Справа № 280/7529/21
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 грудня 2021 року Справа № 280/7529/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сіпаки А.В., розглянув за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Запорізької області (бульвар Вінтера, буд. 22-А, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69096),

до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (вул.Перемоги, буд, 14, м. Київ, 01135)

про визнання протиправним та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Запорізької області (далі - відповідач 1), до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач 2) в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 03.08.2021 №284365 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.08.2021 відповідачем прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №284365 від 03.08.2021. Вказаною постановою на позивача було накладено стягнення в розмірах 17000,00 за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Розмір адміністративно-господарського штрафу визначено у відповідності до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Звертає увагу суду на те, що загального перевищення ваги транспортного засобу не було, а вантаж, що перевозився - є сипучим вантажем. З наданих документів неможливо встановити будь-яких характеристик чи навіть назву зважувального обладнання, яке було використано при проведенні габаритно вагового контролю, не зазначено відсоток похибки ваг і чи враховувався під час зважування особливість вантажу тощо. Наголошує на тому, що сипучий вантаж не є сталим під час руху в транспортному засобі, а тому може змінювати розподіл навантажень на вісі транспортного засобу у русі та/або під час гальмування, та в свою чергу не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень. Вважає, що при здійсненні зважування транспортного засобу з сипучим вантажем, який змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, результати вимірювання, не можна вважати достовірними, оскільки такі вимірювання здійснені без застосування відповідної Методики, яка б врахувала особливості вантажу, що свідчить про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем. Таким чином ваговий контроль здійснено посадовими особами Укртрансбезпеки без дотримання вимог чинного законодавства, зокрема, не дотримано правила зважування здвоєної осі, не враховано особливості вантажу, що перевозився. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 25.08.2021 у справі відкрите загальне позовне провадження, підготовче засідання призначене на 23.09.2021.

В період з 20.09.2021 по 22.09.2021 та з 23.09.2021 по 24.09.2021 суддя перебував у відпустці, через що підготовче засідання було відкладене на 23.10.2021, про що сторони були повідомлені.

У підготовче засідання 23.10.2021 представники сторін не прибули.

Протокольною ухвалою суду від 23.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.11.2021.

У судове засіданні 22.11.2021 представники сторін, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явились. Причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи неявку сторін, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд зазначає, що у встановлений судом строк відповідачем не було подано відзив на позовну заяву, при цьому будь-яких доказів поважності причин не подання відзиву також не надано.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені учасниками справи обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

17.07.2021 інспектором управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області на 129 км+603м а/д Н-30 було здійснено перевірку транспортного засобу марки МАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 із причепом ГКБ державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу на праві приватної власності. Перевірка полягала у здійснені габаритно-вагового контролю.

Також, 17.07.2017 відповідачем складено Довідку №0064001 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, відповідно до якої результат вагового контролю показав навантаження на осі: 1) 6,88 тон; 2) 12,39 тон; 3) 9,36 тон; 4) 10,23 тон, повна маса транспортного засобу 38,86 тон.

За результатами проведеної перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №285496 від 17.07.2021, в якому зафіксовані виявлені під час перевірки порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме абз. 15 ч. 1: "перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше ніж 20 %, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу".

03.08.2021 Придніпровським міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки стосовно ФОП ОСОБА_1 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №284365. Вказаною постановою на підставі абз.15 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08 вересня 2005 року №2862-IV, рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (далі - Правила №30) встановлено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Під час здійснення перевірки, згідно довідки про зважування від 17.07.2021 №0064001, встановлено, що навантаження на вісі автомобіля марки МАЗ, державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепами ГКБ, державний номер НОМЕР_2 склало: 1) 6,88 тон; 2) 12,39 тон; 3) 9,36 тон; 4) 10,23 тон, повна маса транспортного засобу 38,86 тон.

Тобто, перевіркою установлено факт навантаження на одиночну вісь 12,39 тон при дозволеній масі 11,00 т на одиночну вісь, що понад 10% більше від нормативно допустимого, але не більше 20%.

Отже, зазначені параметри вказаного транспортного засобу перевищували нормативно допустимі вагові обмеження, що було підставою вважати його великоваговим, для руху якого, за правилами ч. 4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", повинен бути спеціальний дозвіл.

