Справа № 296/3212/16-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 296/3212/16-а

адміністративне провадження № К/9901/41119/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів: Бучик А.Ю., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 16 березня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року, а також на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 20 квітня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року по справі № 296/3212/16-а за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Житомирської міської ради про визнання нечинними рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень, у квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Житомирської міської ради, в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просив: 1) визнати нечинним рішення (лист) від 21 грудня 2015 року №3729/13 виконавчого комітету Житомирської міської ради структурного підрозділу Управління містобудування архітектури та дизайну міського середовища; 2) встановити наявність чи відсутність компетенції (повноважень) у управління регулювання земельних відносин після отримання висновків з управління архітектури складати та подавати списки; 3) визнати нечинним рішення (рекомендацію) від 08 лютого 2016 року Житомирської міської ради - постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування; 4) визнати нечинним рішення Житомирської міської ради №114 від 09 лютого 2016 року; 5) стягнути з виконавчого комітету Житомирської міської ради 120 000 грн. моральної шкоди; 6) зобов`язати виконавчий комітет Житомирської міської ради, Житомирську міську раду вчинити дію - розглянути його клопотання від 27 листопада 2015 року з дотриманням норм законів України.

Постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 26 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, позов задоволено частково.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 26 січня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року скасовано в частині: визнання протиправним і скасування пункту 48 додатку до рішення Житомирської міської ради №114 від 9 лютого 2016 року "Про розгляд звернень громадян стосовно надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок"; зобов`язання Житомирської міської ради вчинити дії щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 27 листопада 2015 року; відмови у задоволенні позову щодо відшкодування моральної шкоди, а справу в цій частині направлено на новий розгляд. У іншій частині постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 26 січня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 16 березня 2021 року , яка залишена без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року, у задоволенні клопотань про встановлення підсудності адміністративної справи та про зупинення провадження у справі - відмовлено.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2021 року, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями, позивач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року, а також на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року по справі № 296/3212/16-а та ухвалити нове судове рішення, або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

У даній справі суд першої інстанції, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 16 березня 2021 року , яка залишена без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року, у задоволенні клопотань про встановлення підсудності адміністративної справи та про зупинення провадження у справі - відмовлено.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За приписами частини другої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно із положеннями частини першої статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 1) забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 2) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови у забезпеченні позову, відмови у заміні заходу забезпечення позову або скасуванні забезпечення позову; 3) повернення заяви позивачеві (заявникові); 4) відмови у відкритті провадження у справі; 6) передачі справи на розгляд іншого суду; 7) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 8) затвердження умов примирення сторін; 9) призначення експертизи; 10) визначення розміру судових витрат; 11) зупинення провадження у справі; 12) залишення позову (заяви) без розгляду; 13) закриття провадження у справі; 14) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; 15) відмови ухвалити додаткове рішення; 16) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; 17) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 18) відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; 19) відстрочення і розстрочення, зміни або встановлення способу і порядку виконання судового рішення; 20) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 21) повороту виконання рішення суду або відмови у повороті виконання рішення; 22) внесення чи відмови у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмови у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 23) окрема ухвала; 24) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 25) накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу; 26) відмови у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження; 27) відновлення або відмови у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження.

Аналіз частини першої статті 328 КАС України дає підстави вважати, що до касаційного суду можуть бути оскаржені саме рішення суду першої інстанції у справі, судовий розгляд в якій закінчено, після її апеляційного перегляду та постанови суду апеляційної інстанції, прийняті за наслідками розгляду апеляційної скарги на такі рішення.

У частині другій статті, яка аналізується, йдеться про право на касаційне оскарження ухвал суду першої інстанції після їх перегляду судом апеляційної інстанції.

З аналізу наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотань про встановлення підсудності адміністративної справи та зупинення провадження у справі, після її перегляду судом апеляційної інстанції, не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки ухвала суду першої інстанції, після її перегляду в суді апеляційної інстанції, якою вирішено відмовити у задоволенні клопотань про встановлення підсудності адміністративної справи та зупинення провадження у справі не віднесена до переліку судових рішень, які підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року, у справі № 296/3212/16-а слід відмовити.

Щодо касаційної скарги позивача в частині оскарження рішення Богунського районного суду міста Житомира від 20 квітня 2021 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року по справі № 296/3212/16-а Верховний Суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень);

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не зазначено передбачених частиною п`ятою статті 328 КАС України виключних підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи, із абстрактним зазначенням, що судами ухвалено судові рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судового рішення прийнятого в порядку спрощеного позовного провадження у розумінні статті 328 КАС України.

Так, колегія суддів зазначає, що у справах розглянутих у порядку спрощеного позовного провадження необхідно наводити та обґрунтовувати, як виключні підстави касаційного оскарження передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України так і загальні підстави передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15.01.2020 № 460-IX, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 16 березня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі № 296/3212/16-а.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 20 квітня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року по справі № 296/3212/16-а - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. Г. Стрелець

Судді А. Ю. Бучик

Л. В. Тацій