Справа № 420/7448/21
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7448/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Токмілової Л.М.,

за участю секретаря Мунтян С.І.,

за участю сторін:

представник позивача Кагановича А.І.,

представника відповідача Бескровного М.О.,

представника відповідача Клюкіна К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режим відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, в якому позивач просить суд:

- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною, а саме: Офісу Генерального прокурора викладене в листі від 22.03.2021 № 21-72вих-21 та Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, викладену в листі від 02.04.2021 № 21-1148вих-21, щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 2014 по 2021 роки грошових коштів, які складають різницю між отриманою заробітною платою за виконання обов`язків прокурора військової прокуратури Південного регіону України, виконання обов`язків прокурора на адміністративних посадах у військовій прокуратурі Білгород-Дністровського гарнізону, додатковими видами грошового забезпечення за виконання обов`язків військовослужбовця Збройних Сил України і належними грошовими коштами, та зобов`язати Офіс Генерального прокурора та Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону вчинити певні дії, а саме: нарахувати та виплати ОСОБА_1 за період з 2014 по 2021 роки грошові кошти, які складають різницю між отриманою заробітною платою і належними грошовими коштами за виконання обов`язків прокурора військової прокуратури Південного регіону України, виконання обов`язків прокурора на адміністративних посадах у військовій прокуратурі Білгород-Дністровського гарнізону додатковими видами грошового забезпечення за виконання обов`язків військовослужбовця Збройних Сил України, згідно з статтями 81, 82 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697, ст.ст. 10-1, 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановами Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, а також Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260.

- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною, а саме: щодо ненарахування та невиплати Офісом Генерального прокурора та військовою прокуратурою Південного регіону України, а з 11.09.2020 (після перейменування) - Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_1 з 03.09.2014 по 14.03.2021 посадового окладу у розмірі, передбаченому в статті 81 Закону України «Про прокуратуру», та зобов`язати вчинити певні дії, а саме: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманим розміром посадового окладу і належним розміром посадового окладу (з 3 вересня 2014 року по 14 березня 2021 року згідно положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням виплачених сум.

- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною, а саме: щодо ненарахування та невиплати військовою прокуратурою Південного регіону України, а з 11.09.2020 (після перейменування) - Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_1 за період з 10.03.2017 по 14.03.2021 надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,3 та 1,5 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури, передбачену у статті 81 Закону України «Про прокуратуру», та зобов`язати вчинити певні дії, а саме: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , надбавку за виконання обов`язків на адміністративній посаді - заступника керівника прокуратури у розмірі 1,3 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури, згідно положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» за період з 10.03.2020 по 20.10.2020 та надбавку за виконання обов`язків на адміністративній посаді - керівника прокуратури у розмірі 1,5 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури, згідно положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною, а саме: щодо ненарахування та невиплати Офісом Генерального прокурора військовою прокуратурою Південного регіону України, а з 11.09.2020 (після перейменування) - Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2014-2021 роки відповідно до вимог ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та зобов`язати вчинити певні дії, а саме: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманою грошовою допомогою на оздоровлення за 2014 та 2021 роки та належною грошовою допомогою на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, згідно положень ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною, а саме: щодо ненарахування та невиплати військовою прокуратурою Південного регіону України, а з 11.09.2020 (після перейменування) - Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 14.03.2021 окладу за військове звання із розрахунку 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, помноженого на тарифний коефіцієнт 0,72, 0,76 та 0,8 згідно Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та зобов`язати вчинити певні дії, а саме: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманим окладом за військове звання за період з 01.03.2018 по 10.09.2020 та окладом за військове звання із розрахунку 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, помноженого на тарифний коефіцієнт 0,72, 0,76 та 0,8 (з 30.08.2017 по 31.12.2017 - 1152,00 гривень, з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 1414,74 гривень, з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 1585,74 гривень, з 01.01.2020 по 31.12.2020 - 1900,00 гривень, з 01.01.2021 по 14.03.2021 - 2600,00 гривень), згідно Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною, а саме: щодо ненарахування та невиплати військовою прокуратурою Південного регіону України, а з 11.09.2020 (після перейменування) - Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_1 з урахування посадового окладу прокурора регіональної прокуратури (68 100,00 гривень) та надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді, які передбачені ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», а також окладу за військовим званням (2400 гривень), який передбачений у Примітці до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, та зобов`язати вчинити певні дії, а саме: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманою одноразовою грошовою допомогою і належною одноразовою грошовою допомогою в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 календарних років служби, з урахуванням посадового окладу прокурора регіональної прокуратури (68 100,00 гривень) та надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді, які передбачені ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», а також окладу за військовим званням (2400 гривень), який передбачений у Примітці до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704.

- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною, а саме: щодо ненарахування та невиплати військовою прокуратурою Південного регіону України, а з 11.09.2020 (після перейменування) - Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у загальній кількості 156 днів з урахування посадового окладу прокурора регіональної прокуратури (68 100,00 гривень) та надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді, які передбачені ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», а також окладу за військовим званням (2400 гривень), який передбачений у Примітці до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, та зобов`язати вчинити певні дії, а саме: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , різницю між отриманою компенсацією за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у загальній кількості 156 днів, з урахуванням посадового окладу прокурора регіональної прокуратури (68 100,00 гривень) та надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді, які передбачені ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», а також окладу за військовим званням (2400 гривень), який передбачений у Примітці до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704.

- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною, а саме: щодо ненарахування та невиплати військовою прокуратурою Південного регіону України, а з 11.09.2020 (після перейменування) - Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_1 грошового забезпечення за період наданої у 2021 році відпустки та компенсації за всі невикористані у 2021 році дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення із застосуванням коефіцієнту 2,9 календарних дня за 156 днів відпустки, згідно п. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 3 Розділу XXXI (Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби) Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, та зобов`язати вчинити певні дії, а саме: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення за період наданої у 2021 році відпустки та компенсацію за всі невикористані у 2021 році дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення із застосуванням коефіцієнту 2,9 календарних дня за 156 днів відпустки, згідно п. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 3 Розділу XXXI (Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби) Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що військовою прокуратурою Південного регіону України та Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону за період 03.09.2014 року по 14.03.2021 року невірно здійснювалось обрахування та виплата посадового окладу, та невірно обраховано розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки а також дні додаткової відпустки зазначено, розмір одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 календарних років служби, розмір надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,3 та 1,5 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури, розмір грошової допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2014-2021 роки. Позивач посилається на невірне застосування відповідачами законодавства, що призвело до невірних обрахунків та невиплати належних позивачу, на його переконання, коштів у вигляду грошового забезпечення.

11.05.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

09.07.2021 року судом вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи розпочато спочатку.

17.08.2021 року ухвалою суду прийняти до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень Офісу Генерального прокурора, а саме: відмову викладену з листі № 21-728 вих-21 від 22.03.2021 року щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та всіх його складових (в тому числі одноразових виплат), за період проходження служби на посаді старшого слідчого слідчого відділу військової прокуратури Сил антитерористичної операції з 01.10.2015 року по 09.03.2017 року, із розрахунку розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 1697-VІІ від 14.10.2014 року;

- зобов`язати суб`єкт владних повноважень Офіс Генерального прокурора вчинити певні дії, а саме: здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та всі його складові (в тому числі одноразові виплати), за період проходження служби за посаді старшого слідчого слідчого відділу військової прокуратури Сил антитерористичної операції з 01.10.2015 по 09.03.2017 року, із розрахунку розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 1697-VІІ від 14.10.2014 року.

- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченим останньому грошовим забезпеченням та грошовим забезпеченням ОСОБА_1 та всіх його складових (в тому числі одноразових виплат), за період проходження служби за посаді старшого слідчого слідчого відділу військової прокуратури Сил антитерористичної операції з 01.10.2015 року по 09.03.2017 року, із розрахунку розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 1697-VІІ від 14.10.2014 року в сумі 552077,85 грн. п`ятсот п`ятдесят дві тисячі сімдесят сім гривень вісімдесят п`ять копійок).

