Справа № 640/19406/19
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Київ №640/19406/19

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу як судді у відставці з 04.12.2018 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 31.01.2019;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді на підставі довідки Територіального управління ДСА в Чернігівській області №03-36-1168 від 27.12.2018, відповідно до якої судді винагорода з 04.12.2018 становить 39645,00 грн у розмірі 80% суддівської винагороди з 04.12.2018 по 31.12.2018 та на підставі довідки Територіального управління ДСА у Чернігівській області №03-36-226 від 17.01.2019 відповідно до якої суддівська винагорода з 01.01.2019 становить 43222,50 грн у розмірі 80% суддівської винагороди з 01.01.2019 по 31.01.2019.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2019 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати судовий розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він перебуває на обліку у відповідача та отримує з 2010 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. У січні 2019 року позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації №03-36-1168 від 27.12.2018 та №03-36-226 від 17.01.2019. На підставі вказаних довідок відповідачем здійснено відповідний перерахунок, однак, як стверджує позивач, не за весь період, зокрема по довідці №03-36-1168 від 27.12.2018 - перерахунок проведено з 01.01.2019, а не з 04.12.2019 як зазначено у довідці, а по довідці №03-36-226 від 17.01.2019 - перерахунок проведено з 01.02.2019, а не з 01.01.2019 як зазначено у довідці. Позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України з заявою щодо проведення перерахунку за період, вказаний у відповідних довідках, яку відповідачем залишено без задоволення, що і слугувало підставою для звернення до суду.

Судом відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, за якою суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вказало про виправлення оскаржуваних порушень шляхом здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації №03-36-1168 від 27.12.2018, суддівська винагорода станом на 01.01.2019 становить 39645 грн, а також на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації №03-36-226 від 17.01.2019 відповідно до якої суддівська винагорода з 01.02.2019 становить 43222,50 грн.

Позивач надав пояснення від 12.12.2019 щодо клопотання відповідача про закриття провадження в справі, в якому заперечує проти його задоволення, оскільки відповідачем порушення не виправлено.

Як свідчать матеріали справи, підставою звернення позивача до суду з цим позовом слугувала незгода позивача з періодом перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації №03-36-1168 від 27.12.2018 та №03-36-226 від 17.01.2019.

На думку суду, суб`єктом владних повноважень не в повній мірі виправлено порушення, які слугували підставою звернення позивача з позовом до суду, позаяк звернення позивача до суду обумовлено саме проведенням перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі наведених довідок, за результатами таких перерахунків позивач не погодився.

Отже, відсутні підстави для закриття провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено.

Згідно з пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 08.06.2017 серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком довічно, вказано також, що особа є інвалідом ІІ групи.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 02.12.2010 "Про звільнення суддів" ОСОБА_1 наказом голови Срібнянського районного суду Чернігівської області №80 від 20.12.2010 звільнено з посади судді в зв`язку з поданням заяви про відставку.

Після звільнення йому було призначено довічне грошове утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Чернігівській області видано довідку від 27.12.2018 №03/36 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якої станом на 04.12.2018 суддівська винагорода, як враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 39645 грн.

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Чернігівській області видано довідку від 17.01.2019 №03/36-266 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якої станом на 01.01.2019 суддівська винагорода, як враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 43 222,50 грн.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії протоколу перерахунку пенсії, відповідачем на підставі довідки від 27.12.2018 №03/36 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2019 у розмірі 31716 грн (80% суддівської винагороди) та на підставі довідки від 17.01.2019 №03/36-266 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.02.2019 у розмірі 34 578 грн (80% суддівської винагороди).

Не погодившись з вказаним перерахунком, позивач 13.03.2019 звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки від 27.12.2018 №03/36 - з 04.12.2018, а на підставі довідки від 17.01.2019 №03/36-266 - з 01.01.2019.

Відповідач листом від 03.06.2019 №119341/03 надав відповідь на звернення позивача, в якій з посиланням на положення пункту 2.4. Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (далі - Порядок 3-1) вказав на те, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Також позивача повідомлено про те, що на підставі поданих ним заяв, йому проведено з 01.01.2019 з урахуванням щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, що складає 39645 грн, відповідно довідок про зміну окладу від 27.12.2018 №03/36-1168 та з 01.02.2019 з урахуванням щомісячного грошового утримання суддям у відставці, що складає 43222,50 грн, відповідно до довідки від 17.01.2019 №03/36-226. Виплату перерахованого щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням раніше виплачених сум, проведено у березні 2019 року.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не проведення вказаного перерахунку з дня зміни розмірів складових суддівської винагороди, визначеною у відповідних довідках, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи спір, Суд виходить з такого.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2005 №8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011 №18-рп/2011 Конституційний Суд України вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України також висловлював аналогічні позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях від 24.06.1999 №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20.03.2002 №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій та гарантій), від 01.12.2004 №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 11.10.2005 №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії та щомісячного довічного грошового утримання), від 18.06.2007 №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів).

З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справах №713/1064/17, №686/24597/16-а, №686/1938/17, №766/7021/17, №686/24597/16-а, від 11.12.2018 у справі №522/5168/17.

Як встановлено судом ОСОБА_1 з грудня 2010 року отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

04.12.2018 Конституційним Судом України за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин 3, 10 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") ухвалено рішення №11-р/2018, відповідно до якого визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини 3, 10 статті 133 Закону України від 07.07.2010 №245З-IV "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд").

