Справа № 640/535/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року м. Київ №640/535/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомАкціонерного товариства «Українська залізниця»
доСхідного офісу Держаудитслужби
провизнання протиправним та скасування висновку
встановив:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Східного офісу Держаудитслужби, у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати Висновок Східного офісу Держаудитслужби, оприлюднений в електронній системі закупівель «Ргогогго» 21.12.2020 про результати моніторингу процедури закупівлі, інформація щодо якої оприлюднена в електронній системі закупівель Ргогогго за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-07-31 -003476-с.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що електронна системи закупівель, на час розміщення оголошення від 31 липня 2020 року, не містила електронних полів для заповнення інформації про умови надання забезпечення тендерних пропозицій, а відтак висновок відповідача про наявність порушень позивачем законодавства про публічні закупівлі є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що в порушення пункту 9 частини другої статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі», позивачем в опублікованому оголошенні не було зазначено про мову, якою повинні готуватись тендерні пропозиції, та інформації про умови надання забезпечення тендерних пропозицій. Відтак оскаржуваний висновок є законним і скасуванню не підлягає.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до річного плану закупівель регіональною філією «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на 2020 рік останньою проведено процедуру закупівлі (відкриті торги) Послуг з ремонту вагонних уповільнювачів НК-114 № 8, 9 (ДК 021:2015 - 50220000-3 - Послуги з ремонту, технічного обслуговування залізничного транспорту і пов`язаного обладнання та супутні послуги). Номер закупівлі - UA-2020-07-31- 003476-с).

На підставі наказу Східного офісу Держаудитслужби від 01 грудня 2020 року №239 відповідачем було проведено моніторинг зазначеної закупівлі. За результатом моніторингу 21 грудня 2020 року в електронній системі закупівель «Prozorro» на виконання вимог частини 6 статті 7-1 Закону України «Про публічні закупівлі» оприлюднений висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2020-07-31-003476-C.

В якості порушення законодавства у висновку зазначено порушення вимог пункту 9 частини другої статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі» (за результатами аналізу питання повноти відображення інформації в оголошенні про проведення відкритих торгів).

Вважаючи зазначений висновок протиправним позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

У відповідності до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року №43 (далі по тексту - Положення №43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

За приписами підпункту 3 пункту 3 Положення №43 серед основних завдань Держаудитслужби України визначаються здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягнення економії бюджетних коштів.

При цьому, за правилами абзацу 5 підпункту 3 пункту 4 Положення №43 Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, реалізує державний фінансовий контроль через здійснення моніторингу закупівель.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірки закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 5 указаного Закону контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України «Про публічні закупівлі», проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.

Перевірка закупівель у замовників проводиться за місцезнаходженням юридичної особи, що перевіряється, чи за місцем розташування об`єкта права власності, щодо якого проводиться перевірка, і полягає у документальному та фактичному аналізі дотримання замовником законодавства про закупівлі. Результати перевірки закупівель викладаються в акті перевірки закупівель.

Моніторинг закупівлі здійснюється за місцезнаходженням органу державного фінансового контролю.

Порядок здійснення моніторингу публічних закупівель регламентовано положеннями статті 7-1 Закону України «Про публічні закупівлі», частиною першою якої передбачено, що моніторинг закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його територіальні органи.

Моніторинг закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладання договору про закупівлю та його виконання.

Моніторинг закупівлі не проводиться на відповідність тендерної документації вимогам частини четвертої статті 22 цього Закону.

Вичерпний перелік підстав моніторингу закупівлі, порядок прийняття рішення про початок його здійснення, а також строки його проведення визначені у частинах другій - четвертій статті 7-1 Закону України «Про публічні закупівлі».

Згідно частини другої статті 7-1 Закону України «Про публічні закупівлі» рішення про початок моніторингу закупівлі приймає керівник органу державного фінансового контролю або його заступник за наявності однієї або декількох із таких підстав:

1) дані автоматичних індикаторів ризиків;

2) інформація, отримана від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, про наявність ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель;

3) повідомлення в засобах масової інформації, що містять відомості про наявність ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель;

4) виявлені органом державного фінансового контролю ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель в інформації, оприлюдненій в електронній системі закупівель;

5) інформація, отримана від громадських об`єднань, про наявність ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявлених за результатами громадського контролю у сфері публічних закупівель відповідно до статті 9 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 7-1 Закону України «Про публічні закупівлі» таке рішення оприлюднюється протягом двох робочих днів з дня його прийняття в електронній системі закупівель органом державного фінансового контролю із зазначенням унікального номера оголошення про проведення процедури закупівлі, присвоєного електронною системою закупівель, та дати його оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу та/або унікального номера повідомлення про намір укласти договір та дати його оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу, а також опису підстав для здійснення моніторингу закупівлі.

Частиною четвертою статті 7-1 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що строк здійснення моніторингу закупівлі не може перевищувати 15 робочих днів з дати оприлюднення рішення про початок моніторингу закупівлі в електронній системі закупівель.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 7-1 Закону України «Про публічні закупівлі» за результатами моніторингу закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу закупівлі (далі - висновок), що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником. Такий висновок підлягає оприлюдненню в електронній системі закупівель протягом трьох робочих днів з дня його складання.

