Справа № 260/2222/20
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 260/2222/20 пров. № А/857/17263/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Вовка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Виноградівський завод пластмасових сантехнічних виробів",

на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року (суддя Луцович М.М., час ухвалення 16:15 год., місце ухвалення м.Ужгород, дата складання повного тексту 19.08.2021),

в адміністративній справі №260/2222/20 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Виноградівський завод пластмасових сантехнічних виробів" до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Закарпатській області,

про визнання дій протиправними,

встановив:

У червні 2020 року позивач ТДВ "Виноградівський завод пластмасових сантехнічних виробів" звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, в якому просив визнати дії відповідача з внесення до витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.08.2019 року

№1061/0/195-19, інформації Грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2017,

№1060/0/195-19, інформації Грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2018,

№1063/0/195-19, інформації Грошова оцінка земельної ділянки станом на 17.07.2018,

№1062/0/195-19, інформації Грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2019,

як протиправні, вчинені з перевищенням наданих владних повноважень та такими, що не відповідають наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №489 від 25.11.2016 року «Про затвердження порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.12.2016 року за №1647/29777.

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Ухвалою суду першої інстанції від 27.07.2020 року, постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, залучено до участі у справі третю особу Головне управління ДПС у Закарпатській області.

Третя особа ГУ ДПС у Закарпатській області надала суду першої інстанції пояснення, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 року відмовлено у задоволенні позову.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржили його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. Вважає апелянт, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що дії відповідача щодо застосування останнім у витягах від 23.08.2019 р. коефіцієнту функціонального використання земельної ділянки (Кф) у розмірі 2,0 та 3,0 - не є предметом даного позову. Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції не дав відповіді на ключове питання, а саме, щодо відповідності спірних витягів Додатку №9 до Порядку №489, яким затверджено форму витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку та яким передбачено зазначення у витязі із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки лише дати формування витягу. Зазначення у витязі інших дат, в тому числі стосовно визначення нормативної грошової оцінки станом на будь-яку іншу дату, Додатком 9 до Порядку №489 не передбачено. Також вказує апелянт, що третя особа просила відповідача надати не витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку станом на конкретну дату, а лише копії нормативно грошових оцінок земельної ділянки на конкретну дату. Крім того, суд першої інстанції помилково ототожнює примітку, яка мається у спірних витягах «станом на 01.01.2017, на 01.01.2018, на 17.07.2018, на 01.01.2019», з датою формування витягів, яка збігається з датою їх видачі, а саме: 23 серпня 2019р.. Скаржник стверджує, що витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки є похідним документом від самої технічної документації, а тому відповідач має право відображати у спірних витягах інформацію виключно використовуючи дані з технічної документації станом на дату формування витягу - 23 серпня 2019 р., а не створювати будь-які нові показники станом на будь-які інші дати. На переконання скаржника, саме тому Порядком №489 відповідачу надано право визначати нормативно грошову оцінку землі виключно станом на дату формування витягу. Зазначення відповідачем у спірних витягах інших дат, в тому числі стосовно визначення нормативної грошової оцінки станом на будь-яку іншу дату ніж дату формування витягу є порушенням Порядку №489. На переконливу думку скаржника, ігнорування відповідачем всіх положень Порядку в сукупності та системності призвело до того, що останній, встановивши у сформованих 23.08.2019 чотирьох спірних витягах примітку щодо дати нормативної грошової оцінки станом: на 01.01.2017, на 01.01.2018, на 17.07.2018 та на 01.01.2019, вийшов за межі наданих діючим законодавством України владних повноважень, та вчинив дії, які не передбачені Порядком №489. Тому апелянт вважає, що прийняте судом рішення не відповідне вимогам діючого законодавства та обґрунтованості.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення суду від 16.08.2021 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує щодо її доводів. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Також відповідач подав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою І-ЗК №001383, виданого 31.01.1995 р. Виноградівською міською радою Виноградівського району Закарпатської області, позивач ТДВ "Виноградівський завод пластмасових сантехнічних виробів" використовує земельну ділянку площею 76500 кв.м. за місцезнаходженням: м. Виноградів, вул. Лейзмана, 27 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства (а.с. 17-19).

Позивач є платником земельного податку як землекористувач відповідно до пп.269.1.2 п.269.1 ст.269 Податкового кодексу України на підставі Державного акта від 31.01.1995 серія І-ЗК №001383 на право постійного користування земельною ділянкою за його місцезнаходженням: м. Виноградів, вул. Лейзмана, 27, яка є об`єктом оподаткування відповідно до пп.270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України.

