Справа № 640/15375/19
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року місто Київ №640/15375/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом до про ОСОБА_1 Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 вернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, в якій просить суд:

- визнати протиправною відмову Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у призначенні одноразової грошової допомоги у відповідності до положень Постанови КМУ №850 від 21.10.2015;

- зобов`язати Адміністрацію Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у відповідності до положень Постанови КМУ №850 від 21.10.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Адміністрація Держспецзв`язку розглянувши Заяву (Рапорт) позивача від 27 червня 2019 року про виплату йому одноразової грошової допомоги надала відповідь (лист №62/05-598 від 23.07.19 року), в якій зазначено, що виплата позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 від 21.10.2015 р. не належить до компетенції Адміністрації Держспецзв`язку. Вважає, що вищевказане рішення Адміністрації Держспецзв`язку про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови КМУ №850 є протиправним, оскільки Адміністрація Держспецзв`язку наділена повноваженнями щодо призначення і виплати одноразової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби, на підставі Постанови КМУ №605 від 04 червня 2008 року, із чого вбачається, що у відповідача є спеціальний бюджет по виплаті одноразової грошової допомоги та те, що при ньому створюється Комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. Правові підстави виплати позивачу одноразової грошової допомоги передбачені ЗУ «Про Національну поліцію» та Порядком №850 від 21.10.2015 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.08.2019 (суддя Патратій О.В. ) відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статей 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України за наявними в матеріалах судової справи доказами.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді, справу в порядку пп.2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду передано на повторний автомазитований розподіл справ між суддями.

Відповідно до частини дев`ятої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з протоколом повтороного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №640/15375/19 передано на розгляд судді Іщуку І.О.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року прийнято адміністративну справу №640/15375/19 до провадження суддею Іщуком І.О. в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

У наданому відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що Адміністрацією Держспецзв`язку не приймалося рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно Порядку 850, оскільки прийняття рішень щодо виплати одноразової грошової допомоги згідно Порядку 850 не відноситься до компетенції Адміністрації Держспецзв`язку. Заява ОСОБА_1 від 02.07.2019 вх. № 1798 - П розглядалась Адміністрацією Держспецзв`язку відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» та Порядку розгляду звернень та особистого прийому громадян у Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, затвердженого наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 30.06.2016 № 410, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.07.2016 за № 1036/29166. З наданих ОСОБА_1 документів вбачається, що під час служби в міліції у грудні 2004 року ОСОБА_1 перебував в закордонному відрядженні у складі Спеціального миротворчого підрозділу Міністерства внутрішніх справ України в Косово, колишній Союзній Республіці Югославія, в якій проводилися бойові дії. В абзаці дев`ятому сторінки 2 позовної заяви ОСОБА_1 підтверджує, що встановлення йому інвалідності пов`язане із його перебуванням у закордонному відрядженні у складі Спеціального миротворчого підрозділу Міністерства внутрішніх справ України в Косово. Відповідно до пункту 6 Положення про Державну фельд`єгерську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1349-37 (чинного на момент служби ОСОБА_1 , як особи начальницького складу) особовий склад Держфельдслужби перебував у кадрах МВС. ОСОБА_1 було відряджено до Головного управління Державної фельд`єгерської служби України лише з 24.05.2007 по 04.07.2008, а захворювання, які призвели до інвалідності, виникли в період служби у органах внутрішніх справ, про що свідчать документи ОСОБА_1 . Відповідно до зазначеної у позові ОСОБА_1 інформації, він у 2008 році був звільнений з посади начальницького складу Головного управління Державної фельд`єгерської служби України наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04.07.2008 № 1126 о/с. Вказує, що Законом України від 06.07.1999 № 834 «Про поширення дії окремих положень Закону України "Про міліцію" на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку статті 23 Закону України «Про міліцію», якою передбачено проведення виплат одноразової грошової допомоги, на особовий склад Державної фельд`єгерської служби України не поширювався. Таким чином, в Адміністрації Держспецзв`язку відсутні правові підстави для прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги особам начальницького складу міліції та внутрішньої служби, інвалідність яких пов`язана із захворюваннями, що пов`язані з участю в бойових діях при виконанні обов`язків військової служби та з захворюваннями, що пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується: довідкою спеціального миротворчого підрозділу МВС України №К1/634 від 19 грудня 2004 року; посвідченням серії НОМЕР_1 від 27 грудня 2004 року.

04.07.2008 року на підставі Наказу №1126 о/с ОСОБА_1 підполковника внутрішньої служби (М-060305), заступника - начальника Головного управління Державної фельд`єгерської служби України - начальника управління кадрового забезпечення було звільнено у відставку. Підстава звільнення: рапорт ОСОБА_1 від 03.04.2008 р. та свідоцтво про хворобу від 03.05.2008 р. №158, видане військово-лікарською комісією ЦГ МВС України.

26 вересня 2018 року рішенням медико-соціальної експертної комісії ЦМСЕК №1 міста Києва ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності з 17.09.2018 р. - довічно.