Відповідно до пункту 1 вказаного рішення Конституційного Суду України положення частини 3 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI (у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 №192-VIII) підлягає застосуванню в його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

Пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 становить 1762,00 грн.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено прожитковий мінімум в розрахунку на місяць для працездатних осіб у розмірі 1921,00 грн з 01.01.2019.

Згідно з частиною 1, 3 статті 135 Закону №1402-VІІІ суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Базовий розмір посадового окладу судді визначається, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 141 Закону №2453-VІ (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 №192-VІІІ) та рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 у справі №4-рп/2016 у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Статтею 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VІІІ передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Аналіз наведених законодавчих положень дає змогу дійти висновку, що правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №11-р/2018 від 04.12.2018 положення частин 3, 10 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 №192-VІII, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, саме з 04.12.2018 втратили чинність положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ (у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 №192-VІII) та відновили свою дію положення цієї статті в його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом".

Тобто, з 04.12.2018 виникає необхідність у проведенні перерахунку позивачу раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки саме з цієї дати визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини 3, 10 статті 133 Закону України від 07.07.2010 №2453-IV "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд"), відтак змінено розмір складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Особливості призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України врегульовано Порядком, що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1.

Вказаним Порядком передбачено, що звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідка про розмір суддівської винагороди подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

Як свідчать матеріали справи позивач звернувся до відповідача із заявами про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації №03-36-1168 від 27.12.2018 та №03-36-226 від 17.01.2019.

Однак відповідач здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачу за довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації №03-36-1168 від 27.12.2018 з 01.01.2019; за заявою від 15.01.2019 - з 01.02.2019, а за довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації №03-36-226 від 17.01.2019 з 01.02.2019.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Разом з тим, суд наголошує, що частина 4 статті 142 Закону №1402-VIII, яка передбачає здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди діючого судді, не містить відповідні часові обмеження здійснення виплати за наслідками перерахунку, які у даному випадку фактично позбавляють особу на реалізацію права отримання належного розміру грошового утримання за один місяць та пов`язує право на перерахунок щомісячного довічного утримання саме зі зміною розміру складових суддівської винагороди.

Суд зазначає, що перерахунок, який просить здійснити позивач за грудень 2018 року, обумовлений відновленням раніше порушених прав громадян з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення №11-р/2018, а саме 04.12.2018. Разом із тим, перерахунок, який просить здійснити позивач за січень 2019 року, обумовлений підвищенням суддівської винагороди через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно з Законом України "Про державний бюджет на 2019 рік", а дію вказаного Закону поширено на весь 2019 рік, в тому числі і на січень 2019 року, що вказує на виникнення права позивача на перерахунок довічного грошового утримання згідно із Законом України "Про державний бюджет на 2019 рік" саме з 01.01.2019, а не з місяця, наступного за місяцем, у якому відбуваються зміни.

Натомість пункт 4 розділу ІІ Порядку (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) взагалі позбавляє позивача права на отримання довічного грошового утримання судді з урахуванням проведеного перерахунку у відповідності до вимог статті 142 Закону №1402-VIII за той місяць, коли було змінено розмір складових суддівської винагороди судді.

Виходи з викладеного суд дійшов висновку про протиправність застосування відповідачем у спірних правовідносинах положення пункт 4 розділу ІІ Порядку, тобто підзаконного нормативно-правового акта, оскільки Закон №1402-VIII має вищу юридичну силу, з огляду на наступне.

Юридична сила закону як основного джерела права, а також його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади, яким у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 85 Конституції України є Верховна Рада України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 17.10.2002 №17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) зазначено, що Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади, а відтак це означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Пунктом 6 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту.

Вирішуючи спірні правовідносини щодо визначення часу, з якого зобов`язаний орган Пенсійного фонду здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, суд виходить з приписів частини 3 статті 7 КАС України, згідно з якими у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні їм суперечити, а відтак, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону необхідно застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Аналогічний висновок щодо застосування закону як акта, який має вищу юридичну силу, ніж підзаконний нормативно-правовий акт, викладений у постановах Верховного Суду від 15.08.2019 у справі №281/459/17, від 24.10.2019 у справі №761/14626/17 та у справі №295/7219/16-а.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу як судді у відставці з 04.12.2018 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 31.01.2019, у тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, суд зауважує, що пункт 4 розділу ІІ Порядку у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.06.2019 №6-14 викладений в новій редакції, згідно з якою перерахунок щомісячного довічного утримання судді проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (пенсійне посвідчення від № від 08.06.2017 серії НОМЕР_2 ).

Оскільки сторонами не надано доказів понесення судових витрат, такі витрати розподілу та присудженню не підлягають.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04.12.2018 по 31.12.2018 згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області від 27.12.2018 №03-36-1168 та за період з 01.01.2019 по 31.01.2019 згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області від 17.01.2019 №03-36-226.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням раніше виплачених сум: за період з 04.12.2018 по 31.12.2018 на підставі довідки Державної судової адміністрації України в Чернігівській області від 27.12.2018 №03-36-1168, відповідно до якої суддівська винагорода з 04.12.2018 становить 39645,00 грн у розмірі 80% суддівської винагороди; за період з 01.01.2019 по 31.01.2019 згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області від 17.01.2019 №03-36-226, відповідно до якої суддівська винагорода з 01.01.2019 становить 43222,50 грн у розмірі 80% суддівської винагороди.

Судові витрати розподілу та присудженню не підлягають.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Донець