнення з публічної служби, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, порушено її права, свободи чи законні інтереси.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.05.2021 у справі №380/5093/20.

Як слідує з матеріалів справи, 30.03.2021 позивач особисто звернувся із заявою до командування Військової частини НОМЕР_1 про надання довідки про неотримане речове майно, відповідно до норм забезпечення, за період проходження військової служби, та у якій просив виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно.

07.04.2021 відповідач надав лист №1517 від 07.04.2021, яким відмовив у задоволенні його заяви.

Водночас, до суду за захистом свого порушеного права позивач звернувся лише 29.06.2021, що в даному випадку свідчить про пропущення строку звернення до суду, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України з відповідними позовними вимогами.

Колегія суддів звертає увагу, що за змістом ч. 1 ст. 122 і ч. 1 ст. 123 КАС України пропущений процесуальний строк може бути поновлений виключно за умови поважності причини пропуску та відсутності ознаки присікальності (преклюзивності).

Клопотання про поновлення строку звернення до суду позивачем не надано.

Таким чином, враховуючи пропущення позивачем встановленого законом строку звернення до суду з даним позовом, неподання ним клопотання про поновлення строку звернення до суду та, відповідно, належних обґрунтувань та доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до вимог статті 123 КАС України.

Згідно з частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, встановивши, що позовна заява подана позивачем до суду після спливу місячного строку звернення до суду, без заявлення позивачем клопотання про його поновлення та обставин, які б свідчили про поважність причин його пропуску, обґрунтованими є висновками суду першої інстанції про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи апелянта були перевірені та проаналізовані судом, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС України (в чинній редакції) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 241, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 500/3634/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 29 листопада 2021 року