Справа № 300/1282/21
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 300/1282/21 пров. № А/857/14336/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Улицького В.З., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року (суддя Матуляк Я.П., ухвалене в м. Івано-Франківську) у справі № 300/1282/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бріолекс" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування в частині податкового повідомлення-рішення від 19.02.2021 № 000841/0701,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бріолекс" звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.02.2021 року за № 000841/0701 в частині застосування штрафних санкцій в розмірі20 018,00 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач- Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, яке в апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зокрема зазначає, що оскаржуване рішення в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 20 018 грн., є правомірними, прийнятим контролюючим органом в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений нормами діючого законодавства.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив таку задовольнити.

Позивач будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Протокольною ухвалою суду від 28.10.2021 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, в період з 13.01.2021 по 25.01.2021 Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову перевірку ТОВ Бріолекс щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, за результатами якої складено Акт №426/09-19-07-01/43138537 від 01.02.2021.

Вказаною перевіркою встановлено порушення ТОВ Бріолекс: п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого не виписано та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на суму без ПДВ - 275 090 грн., ПДВ - 55 018 грн.; п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України - завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду, а саме: ТОВ Бріолекс в період серпень - листопад 2020 року визначило податкові зобов`язання (в окремих випадках) з податку на додану вартість виходячи з ціни реалізації товарів, яка була нижче звичайних цін, та відповідно занижено податкові зобов`язання в сумі 20 018 грн.

На підставі висновків перевірки, ГУ ДПС в Івано-Франківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 19.02.2021 року за № 000841/0701.

ТОВ Бріолекс не погоджуючись з вказаним рішенням в частині застосування штрафної санкції за порушення п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України в розмірі 20 018 грн., звернулося в суд з даним позовом.

Задовольняючи позов та скасовуючи податкове повідомлення-рішення від 19.02.2021 року за № 000841/0701, в частині застосування штрафних санкцій суд першої інстанції зробив висновок, що твердження відповідача щодо порушення позивачем п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, яке полягає в тому, що ТОВ Бріолекс в період серпень-листопад 2020 визначались податкові зобов`язання (в окремих випадках) з податку на додану вартість виходячи з ціни реалізації товарів, яка була нижче звичайних цін, та відповідно занижено податкові зобов`язання в сумі 20 018 грн., є необґрунтованими.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно підпунктів 14.1.71, 14.1.219 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (надалі ПК України) звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу. Наведена норма також регламентує визначення звичайних цін для особливих випадків (при державному регулюванні цін; якщо при здійсненні операції обов`язковим є проведення оцінки; під час проведення аукціону (публічних торгів); для постачань товарів (робіт, послуг) за форвардним або ф`ючерсним контрактом; при примусовому продажу (відчуженні) майна, переданого в заставу позичальником з метою забезпечення вимог кредитора). В усіх інших випадках питання визначення звичайної ціни вирішується через загальну норму підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 ПК України. Ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, норми ПК України (не враховуючи норми для окремих (специфічних) видів операцій) визначають, що база оподаткування ПДВ операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, що відповідають ринковим; встановлюють низку обов`язкових умов відповідності ціни поставки (договірної ціни) ринковій ціні; передбачають можливість доведення невідповідності рівню ринкових цін договірної ціни.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, звичайні ціни застосовуються при постачанні самостійно виготовлених товарів/послуг або при постачанні необоротних активів (у разі відсутності обліку необоротних активів). Оскільки позивач реалізовував товари, ввезені ним на митну територію України, звичайні ціни не підлягають застосуванню.

Як встановлено підпунктом 20.1.36 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо нарахування та сплати податкових зобов`язань, коригування від`ємного значення об`єкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін.

Абзацами 1-3 п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку наслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань. Для операцій платника податку з постачання на митній території України товарів, раніше ввезених таким платником податку на митну територію України, база оподаткування визначається за загальним правилом, виходячи з їх договірної вартості, але не нижче ціни придбання, без урахування величини митної вартості.

Враховуючи наведені норми законодавства, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що відповідно до загальних правил нарахування ПДВ, які наведені в статті 188 ПК України, при продажу платником ПДВ не самостійно виготовлених, а купованих товарів, ПДВ має нараховуватися на їхню договірну вартість, при цьому база оподаткування не може бути нижче ціни їх придбання. Для операцій платника податку з постачання на митній території України товарів, раніше ввезених таким платником податку на митну територію України, база оподаткування визначається за загальним правилом виходячи з їх договірної вартості, але не нижче ціни придбання, без урахування величини митної вартості.

В даному випадку як вірно зазначено судом першої інстанції, податковий орган не встановив та не довів, що при продажу позивачем товарів, які попередньо були імпортовані на територію України, їх подальша реалізація здійснювалася за цінами, нижчими ціни їх придбання.

Враховуючи все викладене вище колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що висновки податкового органу щодо порушення позивачем п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, яке полягає в тому, що ТОВ Бріолекс в період серпень-листопад 2020 визначались податкові зобов`язання (в окремих випадках) з податку на додану вартість виходячи з ціни реалізації товарів, яка була нижче звичайних цін, та відповідно занижено податкові зобов`язання в сумі 20 018 грн., є необґрунтованим, а відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19.02.2021 року за № 000841/0701 в частині застосування штрафних санкцій в розмірі20 018,00 грн. вірно скасовано судом першої інстанції.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі № 300/1282/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді В. З. Улицький
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 22.11.2021