З метою підтвердження правильності визначення та повноти декларування позивачем податкових зобов`язань з земельного податку Головним управлінням ДФС у Закарпатській області було надіслано до відповідача запит від 15.08.2019 року за №17902/10/07-16-14-02 про надання інформації та їх документального підтвердження, а саме: просило надати належним чином завірені копії нормативно грошових оцінок земельної ділянки, яка перебуває у власності ТДВ Виноградівський завод пластмасових сантехнічних виробів, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею від 31.01.1995 1-3К №001383 за його місцезнаходженням: м. Виноградів, вул. Лейзмана, 27, станом на: 01.01.2017 (з врахуванням Коефіцієнта Кф 2,0); 01.01.2018 (з врахуванням Коефіцієнта Кф 2,0): 17.07.2018 (з врахуванням Коефіцієнта Кф 3,0); 01.01.2019 (з врахуванням Коефіцієнта Кф 3,0) (а.с. 95).

На вказаний запит Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області супровідним листом від 02.09.2019 №11-7-0.4-6804/2-19 надало Головному управлінню ДФС у Закарпатській області витяги від 23.08.2019 року із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, що надана позивачу в постійне користування, із показниками нормативно грошової оцінки на дату: 01.01.2017, 01.01.2018, 17.07.2018 та 01.01.2019 (а.с. 96).

Таким чином, відповідачем були оформлені чотири витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, в яких зазначено дату нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом: на 01.01.2017; на 01.01.2018; на 17.07.2018; на 01.01.2019. При цьому, грошова оцінка на вказані дати визначена із застосуванням двох коефіцієнтів функціонального використання Кф - 2,0 та Кф - 3,0 (а.с. 9-12).

Вважаючи протиправними дії відповідача з внесення до витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.08.2019 року інформації про грошову оцінку станом на 01.01.2017, на 01.01.2018, на 17.07.2018, на 01.01.2019, позивач звернувся з даним позовом до адміністративного суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову, однак в частині щодо мотивів відмови рішення суду необхідно змінити, з врахуванням наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Стаття 193 Земельного кодексу України визначає, що державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Статтею 206 ЗК України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За визначенням статті 1 Закону України Про Державний земельний кадастр від 07.07.2011 №3613-VI (далі Закон №3613-VI) Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою, зокрема, визначення розміру плати за землю (стаття 194 ЗК України).

Згідно ст.2 Закону №3613-VI, Державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб, зокрема, при проведенні оцінки землі.

Регулювання відносин, що виникають при веденні Державного земельного кадастру, здійснюється відповідно до Конституції України, Земельного кодексу України, цього Закону, законів України "Про землеустрій", "Про оцінку земель", "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", "Про захист персональних даних", інших законів України та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ст.4 Закону №3613-VI).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №3613-VI, ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно із ч.2 ст.7 Закону №3613-VI, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, серед іншого, належать: ведення та адміністрування Державного земельного кадастру; погодження надання висновків за результатами проведення державної експертизи програм і проектів з питань ведення та адміністрування Державного земельного кадастру, матеріалів і документації Державного земельного кадастру; здійснення підготовки земельно-кадастрової документації; внесення до Державного земельного кадастру та надання відомостей про землі, розташовані у межах державного кордону України, територій Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, районів, сіл, селищ, міст; ведення поземельних книг та надання витягів із Державного земельного кадастру про земельні ділянки; організація здійснення на відповідній території робіт із землеустрою та оцінки земель, що проводяться з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру; розроблення форм витягів, інформаційних довідок із Державного земельного кадастру, повідомлень про відмову у наданні відомостей, порядку обліку заяв і запитів про отримання відомостей із Державного земельного кадастру; участь у погодженні матеріалів і документації Державного земельного кадастру та в установленому порядку надання відповідних висновків; організація взаємодії з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями з питань ведення Державного земельного кадастру; здійснення інших повноважень згідно з цим Законом.

Відповідно до статті 9 Закону №3613, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно Положення про Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 21.05.2021 №248, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане. Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, дорученнями Віце- прем`єр-міністра України, його першого заступника та заступників, наказами Держгеокадастру, дорученнями Голови Держгеокадастру та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням.

Правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні визначені Законом України Про оцінку земель від 11.12.2003 №1378-ІV (далі - Закон №1378-ІV). Преамбулою даного Закону передбачено, що він спрямований на регулювання відносин, пов`язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель.

За визначенням ст.1 Закон №1378-ІV, нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами. Дата оцінки земельної ділянки - дата (число, місяць та рік), на яку проводиться оцінка земельної ділянки та визначається її вартість. Для нормативної грошової оцінки земельної ділянки - дата, вказана в технічній документації.