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень Спеціалізовану прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 визначеної п. 2 ч. 2 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді керівника окружної (місцевої) прокуратури, а саме військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України в період з 21.10.2020 року по 14.03.2021 року, розрахованої в порядку та спосіб визначений ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 1697-VІІ від 14.10.2014 року.

- зобов`язати суб`єкт владних повноважень Спеціалізовану прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону вчинити певні дії, а саме: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , визначену п. 2 ч. 2 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді керівника окружної (місцевої) прокуратури, а саме військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України в період з 21.10.2020 року по 14.03.2021 року, розраховану в порядку та спосіб визначений ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року.

- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, а саме: відмову викладену в листі № 21-1148 вих-21 від 02.04.2021 року щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та всіх його складових (в тому числі одноразових виплат), за період проходження служби з 16.07.2015 року по 25.09.2015 року та з 10.03.2017 року по 14.03.2021 року, із розрахунку розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року.

- зобов`язати суб`єкт владних повноважень Спеціалізовану прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону вчинити певні дії, а саме: здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та всі його складові (в тому числі одноразові виплати), за період проходження служби з 16.07.2015 року по 25.09.2015 року та з 10.03.2017 року по 14.03.2021 року, із розрахунку розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року.

- стягнути з Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону на користь ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченим останньому грошовим забезпеченням та грошовим забезпеченням ОСОБА_1 та всіх його складових (в тому числі одноразових виплат), за період проходження служби з 16.07.2015 року по 25.09.2015 року та з 10.03.2017 року по 14.03.2021 року, із розрахунку розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року в сумі 2242432,15 грн. (два мільйони двісті сорок дві тисячі чотириста тридцять дві гривні п`ятнадцять копійок).

06.09.2021 року представником відповідача Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону надано відзив на позов, в якому зазначено, що із вказаними позовними вимогами відповідач не згоден та вважає вимоги безпідставними, необґрунтованими і такими, що не відповідають чинному законодавству. Відповідач зазначає, що оскільки за період з 11.06.2018 по 19.09.2019 КМУ зміни до постанови від 31.05.2012 № 505 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників органів прокуратури, не внесені, а законами України про Державний бюджет України на відповідний рік видатки на реалізацію положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» не були передбачені, у відповідача відсутні повноваження самостійно встановити підвищений посадовий оклад та виплачувати відповідні кошти позивачу у спірному періоді з урахуванням посадового окладу, який визначений ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», тобто поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників та у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України. Органи прокуратури України не мали правових підстав для виплати заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці в розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України. Щодо перерахунку та виплатити позивачу грошового забезпечення та усіх його складових за період з 19.09.2019 (після запровадження реформування системи органів прокуратури) по 14.03.2021 із розрахунку розміру посадового окладу, передбаченого ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» відповідач зазначає, що Наказом Генерального прокурора від 17.02.2021 №40 днем початку роботи окружних прокуратур визначено 15.03.2021 року. На час спірних правовідносин у період з 19.09.2019 по 14.04.2021 положення ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» не поширювалися на позивача як на працівника військової прокуратури. Щодо нарахування та виплати надбавки за виконання позивачем обов`язків на адміністративній посаді керівника окружної (місцевої) прокуратури за період з 21.10.2020 по 14.03.2021 з урахуванням ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» відповідач зазначає, що оклади працівників військових прокуратур гарнізонів, які обіймають адміністративні посади, визначені у схемах посадових окладів, затверджених Постановою КМУ від 31.05.2012 № 505. Так, у додатку № 7 до вказаної постанови місячний посадовий оклад заступника військового прокурора гарнізону з жовтня 2017 року встановлений у розмірі 7460 гривень. Відповідач стверджує, що правомірно, законно та обґрунтовано позивачу виплачувалась заробітна плата з березня 2017 року по березень 2021 року з урахуванням займаної ним адміністративної посади відповідно до Постанови КМУ від 31.05.2012 року № 505.

14.09.2021 року позивачем надано відповідь на відзив, в якому останній наголошує на тому, що норми ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року застосовуються з 16.07.2015 року. Позивач зазначає, що посилання відповідача на незатвердження КМУ змін до постанови КМУ № 505 від 31.05.2012 року суперечить принципу верховенства права. Наведені у відзиві посилання позивач вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують правомірності заявлених за позовом вимог.

23.09.2021 року відповідачем надано заперечення, в яких зазначено про необґрунтованість та безпідставність припущень позивача.

11.10.2021 року судом продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

25.10.2021 року до суду від Офісу Генерального прокурора надійшов відзив, в якому представник заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що позивач вибірково застосовує норми законодавства.

10.11.2021 року судом закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

24.11.2021 року в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив повністю задовольнити вимоги з підстав, наведених у позові. Представники відповідачів заперечували щодо задоволення позовних вимог. Судом, 24.11.2021 року, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

02.09.2014 року за Наказом МОУ № 512 з лейтенантом юстиції запасу ОСОБА_1 укладено контракт строком на 5 років про проходження військової служби у ЗСУ (а.с.89-90, том 2).

03.09.2014 року Наказом Військової прокуратури Південного регіону України № 145к старшого лейтенанта юстиції запасу ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Військової прокуратури Південного регіону України (а.с.92, том 2).

12.12.2014 року Наказом Військової прокуратури Південного регіону України № 382к старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора відділу організації представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії корупції у воєнній сфері військової прокуратури Південного регіону України з 09.12.2014, звільнивши його з посади прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави у судах військової прокуратури Південного регіону України (а.с.93, том 2).

10.04.2015 року Наказом Військової прокуратури Південного регіону України № 245к капітана юстиції ОСОБА_1 з 10 квітня призначено на посаду старшого прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України, звільнивши його з посади прокурора відділу організації представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії корупції у воєнній сфері військової прокуратури Південного регіону України (а.с.94, том 2).

07.07.2015 року Наказом Військової прокуратури Південного регіону України № 468к капітана юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади старшого прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України та призначено на посаду прокурора цієї ж прокуратури (а.с.95, том 2).

25.09.2015 року Наказом Військової прокуратури Південного регіону України № 759к капітана юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України та направлено для подальшого проходження військової служби у розпорядження військового прокурора сил антитерористичної операції (а.с.96, том 2).

01.10.2015 року Наказом військової прокуратури сил антитерористичної операції № 67к капітана юстиції ОСОБА_1 призначено старшим слідчим слідчого відділу військової прокуратури сил антитерористичної операції (а.с.97, том 2).

02.03.2017 року Наказом Генеральної прокуратури України № 94-вк з 10.03.2017 року капітана юстиції ОСОБА_1 призначено заступником військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України (а.с.98, том 2).

20.10.2020 року Наказом Офісу Генерального прокурора № 409к на полковника юстиції ОСОБА_1 покладено тимчасове виконання обов`язків військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України (а.с.100, том 2).

16.02.2021 року Наказом МОУ № 50 підполковника юстиції ОСОБА_1 , звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) (а.с.101-103, том 2)

11.03.2021 року Наказом Генеральної прокуратури України № 133к підполковника юстиції ОСОБА_1 з 14.03.2021 року звільнено з посади заступника військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України (а.с.104, том 2).

12.03.2021 року Наказом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону №184к підполковника юстиції ОСОБА_1 з 14.03.2021 року виключено зі списків особового складу військової прокуратури Південного регіону України, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Білгород-Дністровського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Одеської області (а.с. 105, том 2).

Вказаним наказом зобов`язано Відділу фінансування та бухгалтерського обліку Спеціалізованої прокуратури у військовій та обороннім сфері Південного регіону провести з підполковником юстиції ОСОБА_1 повний розрахунок. Виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років служби. Виплатити грошову компенсацію за дні невикористаних щорічних основних та додаткових відпусток відповідно до довідки відділу кадрової роботи та державної служби Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (а.с.105, том 2).

З листом від 26.02.2021 року позивач звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою, в якій просив: виплатити суму додатково нарахованого грошового забезпечення та всіх його складових (у томі числі одноразових виплат) за період проходження служби на посаді старшого слідчого слідчого відділу військової прокуратури Сил антитерористичної операції з 01.10.2015 року по 09.03.2017 року, із розрахунку розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014 року розміру посадового окладу (а.с.59-60, том 1).