У висновку обов`язково зазначаються: 1) найменування замовника, щодо якого здійснювався моніторинг закупівлі, його ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження; 2) найменування предмета закупівлі та його очікувана вартість; 3) унікальний номер оголошення про проведення процедури закупівлі, присвоєний електронною системою закупівель, та дата його оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу та/або унікальний номер повідомлення про намір укласти договір та дата його оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу; 4) опис порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявленого за результатами моніторингу закупівлі; 5) зобов`язання щодо усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.

У висновку може зазначатися додаткова інформація, визначена органом державного фінансового контролю необхідною для більш детального опису результатів моніторингу закупівлі.

Якщо за результатами моніторингу закупівлі не виявлено порушень законодавства у сфері публічних закупівель, у висновку зазначається інформація про відсутність порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.

Як зазначає відповідач, за результатами проведеного моніторингу, в порушення вимог пунктів 8 та 9 частини другої статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі», в опублікованому оголошенні про проведення відкритих торгів не містилось інформації про мову, якою повинні були готуватися тендерні пропозиції та інформацію про умови надання забезпечення тендерних пропозицій, що призвело до винесення оскаржуваного висновку.

Суд, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, не погоджується із такими доводами відповідача, з огляду на наступні обставини.

Згідно з частиною першою статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі» оголошення про проведення відкритих торгів безоплатно оприлюднюється в електронній системі закупівель відповідно до статті 10 цього Закону.

Частиною другою статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що оголошення про ведення відкритих торгів повинно містити зокрема наступну інформацію:

- розмір, вид та умови надання забезпечення тендерних пропозицій (якщо замовник вимагає його надати).

Відповідно до пункту 3 Порядку, розміщення інформації в електронній системі закупівель здійснюється замовником шляхом заповнення електронних полів, визначених адміністратором і реалізованих в електронній системі закупівель, та завантаження відповідних документів через автоматизоване робоче місце замовника.

Таким чином, законодавством у сфері публічних закупівель передбачено, що замовник оприлюднює інформацію про публічну закупівлю, зокрема оголошення, виключно шляхом заповнення електронних полів, визначених адміністратором і реалізованих в електронній системі закупівель.

Судом встановлено, що система закупівель, на час розміщення оголошення UA-2020-07-31-003476-с 31 липня 2020 року не містила електронних полів для заповнення інформацією про умови надання забезпечення тендерних пропозицій.

Відсутність електронних полів для заповнення інформацією про умови надання забезпечення тендерних пропозицій підтверджується витягом робочого кабінету авторизованого електронного майданчика «Прозорро», яке додано до матеріалів справи.

Як зазначає позивач та підтверджено в матеріалах справи письмовими доказами, з метою дотримання вимог частини другої статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі» позивач розмістив інформацію про розмір забезпечення тендерних пропозиції у розмірі 60000,00 грн. та зазначив «електронна гарантія».

Таким чином, позивачем виконано вимогу щодо зазначення інформації про умови забезпечення тендерних пропозиції, з огляду на що твердження відповідача про порушення в цій частині вимог законодавства про закупівлі є необґрунтованим.

Таким чином, з огляду на наявні докази, що підтверджують фактичну відсутність в електронній системі закупівель електронних полів для заповнення інформації про мову, якою повинна готуватись тендерна пропозиція та про умови надання забезпечення тендерних пропозицій, позивач не міг заповнити інформацію у даних полях та фактично виконати вимоги частини другої статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі».

Посилання відповідача на відсутність доказів, що підтверджують фактичне виконання пункту 9 частини другої статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі», суд вважає безпідставними.

В зв`язку із наведеним суд вважає, що позивачем не було порушено законодавство про публічні закупівлі, а тому винесений висновок за результатами моніторингу закупівлі є необґрунтованим і підлягає скасуванню.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що позивач жодним чином не обґрунтовує, які саме його права, свободи та інтереси порушені Держаудитслужбою, за судовим захистом яких він вимушений був звернутися до суду, та не зазначає, які саме негативні наслідки виникли для цього з моменту складання оскаржуваного висновку.

Суд, проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, не погоджується із такими твердженнями відповідача та не приймає їх до уваги, з огляду на наступне.

Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України «Про публічні закупівлі» відносини, пов`язані із сферою публічних закупівель, регулюється виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини десятої статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» у разі незгоди замовника з інформацією, викладеною у висновку, він має право оскаржити висновок до суду протягом 10 робочих днів з дня його оприлюднення, про що зазначається в електронній системі закупівель протягом наступного робочого дня з дня оскарження висновку до суду.

Замовник зазначає в електронній системі закупівель про відкриття провадження у справі протягом наступного робочого дня з дня отримання інформації про відкриття такого провадження та номер такого провадження.

Оскільки позивач не був згоден з інформацією, викладеною в оскаржуваному висновку, він скористався своїм правом на оскарження даного висновку та звернувся із відповідним позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Висновок Східного офісу Держаудитслужби, оприлюднений в електронній системі закупівель «Ргогогго» 21.12.2020 про результати моніторингу процедури закупівлі, інформація щодо якої оприлюднена в електронній системі закупівель Ргогогго за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-07-31 -003476-с.

3. Стягнути на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вулиця Тверська, 5, ) за рахунок бюджетних асигнувань Східного офісу Держаудитслужби (49600, м. Дніпро, вулиця Володимира Антоновича, 22, корпус 2, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко