Справа № 160/11093/20
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 160/11093/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Чабаненко С.В.,
суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі №160/11093/20 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, третя особа - Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернуся до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 02.02.2018 року по 21.03.2019 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 02.02.2018 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 21.03.2019 року - березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 02.02.2018 року по 21.03.2019 року включно в сумі 50 689 гривень 43 копійки із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 02.02.2018 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 21.03.2019 року березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 02.02.2018 року по 30.11.2018 року. Зобов`язано Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 02.02.2018 року по 30.11.2018 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, наказом військового комісара Покровсько-Тернівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) від 21.03.2019 року №49, підполковника ОСОБА_1 , заступника військового комісара з територіальної оборони Покровсько-Тернівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу звільнено з військової служби у запас за підпунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту) з правом носіння військової форми одягу та посаду здав 21.03.2019 року.

08.04.2020 року позивач звернувся з заявою до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій просив, зокрема,:

- виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року в сумі 9067,02грн.;

- провести перерахунок та індексацію грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 року по 16.03.2019 року.

Відповідач листом від 06.05.2020 року за №6/3/182 повідомив, що індексація грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 16.03.2019 року нарахована та виплачена останньому у повному обсязі, про що зазначено у картці особового рахунку військовослужбовця. Крім того, відповідач зазначив, що базовий місяць для розрахунку індексації за період з 01.03.2018 року по 16.03.2019 року визначено березень 2018 року.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у повному розмірі за період з 02.02.2018 по 21.03.2019 року, позивач звернувся до суду.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що індексації грошового забезпечення гарантується законом, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін є безумовним обов`язком відповідача. Водночас, відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, належить до компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум. У зв`язку з цим вимога щодо зобов`язання відповідача встановити базовий місяць січень 2008 року та березень 2018 року не підлягає задоволенню. Крім того. Суд першої інстанції зазначив, що відповідачем частково було здійснено індексацію грошового забезпечення позивача, а саме за період з 01.12.2018 року по 21.032019 року нарахована та виплачена індексація в сумі 347,71 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі ст.2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Відповідно до п. 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Згідно з п. 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо визначення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення, апеляційний суд виходить з наступного.

Як вірно було зазначено судом першої інстанції, розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено нарахувння та виплата ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у сумі 347,71 грн. за період з 01.12.2018 року по 21.03.2019 року.

При цьому доказів проведення індексації грошового забезпечення позивача в період проходження останнім військової служби з 02.02.2018 року по 30.11.2018 року матеріали справи не містять.

Разом з тим, як вірно було зазначено судом першої інстанції, розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 року у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Як вже зазначалось вище, у даній правовій ситуації індексація не була нарахована та виплачена позивачеві в період проходження останнім військової служби з 02.02.2018 року по 30.11.2018 року.

Тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.

За таких обставин, з матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що відповідачем не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення позивача за вказаний період, а тому питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року по справі № 240/11882/19, яка відповідно до приписів ч.5 ст. 242 КАС України враховується судом при вирішені зазначеного спору.

Водночас, колегія суддів розцінює критично доводи відповідача з приводу відсутності фінансового ресурсу, оскільки наведене не може бути підставою для не нарахування індексації заробітної плати та відмови у її виплаті позивачу, а також жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на її нарахування та виплату, що фактично є предметом спору у даній справі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 липня 2019 року по справі № 240/4911/18 та відповідно до приписів ч.5 ст. 242 КАС України враховується судом при вирішенні даного спору.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта з приводу розрахунку суми індексації в сумі 50689,43 грн, з огляду на те, що проведення індексації грошового забезпечення позивача в даному випадку належить до дискреційних повноважень саме відповідача.

З урахуванням вищенаведеного та зважаючи на те, що підстави і порядок обчислення індексації грошових доходів населення визначаються законодавством України, колегія суддів дійшла висновку про передчасність спору щодо визначення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення позивача та визначення суми індексації.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі №160/11093/20- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко