Справа № 640/32698/20
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Файдюка В.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Марія Трейд» до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ГУ Держпраці у Київській області, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу №ТД/ФС-150 від 27 жовтня 2020 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що в ході перевірки встановлено факт допуску до роботи офіціанта-касира ОСОБА_1 без оформлення трудових відносин.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що ним не було допущено порушень ч.2 ст.265 КЗпП України, а розгляд питання про накладення штрафу відбулось із порушенням порядку та без повідомлення позивача, в той час, як працівник був допущений до роботи з оформленим трудовим договором.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, листом від 09.09.2020 №20729/9/26-15-07-08-01-12 (а.с.34-35) ГУ ДПС у м.Києві направило до ГУ Держпраці у Київській області матеріали перевірки ТОВ «Марія Трейд», зокрема акт фактичної перевірки від 14.08.2020 №1332/26/15/05/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовано факт допуску до роботи офіціанта-касира ОСОБА_1 , без оформлення трудових відносин та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що свідчить про порушення ч.1 ст.21, ч.1 та 3 ст.24 КЗпП України, а саме, 10 серпня 2020 року о 12 годині 07 хвилин, офіціант-касир ОСОБА_1 провела розрахункову операцію з реалізації товарів, що підтверджено замовленням №33757 від 10.08.2020, роздрукованого о 12 год. 07 хв., проте, повідомлення працівника на роботу позивачем подано 10.08.2020 о 12 год. 58 хв., що свідчить про допуск до роботи офіціанта-касира без оформлення трудових відносин, що є порушенням норм чинного законодавства України (а.с.36-42).

27.10.2020 відповідачем складено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ТД/ФС-150 (а.с.44-45), якою за порушення вимог ч.1 ст.21, ч.1 та 3 ст.24 КЗпП України, на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України на ТОВ «Марія Трейд» накладено штраф у розмірі 47230,00 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що оскільки акт фактичної перевірки ГУ ДПС у м.Києві містив інформацію про порушення позивачем законодавства про працю щодо виявлення неоформлених трудових відносин, то проведення інспекційного відвідування було обов`язком для встановлення обставин правопорушення, відповідачем не доведено дотримання положень п.3 Порядку №509 в частині письмового повідомлення позивача не пізніше ніж через п`ять днів після отримання акта фактичної перевірки, крім того, фактичний допуск працівника до роботи здійснено на підставі наказу про прийняття на роботу, внаслідок чого відсутні підстави стверджувати, що допуск до роботи здійснено без оформлення трудового договору.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, який визначає правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці, Цивільним кодексом України, яким регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11 лютого 2015 року затверджено Положення про Державну службу України з питань праці, відповідно до п.1 якого Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 (чинною на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №823), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), відповідно до п.1 якого заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до пп.6 п.5 Порядку №823 підставами для здійснення інспекційних відвідувань є інформація ДПС та її територіальних органів про факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень.

Пунктом 6 Порядку № 823 визначено, що під час підготовки до проведення інспекційного відвідування інспектор праці може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування, зокрема шляхом проведення аналізу наявної (доступної) інформації про стан додержання об`єктом відвідування законодавства про працю.

Документи, одержані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування, що містять інформацію про порушення об`єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування.

Пунктом 8 Порядку №823 передбачено, що під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

На підставі пунктів 16-18 Порядку №823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю. Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці. Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Отже, подана до ГУ Держпраці у Київській області інформація та матеріали перевірки ТОВ «Марія Трейд», що була проведена ГУ ДПС у м.Києві є підставою саме для проведення інспекційного відвідування ТОВ «Марія Трейд» посадовими особами ГУ Держпраці у Київській області, за результатами якої складається акт, в якому фіксуються порушення трудового законодавства та який може бути підставою для складання постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Натомість, в порушення вказаного Порядку, спірна постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення була складена відповідачем без проведення інспекційного відвідування ТОВ «Марія Трейд» із складанням відповідного акту, а за результатами отримання від ГУ ДПС у м.Києв інформації, яка підлягала перевірці.

Крім того, підставою для складання оскаржуваної постанови були висновки відповідача про порушення позивачем вимог ч.1 ст.21, ч.1, 3 ст.24 КЗпП України, внаслідок використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин (трудового договору).

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Відповідно до ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була прийнята на роботу до ТОВ «Марія Трейд» відповідно до її заяви від 07.08.2020 та на підставі наказу №2 від 07.08.2020 з 10.08.2020 (а.с.11-12), тобто до роботи 10.08.2020 її було допущено після оформлення трудового договору у формі наказу.

Та обставина, що повідомлення про прийняття працівника на роботу було направлено до ГУ ДПС у м.Києві засобами електронного зв`язку 10.08.2020 о 12:58:04 жодним чином не впливає на фактичне оформлення трудових відносин між ОСОБА_1 та ТОВ Марія Трейд», що відбулось на підставі наказу №2 від 07.08.2020.

Крім того, санкція ч.2 ст.265 КЗпП України передбачає відповідальність не за неповідомлення територіальних органів ДПС України про прийняття працівника на роботу, а саме за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору, що в даному випадку спростовано матеріалами справи.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності з боку позивача порушень трудового законодавства, за яке ч.2 ст.265 КЗпП України передбачена відповідальність, внаслідок чого спірна постанова про накладення штрафу №ТД/ФС-150 від 27.10.2020 є протиправною та підлягає скасуванню.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 30 листопада 2021 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.В.Файдюк

А.Ю.Кучма