Справа № 400/11924/21
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

30 листопада 2021 р. № 400/11924/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду 29 листопада 2021 року від фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення заборони Департаменту внутрішнього фінансового контролю, нагляду та протидії корупції Миколаївської міської ради, Адміністрації Інгулського району Миколаївської міської ради або іншим юридичним особам проводити роботи з демонтажу нежитлового приміщення загальною площею 114,4 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 до отримання відповідного рішення суду.

В обґрунтування цієї заяви зазначено, що ФОП ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі загальною площею 114,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначила, що вказана будівля знаходилася в аварійному стані, в деяких місцях почалося обвалення, у зв`язку з чим заявниця почала капітальний ремонт будівлі задля забезпечення безпечних умов праці та недопущення пошкодження здоров`я громадян. Земельну ділянку, на якій розташоване вказане нерухоме майно, ФОП ОСОБА_1 орендує відповідно до договорів оренди землі та особистих сервітутів з 2009 року, які весь цей час продовжувались на новий строк. Дія поточних договорів має скінчитися 08.07.2025 року. 22.11.2021 року, за вказаною адресою вийшли працівниками Департаменту внутрішнього фінансового контролю, нагляду та протидії корупції Миколаївської міської ради. Вказала, що саме під тиском зазначених працівників написала розписку про самостійний демонтаж. В цей же день, представниками Управління ДАБК Миколаївської міської ради за вказаною адресою було здійснено вихід задля проведення позапланового заходу на об`єкті «Виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 » щодо дотримання суб`єктом містобудування ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм. Підставою для проведення позапланової перевірки в направленні вказано наказ Управління ДАБК Миколаївської міської ради №357 від 22.11.2021 року про направлення на проведення позапланового заходу та службова записка від 22.11.2021р. №574 22.01-14 про виявлення факту самочинного будівництва. Самочинним будівництвом, згідно з частиною сьомою статті 34 Закону № 3038, є виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею. Відповідно до п.13. Постанови від 07.06.20217 року № 406 до переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію відносяться роботи з відновлення окремих конструкцій будівель та споруд з метою ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій (аварій) та відновлення функціонування об`єкгів, призначених для забезпечення життєдіяльності населення, без зміни їх геометричних розмірів. Тобто рішення про проведення позапланового заходу від 22.11.2021 року № 285 Управлінням ДАБК Миколаївської міської ради є вочевидь безпідставним, оскільки дозвіл на виконання вищезазначених робіт не потрібен. Тож з огляду на ситуацію що склалася, наявні всі ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень з боку представників Департаменту внутрішнього фінансового контролю, нагляду та протидії корупції Миколаївської міської ради та Управління ДАБК Миколаївської міської ради. Вказала, що має місце існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам ОСОБА_1 , оскільки невжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком демонтаж належної позивачу нежитлової будівлі та необхідність в подальшому докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушеного права.

Відповідно до частин першої третьої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Відповідно, розгляд заяви про забезпечення позову у судовому засіданні є правом суду, яким він може скористатись у випадку, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви без повідомлення учасників справи.

Оскільки суд дійшов висновку про достатність наданих заявницею пояснень та доказів для розгляду заяви та про відсутність, у зв`язку з цим, необхідності виклику заявниці, розгляд заяви відбувся без повідомлення сторін.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За приписами ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частина 2 ст. 151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Статтею 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суддя також зазначає, що забезпечення позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивачів.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі загальною площею 114,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.10.2017 року № 100702346.

Вказана будівля розташована на земельній ділянці, яка надана ФОП ОСОБА_1 в оренду відповідно до договорів оренди землі та особистих сервітутів з 2009 року та продовжено до 08.07.2025 року.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову заявниця просить суд забезпечити позов шляхом накладення заборони Департаменту внутрішнього фінансового контролю, нагляду та протидії корупції Миколаївської міської ради, Адміністрації Інгулського району Миколаївської міської ради або іншим юридичним особам проводити роботи з демонтажу нежитлового приміщення загальною площею 114,4 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 до отримання відповідного рішення суду.

Суд зауважує, що підставою для проведення демонтажу будівлі, конструкції чи тимчасової споруди є рішення міської ради про демонтаж.

Разом з тим, матеріали заяви про забезпечення позову жодного рішення ані Департаменту внутрішнього фінансового контролю, нагляду та протидії корупції Миколаївської міської ради, ані Адміністрації Інгулського району Миколаївської міської ради про домонтаж вказаної будівлі не містять.

Тобто, заява ФОП ОСОБА_1 ґрунтується виключно на припущеннях щодо можливого примусового демонтажу нежитлової будівлі.

Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Інших обставин існування небезпеки порушення її прав або очевидної протиправності дій, рішень чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, обґрунтованих відповідними доказами, заявницею не зазначено та судом не встановлено.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що заява про забезпечення позову від 29.11.2021 року подана до подання позовної заяви.

З вказаної заяви від 29.11.2021 року суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 має намір звернутися до Миколаївського окружного адміністративного суду з вимогами про визнання незаконним та скасування наказу №357 від 22.11.2021 року про направлення на проведення Управлінням ДАБК Миколаївської міської ради позапланового заходу (направлення від 22.11.2021 року № 285) на об`єкті «Виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 » щодо дотримання суб`єктом містобудування ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких об`єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення у справі, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявниці, за захистом яких вона має намір звернутися до суду, а також, що очевидними є ознаки протиправності дій/бездіяльності (рішень) суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, за захистом яких вона має намір звернутися до суду, такими діями/бездіяльністю (рішеннями).

Таким чином, суд доходить висновку, що заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову є необґрунтованою, недоведеною та непідтвердженою жодними належними доказами, а тому у забезпеченні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 120, 150, 151, 154, 241, 243, 256, 294 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову від 29.11.2021 року шляхом накладення заборони Департаменту внутрішнього фінансового контролю, нагляду та протидії корупції Миколаївської міської ради, Адміністрації Інгулського району Миколаївської міської ради або іншим юридичним особам проводити роботи з демонтажу нежитлового приміщення загальною площею 114,4 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 до отримання відповідного рішення суду - відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Повний текс ухвали складено та підписано суддею 30.11.2021 року.

Суддя Г. В. Лебедєва