Позивач звернувся із заявою від 26.10.2018 року про виплату одноразової грошової допомоги до Міністерства внутрішніх справ України у відповідності до постанови КМУ №850 від 21 жовтня 2015 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Позивачу листом Міністерства внутрішніх справ України №15/2-5-858 від 22 листопада 2018 р. було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги. Відмова вмотивована тим, що у відповідності до п. 12 Постанови КМУ №850: «У разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності особі начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненій із служби в органах внутрішніх справ, яка на день установлення інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності або на день її звільнення із служби в органах внутрішніх справ обіймала посаду в державному органі, установі, організації із залишенням у кадрах МВС, виплата грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих державних органів, установ, організацій, до яких вона була відряджена»

Позивач звернувся до Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України із заявою від 08.04.2019 року про виплату одноразової допомоги на підставі Постанови КМУ №605 від 04 червня 2008 року «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (к:онтузії, травми або каліцтва) або інвалідності особи рядового чи начальницького складу та інвалідності особи, звільненої із служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації».

Адміністрація Держспецзв`язку листом №62/05-453 від 20.05.2019 року повідомила позивача про прийняте рішення щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.

Позивач звернувся до Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України із заявою від 27.06.2019 року щодо призначення одноразової грошової допомоги у відповідності до Постанови КМУ №850 від 21 жовтня 2015 року.

Адміністрація Держспецзв`язку розглянувши звернення позивача листом №62/05-598 від 23.07.2019 року надала позивачу відповідь, що виплата одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 від 21.10.2015 р. не належить до компетенції Адміністрації Держспецзв`язку.

Вважаючи рішення відповідача протиправними і такими, що порушує його права, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Однак тим же п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Статтею 23 Закону України «Про міліцію» встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначено постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з пунктом 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пункти 8,9 Порядку №850 передбачають, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до п. 12 Порядку №850 у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності особі начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненій із служби в органах внутрішніх справ, яка на день установлення інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності або на день її звільнення із служби в органах внутрішніх справ обіймала посаду в державному органі, установі, організації із залишенням у кадрах МВС, виплата грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих державних органів, установ, організацій, до яких вона була відряджена.

У такому самому порядку здійснюється виплата грошової допомоги особам, які мають право на її отримання у разі загибелі (смерті) особи начальницького складу органів внутрішніх справ, яка була відряджена до державного органу, установи, організації із залишенням у кадрах МВС.

Відповідно до п.14 Порядку №850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Отже, аналіз викладених правових норм дає підстави вважати, що ст. 23 Закону України «Про міліцію» №565-XII від 20.12.1990 (надалі - Закон №565-XII) та Порядок №850 регулюють відносини щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції та компенсації заподіяння шкоди його майну. Отже дія такої норми розповсюджується лише на працівників міліції.

06.07.1999 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про поширення дії окремих положень Закону України «Про міліцію» на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України» від 06.07.1999 №834-XIV (надалі - Закон №834-XIV).

Законом №834-XIV поширено на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України дію статей 12 і 13, пунктів 1 і 3 частини першої, частин другої і третьої статті 14, пунктів 2, 3 і 5 частини першої, частин другої і третьої статті 15, статті 15-1 Закону України «Про міліцію». Наведений перелік норм є вичерпним та стаття 23 Закону України «Про міліцію» у наведеному переліку відсутня.

Одночасно суд зазначає, що правові основи організації та діяльності Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визначає Закон України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України» від 23.02.2006 № 3475-IV (надалі - Закон №3475-IV).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №3475-IV урядовий фельд`єгерський зв`язок - це приймання, обробка, перевезення та доставка (вручення) кореспонденції, що містить відомості, які становлять державну таємницю, та/або службову інформацію (далі - кореспонденція), офіційної кореспонденції та дипломатичної пошти Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, державних органів, органів місцевого самоврядування, органів військового управління, закордонних дипломатичних установ України.

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 30.06.2011 № 717/2011 «Про Адміністрацію Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) - Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України є правонаступником Державної служби зв`язку України і Державної адміністрації зв`язку - урядового органу, що діяв у складі Міністерства транспорту та зв`язку України. Державна фельд`єгерська служба України діє у складі управління Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, яка є головним розпорядником коштів для Держфельдслужби.

Частиною 1 ст.5 Закону №3475-IV передбачено, що до загальної структури Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України входить, зокрема, Головне управління та підрозділи урядового фельд`єгерського зв`язку.

Отже, Держфельдслужба є окремою бюджетною установою, має свій штат і не входить до структури МВС України.

Таким чином, наведене підтверджує, що з урахуванням приписів Закону №834-XIV, стаття 23 Закону №565-XII на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України не поширюється. Отже, підстави для призначення позивачу одноразової грошової допомоги як працівнику, звільненому з посади заступника -начальника Головного управління Державної фельд`єгерської служби України - начальника управління кадрового забезпечення - відсутні.

З огляду на зазначене, суд зазначає про те, що Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України правомірно відмовлено позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у відповідності до положень Постанови КМУ №850 від 21.10.2015 року.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи свої висновки, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню

Судові витрати згідно вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають. Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.