Справа № 308/15500/21
Суддя: Дегтяренко К. С.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Дегтяренко К.С.,
за участі секретаря Чейпеш В.В.,

представника позивача Костів Л.А.,

відповідач ОСОБА_1 (Sangat Singh)
представник відповідача -адвокат Джуган Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород, адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про примусове видворення за межі території України, -

встановив :

Позивач, військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про примусове видворення за межі території України.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач громадянин Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 о 21:10 був виявлений та затриманий складом резерву 2-ї черги на ділянці відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » впс «Ужгород» в районі 270-271 прикордонних знаків, близько 900 м., до лінії державного кордону при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб.
Зазначає, що своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
Позивач вказує, що на момент затримання оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, передбачені ст.4 України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» з ст.8 ЗУ «Про прикордонний контроль» у відповідача відсутні.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04.11.2021 року в справі №308/14576/21 відповідача було затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
В подальшому особу було ідентифіковано завдяки оригіналу закордонного паспорту № НОМЕР_2 , виданий 21.11.2017, дійсний до 20.11.2027, який надає право перетинання державного кордону.
Також в ході роботи з відповідачем було встановлено, що останній потрапив в Україну на законних підставах по робочій візі, звертався до ПМУ ДМС України в м Києві та Київській області із заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні, однак в задоволенні якої було відмовлено, із заявою про отримання статусу біженця в Україні не звертався.

Окрім того, відповідач не має дозволу на працевлаштування, місце проживання в Україні відсутнє, наявності достатнього фінансового забезпечення на період перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України не встановлено.

На підставі наведеного, позивач просить примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22 листопада 2021 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду.
25 листопада 2021 року представник відповідача Сангат Сінгх адвокат Джуган Н.Б. через канцелярію суду подала відзив, в якому заперечує проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на те, що відповідач не ухиляється від самостійного повернення на батьківщину, тому просить залишити позов без задоволення.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснення надав аналогічні викладеним, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача 07 жовтня 2021 року через канцелярію суду подав відзив на адміністративний позов, в якому заперечив проти примусового видворення свого підзахисного за межі території України, посилаючись на мотиви у ньому викладені.
Відповідач у судовому засіданні пояснив, що хоче як найшвидше повернутися додому, має намір сам полетіти, однак грошей на те, щоб самостійно придбати квиток на літак не має, зазначив, що гроші йому може вислати дружина, а також у нього є друзі з якими він був разом на кордоні в яких є гроші. При цьому зазначив, що родичів в Україні не має, та місця проживання теж не має, де буде знаходитись поки йому переведуть гроші не знає.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно із частиною 1 стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За правилами ч.7 ст.5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.
Відповідно до ч.4 ст.46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень, в тому числі в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.
Судом встановлено,що відповідач громадянин Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 о 21:10 був виявлений та затриманий складом резерву 2-ї черги на ділянці відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » впс «Ужгород» в районі 270-271 прикордонних знаків, близько 900 м., до лінії державного кордону при спробі незаконного перетинання державного кордону з Укрїани в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб.
Позивач вказує, що на момент затримання оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, передбачені ст.4 України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» з ст.8 ЗУ «Про прикордонний контроль» у відповідача відсутні.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04.11.2021 року в справі №308/14576/21 відповідача було затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
В подальшому особу було ідентифіковано завдяки оригіналу закордонного паспорту № НОМЕР_2 , виданий 21.11.2017, дійсний до 20.11.2027, який надає право перетинання державного кордону.
Також в ході роботи з відповідачем було встановлено, що останній потрапив в Україну на законних підставах по робочій візі, звертався до ПМУ ДМС України в м Києві та Київській області із заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні, однак в задоволенні якої було відмовлено, із заявою про отримання статусу біженця в Україні не звертався.

Окрім того, відповідач не має дозволу на працевлаштування, місце проживання в Україні відсутнє, наявності достатнього фінансового забезпечення на період перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України не встановлено.

