Справа № 140/3265/21
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відвід судді

01 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/3265/21
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Дмитрук В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про відвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі - ГУНП у Волинській області) про скасування наказу від 05.03.2021 №66 о/с в частині звільнення зі служби в поліції, поновлення на посаді заступника начальника Іваничівського ВП Горохівського ВП УНП у Волинській області, зобов`язання виплатити грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час незаконного звільнення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2021, в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Згідно з даними інформаційної системи «Діловодство спеціалізованого суду» 10.11.2021 Верховним Судом у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу повернуто позивачу, а 30.11.2021 Верховним Судом в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відмовлено у відкритті касаційного провадження.

19.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із заявою (надійшла на адресу суду 24.11.2021) про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

25.11.2021 заяву позивача про відвід судді повернуто заявнику - ОСОБА_1 без розгляду відповідно до ухвали судді від 25.11.2021, в зв`язку з відсутністю електронного підпису заявника на заяві, яка надійшла засобами електронного зв`язку.

Ухвалою судді від 26.11.2021 заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишено без руху.

30.11.2021 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді, яка мотивована тим, що суддя Дмитрук В.В.:

- при розгляді справи №140/3265/21 не дослідив доказів у справі про поновлення трудових прав позивача та прийняв сторону відповідача, який надав суду докази, що не відповідають дійсності при розгляді адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження;

- безпідставно відмовляв у виклику сторін, порушуючи Конвенцію з основоположних прав людини і громадянина, позбавляючи права на справедливий суд, не дотримуючи мети захисту прав і свобод людини і громадянина, не виконуючи свої обов`язки передбачені ст. 2 КАС України, порушуючи змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин справи, позбавляючи заявника можливості безпосередньо доводити в судовому засіданні переконливість доказів;

- в інших провадженнях суддя Дмитрук В.В. безпідставно відмовляв у залученні третьої особи до участі у справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Первинної професійної спілки «Правозахисники країни», та виносив ухвалу про здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін; при цьому головуючому судді було заявлено відвід, який був задоволений.

Наведені обставини, на думку заявника, свідчать, що суддя прямо чи опосередковано, але заінтересована у результатах розгляду справи, що викликає сумнів у його неупередженості та об`єктивності, як судді.

Дослідивши подану ОСОБА_1 заяву про відвід головуючого-судді Дмитрука В.В., суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною третьою статті 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як передбачено частиною третьою статті 40 КАС України, питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Зі змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості. При цьому, для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

З`ясувавши мотиви, зазначені заявником у заяві про відвід, суд вважає, що заявником не доведено підстав, які б свідчили про пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду справи. Також і відсутні інші обставини, які б могли викликати сумнів у неупередженості або необ`єктивності судді.

Крім того, як вбачається зі змісту заяви, позивач фактично не згідний із рішенням судді Дмитрука В.В. у вказаній справі від 31.05.2021 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії.

Однак, частиною четвертою статті 36 КАС України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В зв`язку з наведеним, твердження позивача про не дослідження суддею доказів у справі про поновлення трудових прав позивача та прийняття сторони відповідача не можуть бути підставою для відводу судді Дмитрука В.В. при розгляді заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Більше того, позивач скористався свої правом на подання апеляційної скарги на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №140/3265/21, яка постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2021 була залишена без задоволення, а рішення суду - без змін.

Таким чином, доказів, які б вказували на пряму чи опосередковану заінтересованість складу суду в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про необґрунтованість обставин та мотивів за якими заявником заявлено відвід головуючому у справі судді - Дмитруку В.В.

Однак, суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії").

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру").

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства"). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється".

У справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Європейський суд з прав людини диференціює чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги: чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersack проти Бельгії, 8692/79, Grieves проти Сполученого Королівства, 57067/00). Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (Розділ ІІ показник: Об`єктивність. Бангалорські принципи поведінки суддів).

Поняття незалежності та об`єктивної безсторонності пов`язані. З суб`єктивної точки зору, суд не повинен виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання. Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

У Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі "Ветштайн проти Швейцарії" зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь - який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.10.1984 у справі De Cubber проти Бельгії зазначив, що судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведеним (рішення).

Суд звертає увагу на те, що у пункті 30 Рішення Європейського суду з прав людини від 01.10.82 у справі "П`єрсак проти Бельгії" вказано: "Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність, чи навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу…тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений."

Суд вважає, що інститут відводу судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. У даному випадку, підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи заінтересованості судді.

Таким чином, зважаючи на виникнення обставин, що можуть створити ситуацію, у якій учасник справи, не на користь якого ухвалено судове рішення апелюватиме до необ`єктивності та упередженості судді, а також з метою уникнення будь-яких сумнівів в учасників судового процесу щодо неупередженості та об`єктивності судді Дмитрука В.В. та з метою забезпечення гарантій та прав учасників даної адміністративної справи на справедливий суд у його суб`єктивному розрізі, заяву про відвід слід задовольнити.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про відвід задовольнити.

Відвести головуючого-суддю Дмитрука Валентина Васильовича від розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Дмитрук