Відповідно до абз.15 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідачем, з урахуванням встановлених перевіркою обставин, обґрунтовано застосовано до позивача штрафні санкції, які передбачені абз.15 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Щодо посилання позивача на те, що Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.08.2021 №285496 протиправно підписано лише одним інспектором, суд звертає увагу, що за змістом пункту 22 Порядку №1567, у редакції чинній з 26.08.2020, у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що перевірку транспортного засобу може здійснювати й одна посадова особа та відповідно за результатами перевірки складати акт та підписувати його.

Що стосується доводів позивача про те, що вантаж, який перевозився (горох врожаю 2021 року) є сипучим і його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, суд вважає безпідставними, оскільки автомобіль на вагу заїжджає повільно - зі швидкістю не більше 5-6 км на годину, а така швидкість руху не може призвести до значного зміщення вантажу.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24 липня 2019 року.

Стосовно посилання позивача на відсутність затвердженої методики зважування транспортного засобу при перевезенні ним сипучого вантажу (пшениці) як на підставу для визнання протиправними і скасування оскаржуваних постанов, суд враховує наступне.

У розумінні підпункту 2 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. №879 (далі - Порядок №879), вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 19 Порядку №879, у редакції чинній на час прийняття такого Порядку, встановлювалося, що регламент проведення вимірювання і зважування та технічні параметри вимірювального і зважувального обладнання визначаються Укравтодором згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №385 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30 і від 27 червня 2007 р. №879" пункт 19 Порядку №879 викладено в такій редакції: "Під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансінспекція або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку". При цьому змін до п.п.2 п.2 Порядку №879 внесено не було.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №671 "Про внесення змін до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні" виключено пункт 19 Порядку №879.

З огляду на виключення пункту 19 Порядку №879, наявність у терміні "вимірювання" посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не розцінюється судом як наявність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Викладене за своєю суттю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 02 серпня 2018 року у справі №820/1420/17 (провадження №К/9901/24144/18).

Разом з цим, відсутність на теперішній час Методики зважування (вимірювання) подільного (сипучого) вантажу, на що послався суд першої інстанції, не є підставою для звільнення перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу.

Такий висновок відповідає правовій позиції висловленій Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03.07.2019 по справі №819/1381/16.

Окрім того, суд враховує, що пункти 12, 13 Порядку №879 не встановлюють обов`язку для посадових осіб Укртрансбезпеки надавати водієві протокол, свідоцтво про метрологічну атестацію в ДП "Укрметстандарт" на предмет відповідності технічних характеристик ваг вимогам технічної документації виробника саме у режимі зважування у русі, повідомляти назву вагового комплексу, на якому здійснювався габаритно-ваговий контроль. Також законодавчо не встановлено вимоги щодо зазначення в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунку плати за проїзд характеристик вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю.

Щодо посилань позивача на те, що "квитанції", в яких зазначено нібито вагу транспортних засобів не можливо встановити ні модель вагів, ні їх серійний номер, а відтак відповідач не мав права посилатися на вказані "квитанції" як на доказ, слід зазначити таке.

Позивачем не наведено та судом не встановлено жодних законодавчих вимог щодо обов`язкового зазначення у перелічених позивачем документах вказаних позивачем даних (реквізитів).

При цьому, водій, під час проведення зважування транспортного засобу, не позбавлений права отримати для ознайомлення відповідні документи про сертифікацію вагового комплексу і про його періодичну повірку та пересвідчитись у їх відповідності нормам чинного законодавства тощо.

Таким чином, приписи ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" не містить ніяких застережень стосовно виду вантажу - подільного або неподільного, який перевозиться. Також санкція ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачає відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу без будь-яких застережень стосовно виду вантажу.

Отже, наведені доводи позивача - є необґрунтованими, не доведеними та законодавчо безпідставними.

Враховуючи підтвердження факту перевищення допустимої ваги вантажного автомобіля за відсутності дозволу на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, суд вважає, що Придніпровським міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки правомірно винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №284365 від 03.08.2021.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо інших посилань позивача викладених в позові та додаткових поясненнях, то суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, підстав для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, немає.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Запорізької області (бульвар Вінтера, буд. 22-А, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69096), до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (вул.Перемоги, буд, 14, м. Київ, 01135) про визнання протиправним та скасування постанови, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 01.12.2021.

Суддя А.В. Сіпака