22.03.2021 року Офісом Генерального прокурора надано відповідь, в якій повідомлено, що для здійснення перерахунку заробітної плати відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014 року з 01.10.2015 року по 09.03.2017 року немає підстав (а.с.61-63, том 1).

Позивач вважає, що відповідачем має бути здійснено перерахунок грошового забезпечення та всіх його складових відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014 року та надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді керівника окружної (місцевої) прокуратури, а саме військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України в період з 21.10.2020 року по 14.03.2021 року в порядку та спосіб визначений ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Прокуратуру в Україні очолює Генеральний прокурор, якого призначає на посаду та звільняє з посади за згодою Верховної Ради України Президент України.

З 15.07.2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VIІ набрав чинності 15.07.2015 року, крім ст. 12 (місцеві прокуратури) та Додатка до цього Закону щодо переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур, які набрали чинності з 15.12.2015 року (абзац 3 п.1 розд. XII "Прикінцеві положення").

З набранням чинності Законом № 1697-VІІ втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ 1991 року, крім, зокрема, ч. 1 ст. 49, яка втратила чинність з 15.12.2015 року (п. 3 розд. XII "Прикінцеві положення").

Згідно ст. 12 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (Закон № 1697-VII) у системі прокуратури України діють місцеві прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону. За приписами ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-УІІ заробітна плата прокурорів регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за вислугу років; виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Законом України № 1697-УІІ визначено нові розміри посадових окладів працівників органів прокуратури.

Частиною 3 ст. 81 Закону передбачалось, що посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених Законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат (в подальшому розмір окладу змінювався). Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом прокурора регіональної прокуратури - 1,2.

В подальшому з 01.01.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII, яким внесені зміни до ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" та визначено, що посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури становить 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а в подальшому посадовий оклад був збільшений до 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (Закон № 113-IX від 19.09.2019 року).

Відповідно до п. 13 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII Кабінету Міністрів України доручено у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом. Кабінетом Міністрів України на виконання приведених приписів не приведено нормативно-правові акти у відповідність до цього Закону.

Після прийняття Закону України 14.10.2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру" були прийняті Закон України від 28.12.2014 року № 80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік" та Закон України від 28.12.2014 року № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

Так, Законом № 79-VIII доповнений розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України , зокрема, пункт 26, який передбачив, що норми і положення ст. 81 Закону України від 14.10.2014 року "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 9 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Аналогічні норми містить ч.2 ст. 8 Закону України "Про оплату праці". Згідно ст.13 зазначеного Закону оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Згідно п. п. 1, 18 ст. 2 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджет це план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються відповідно органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду; головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до ст.22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень. За змістом ст. 22 Бюджетного кодексу України бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Головний розпорядник бюджетних коштів, згідно з ч. 5 п. 7 ст. 22 Бюджетного кодексу України, здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень та оцінку ефективності бюджетних програм, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі. Видатки та кредитування Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, пов`язані з реалізацією програм та заходів згідно із ст.87 цього Кодексу (ч. 1 ст. 30 Бюджетного кодексу України).

Згідно з частинами 1 та 2 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

За приписами ст. 89 Закону України "Про прокуратуру" функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України.

Згідно статті 90 вказаного Закону фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" норми і положення, зокрема, ст.81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів.

Законами України про Державний бюджет України на 2015 рік та подальші періоди видатки на реалізацію положень ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" не передбачались, з часу набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" розміри окладів працівників органів прокуратури регулювалися постановами Кабінету Міністрів України та Законами України про Державний бюджет України, тому відповідач не мав правових підстав для нарахування та виплати позивачу заробітної плати поза межами видатків Державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Ст. 95 Конституції України передбачено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Органи прокуратури здійснюють свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування в межах, передбачених законами про Державний бюджет України на відповідний рік. Дія закону про Державний бюджет України обмежена календарним роком, особливістю цього закону є і те, що при здійсненні бюджетного процесу нормативно-правові акти застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать його положенням.

Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати в іншому розмірі, ніж це передбачено постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 року "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Оскільки Кабінетом Міністрів України зміни до постанови від 31 травня 2012 року № 505 щодо умов оплати праці, зокрема, розмірів окладів працівників, не внесені, а Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» видатки на реалізацію положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» не передбачались, відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, 26.03.2020 року Конституційний Суд України прийняв рішення у справі № 6-р/2020, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом другим резолютивної частини рішення встановлено, що положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.152 Конституції України та ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Зі змісту наведеної норми слідує, що за загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішенням. У рішенні від 09.02.1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституційним Судом України в рішенні № 6-р/2020 від 26.03.2020 року прямо вказано про втрату чинності положеннями закону саме з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 26.03.2020 року.

Визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач, у спірних відносинах, був зобов`язаний і діяв у межах та на підставі того законодавства, яке існувало на час виникнення спірних відносин, а тому дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати виходячи з окладів прокурорів, які вказані у ст. 81 Закону № 1697-VІІ, у спірний період з 16.07.2015 року по 25.03.2020 року, не можуть бути визнані протиправними, оскільки вони відповідали вимогам нормативно-правових актів, які були чинними.

Щодо правовідносин між сторонами, які виникли після прийняття рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 щодо нарахування та виплати заробітної плати у вигляді посадового окладу за період з 26.03.2020 року по 14.03.2021 року, суд зазначає, що рішення Конституційного Суду України №6-р/2020 прийняте 26.03.2020 року, а тому право на отримання заробітної плати у розмірі, виходячи із визначеного розміру посадового окладу, виникає з дня прийняття рішення Конституційним Судом України, а саме з 26.03.2020 року.

Відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за:

1) вислугу років;

2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.

Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора обласної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Офісу Генерального прокурора - 1,3.

Посадові оклади прокурорів, які перебувають на адміністративних посадах, встановлюються у такому розмірі: 1) Генерального прокурора - 1,7 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора; 2) першого заступника Генерального прокурора - 1,5 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора; 3) заступника Генерального прокурора - 1,3 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора; 4) керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора - 1,27-1,20 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора; 5) заступника керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора - 1,17-1,10 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора; 6) керівника обласної прокуратури - 1,5 посадового окладу прокурора обласної прокуратури; 7) першого заступника керівника обласної прокуратури - 1,4 посадового окладу прокурора обласної прокуратури; 8) заступника керівника обласної прокуратури - 1,3 посадового окладу прокурора обласної прокуратури; 9) керівника підрозділу обласної прокуратури - 1,27-1,20 посадового окладу прокурора обласної прокуратури; 10) заступника керівника підрозділу обласної прокуратури - 1,17-1,10 посадового окладу прокурора обласної прокуратури; 11) керівника окружної прокуратури - 1,5 посадового окладу прокурора окружної прокуратури; 12) першого заступника керівника окружної прокуратури - 1,4 посадового окладу прокурора окружної прокуратури; 13) заступника керівника окружної прокуратури - 1,3 посадового окладу прокурора окружної прокуратури; 14) керівника підрозділу окружної прокуратури - 1,27-1,20 посадового окладу прокурора окружної прокуратури; 15) заступника керівника підрозділу окружної прокуратури - 1,17-1,10 посадового окладу прокурора окружної прокуратури.

Враховуючи, що рішення Конституційного Суду України № 6-р/2020 прийнято 26.03.2020 року, яким визнано неконституційним положення п. 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, право на отримання заробітної плати у вигляді належного посадового окладу виникає у працівника прокуратури з 26.03.2020 року.

Відтак, суд вказує, що грошові кошти, які були недоотримані позивачем, підлягають перерахунку та виплаті з урахуванням приписів рішення Конституційного Суду України №6-р/2020 від 26.03.2020, а тому з метою ефективно захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіон щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та всіх його складових (в тому числі одноразових виплат), за період проходження служби з 26.03.2020 року по 14.03.2021 року, із розрахунку розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року та зобов`язання Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення та всіх його складових (в тому числі одноразові виплати), за період проходження служби з 26.03.2020 року по 14.03.2021 року із розрахунку розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 №1-223/2018 (2840/18).

У задоволенні вимоги про стягнення невиплаченої разової грошової допомоги слід відмовити як передчасної, оскільки стягненню підлягають лише ті суми, які були нараховані, але не виплачені.

Саме такий спосіб захисту порушених прав позивача в даній частині позовних вимог суд вважає достатнім та належним.

Щодо вимоги нарахування та виплати надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час правовідносин), систему прокуратури України становили Генеральна прокуратура України; регіональні прокуратури; місцеві прокуратури; військові прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

До військових прокуратур належали Головна військова прокуратура (на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України), військові прокуратури регіонів (на правах регіональних), військові прокуратури гарнізонів та інші військові прокуратури (на правах місцевих), перелік яких визначається в Додатку до цього Закону.

Частиною 3 статті 10 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що у структурі регіональної прокуратури утворюються підрозділи - управління та відділи.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про прокуратуру», прокурором органу прокуратури є керівник підрозділу регіональної прокуратури.

Статтею 39 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що адміністративними посадами у військових прокуратурах є посада керівника підрозділу військової прокуратури регіону.

Суд звертає увагу, що 02.03.2017 року Наказом Генеральної прокуратури України № 94-вк з 10.03.2017 року капітана юстиції ОСОБА_1 призначено заступником військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України (а.с.98, том 2).

20.10.2020 року Наказом Офісу Генерального прокурора № 409к на полковника юстиції ОСОБА_1 покладено тимчасове виконання обов`язків військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України (а.с.100, том 2).

11.03.2021 року Наказом Генеральної прокуратури України № 133к підполковника юстиції ОСОБА_1 з 14.03.2021 року звільнено з посади заступника військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України (а.с.104, том 2).

Згідно із ст. 41 Закону України «Про прокуратуру», повноваження прокурора на адміністративній посаді припиняються в разі звільнення з посади прокурора або припинення повноважень на посаді прокурора.

Отже, позивач у період з 20.10.2020 року по 14.03.2021 року виконував обов`язки військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України, тобто виконував повноваження прокурора на адміністративній посаді та з 14.03.2021 року звільнений з адміністративної посади.

Таким чином, суд вважає помилковим висновок відповідача щодо неперебування позивача на адміністративній посаді у військовій прокуратурі Південного регіону України у період з 20.10.2020 року по 14.03.2021 року, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 визначеної п. 2 ч. 2 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді керівника окружної (місцевої) прокуратури, а саме військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України в період з 21.10.2020 року по 14.03.2021 року, розрахованої в порядку та спосіб визначений ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 1697-VІІ від 14.10.2014 року та зобов`язання здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 визначеної п. 2 ч. 2 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді керівника окружної (місцевої) прокуратури, а саме військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України в період з 21.10.2020 року по 14.03.2021 року, розрахованої в порядку та спосіб визначений ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 1697-VІІ від 14.10.2014 року.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 90, 242, 245, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Офісу Генерального прокурора (01011, м.Київ, вул.Різницька, 13/15, ), Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (65012, м.Одеса, вул. Пироговська, 11, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіон щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та всіх його складових (в тому числі одноразових виплат), за період проходження служби з 26.03.2020 року по 14.03.2021 року, із розрахунку розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року.

Зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення та всіх його складових (в тому числі одноразові виплати), за період проходження служби з 26.03.2020 року по 14.03.2021 року із розрахунку розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 №1-223/2018 (2840/18).

Визнати протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіон щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 визначеної п. 2 ч. 2 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді керівника окружної (місцевої) прокуратури, а саме військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України в період з 21.10.2020 року по 14.03.2021 року, розрахованої в порядку та спосіб визначений ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 1697-VІІ від 14.10.2014 року.

Зобов`язати здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 визначеної п. 2 ч. 2 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді керівника окружної (місцевої) прокуратури, а саме військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України в період з 21.10.2020 року по 14.03.2021 року, розрахованої в порядку та спосіб визначений ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 1697-VІІ від 14.10.2014 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30.11.2021 року.

Суддя Л.М. Токмілова