Враховуючи вимоги статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та зважаючи на те, що дії громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, такий не має статусу біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, 04.11.2021 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області прийнято рішення у справі № 308/14576/21 про затримання громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), з метою забезпечення видворення за межі території України, на строк, який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України ,,Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773- VI).
Згідно з п. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.
Стаття 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлює, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Частинами 1 та 5 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено вичерпний перелік підстав за яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення або видача чи передача іноземця та особи без громадянства. Такими підставами є: - де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; - де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; - де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; - де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.
Доказів стосовно наявності обставин, за яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення або видачу чи передачу відповідача до країни походження в ході судового розгляду здобуто не було, а тому відсутні підстави для застосування положень вищезазначеної норми.
Згідно абзацу 1 частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
На виконання вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та з метою упорядкування роботи з примусового повернення і примусового видворення іноземців та осіб без громадянства Міністерство внутрішніх справа України, Адміністрація Державної прикордонної служби України, Служба Безпеки України винесли спільний наказ № 353/271/150 від 23.03.2012, яким затвердили Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - Інструкція № 353/271/150).
Відповідно до пункту 4 Інструкції № 353/271/150 іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.
З наведеної норми Інструкція № 353/271/150 слідує, що така передбачає примусове видворення особи без попереднього рішення про її примусове повернення.
Також у пункті 7 розділу І Інструкції № 353/271/150 зазначено, що підставами для подання позову про примусове видворення іноземців є:
- невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення;
- наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, крім випадків затримання іноземця за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та його передачі прикордонним органам суміжної держави;
- якщо іноземці, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, не мають законних підстав для перебування на території України та якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких осіб відсутній договір про реадмісію;
- якщо іноземець, стосовно якого прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не виїхав з України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення, за винятком випадків, коли особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду,- до набрання рішенням суду законної сили.
Відтак, відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції № 353/271/150 примусове видворення особи без попереднього рішення про її примусове повернення можливе, якщо іноземці, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, не мають законних підстав для перебування на території України та якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких осіб відсутній договір про реадмісію.
Таким чином, іноземці або особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню без прийняття рішення про примусове повернення.
В матеріалах справи наявне рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства відносно громадянин Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказаним рішенням останнього зобов`язано покинути територію України до 23.11.2021 року. Вказане рішення доведено до відома відповідача, про що свідчить його підпис про ознайомлення з вказаним рішенням, зроблений в присутності перекладача.
Як встановлено і підтверджується матеріалами справи, відповідач після незаконного перетину кордону був виявлений та затриманий складом резерву 2-ї черги на ділянці відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » впс «Ужгород» в районі 270-271 прикордонних знаків, близько 900 м., до лінії державного кордону при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб.
За перетин державного кордону України, поза пунктом пропуску через державний кордон України, вчинений групою осіб, громадянин Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , був складений протокол про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 204-1 КУпАП та переданий для розгляду судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.
У зв`язку з тим, що відповідач вчинив незаконний перетин державного кордону України, суд доходить до висновку про наявність підстав для примусового видворення громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі території України.
Також слід вказати на відсутність доказів поширення на відповідача дії приписів Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».
Посилання представника відповідача, про наявність підстав самостійного повернення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки не підтверджуються, жодними доказами.
Станом на день розгляду справи у відповідача відсутні документи, які надають йому право перебувати на території України.
Крім того в судовому засіданні встановлено, що у відповідача відсутні кошти на самостійне повернення додому, а відповідно і виконання рішення про примусове повернення, що стверджується, зокрема, і протоколом про адміністративне затримання з якого вбачається, що під час затримання у ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не було вилучено грошових коштів.
При цьому посилання відповідача та його представника, на наявність друзів у яких є гроші, не знайшли свого підтвердження, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні вказані особи, є теж затриманими і такими, що перебувають у пункту тимчасового утримання іноземців.
Крім того ні відповідач, ні його представник, не змогли повідомити, де саме буде проживати та за які гроші існувати відповідач до моменту поки йому будуть надіслані гроші на придбання квитка.
Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що Україною будь-які міжнародні Угоди з Республіки Індії про реадмісію осіб не укладались, а тому, відповідно до ч. 3 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», громадянин Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) підлягає примусовому видворенню.
На підставі викладеного, ст.ст.26, 29, 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст.ст. 6, 8, 9-11, 72-79, 288, 289 КАС України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про примусове видворення за межі території України - задовольнити.
Примусово видворити громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі території України.
Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.289 КАС України у десятиденний строк із дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено 25 листопада 2021 року.

Суддя К.С. Дегтяренко