Згідно із ч.5 ст.5 Закону №1378-ІV, нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Абзацом 2 статті 20 Закону №1378-ІV визначено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Частиною 3 статті 23 Закону №1378-ІV встановлено, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Статтею 12 Закону №1378-ІV визначено, що нормативно-методичне регулювання оцінки земель здійснюється у відповідних нормативно-правових актах, що встановлюють порядок проведення оцінки земель, організації і виконання землеоціночних робіт, склад і зміст технічної документації та звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок, вимоги до них, порядок їх виконання.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 №489, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2016р. за №1647/29777, затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів (ділі Порядок №489), який визначає процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів.

Згідно із пунктами 2-4 розділу І Порядку №489, нормативна грошова оцінка земель населених пунктів проводиться відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року №213 (із змінами). Інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель населених пунктів є затверджені генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій і детальні плани територій, відомості Державного земельного кадастру, дані інвентаризації земель та державної статистичної звітності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку №489, за результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються за заявою зацікавленої особи (додаток 8) як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (додаток 9).

З метою внесення даних до Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку земель населених пунктів оформлюється електронний документ відповідно до вимог Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 (п.2 розділу ІІІ Порядку №489).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у розглядуваному позові позивач ТДВ "Виноградівський завод пластмасових сантехнічних виробів" оспорює дії відповідача ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області щодо внесення до витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.08.2019 року інформації про грошову оцінку станом на 01.01.2017, на 01.01.2018, на 17.07.2018, на 01.01.2019.

Змісту такої інформації, яка відображена у вказаних витягах від 23.08.2019 року, тобто правомірність відомостей про земельну ділянку, в тому числі щодо розміру коефіцієнта, позивач не оскаржує.

Тому, суд першої інстанції помилково обґрунтував своє рішення правомірністю дій відповідача щодо застосування у витягах з технічної документації вірних коефіцієнтів функціонального використання земельної ділянки.

Суд апеляційної інстанції враховує, що видача відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області розглядуваних витягів із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки станом на 01.01.2017, на 01.01.2018, на 17.07.2018 і на 01.01.2019, була зумовлена необхідністю виконання запиту Головного управління ДФС у Закарпатській області від 15.08.2019 року за №17902/10/07-16-14-02.

Такі витяги були надані саме для ГУ ДФС у Закарпатській області супровідним листом від 02.09.2019 №11-7-0.4-6804/2-19.

Метою отримання таких витягів була необхідність для контролюючого органу виконання функцій щодо перевірки правильності визначення та повноти декларування позивачем податкових зобов`язань з земельного податку.

Колегія суддів зазначає, що як уже було вказано вище, відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку №489, дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються за заявою зацікавленої особи (додаток 8) як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (додаток 9).

Отже, видача витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки не передбачає можливість вибору суб`єктом владних повноважень на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, оскільки є єдиним законодавчо закріпленим варіантом поведінки відповідача при оформленні даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані витяги із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 23.08.2019 року за своїм змістом це інформаційні дані про нормативно грошову оцінку земельної ділянки конкретно визначеної земельної ділянки.

Такі витяги не порушують прав чи законних інтересів позивача самим фактом їх видачі на запит іншої (не позивача) зацікавленої особи.

Водночас, відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача. Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування. Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно ч.1, ч.3 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Із змісту наведених вище правових норм видно, що при розгляді адміністративної справи обов`язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю суб`єктів владних повноважень у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону.

З врахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що розглядувані витяги від 23.08.2019 року з технічної документації про грошову оцінку землі не є рішеннями суб`єкта владних повноважень, тобто відповідача.

Дії відповідача щодо видачі таких витягів на запит ГУ ДФС у Закарпатській області, а також зазначення у цих витягах інформації про грошову оцінку земельної ділянки станом на 01.01.2017, на 01.01.2018, на 17.07.2018 і на 01.01.2019, не зумовлює окремо для позивача виникнення прав чи обов`язків, та не порушують охоронюваних законом прав чи інтересів позивача.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення відповідних (розглядуваних) позовних вимог.

З врахуванням наведених вище обставин справи та правового регулювання спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є правильним, резолютивну частину якого необхідно залишити без змін. Проте, в частині щодо мотивів відмови у задоволенні позову, відповідно до приписів статті 317 КАС України, рішення суду належить змінити, з урахуванням вказаних вище висновків апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Виноградівський завод пластмасових сантехнічних виробів" задоволити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року в адміністративній справі №260/2222/20 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Виноградівський завод пластмасових сантехнічних виробів" до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання дій протиправними змінити, в частині щодо мотивів відмови у задоволенні позову.

У решта частині рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року в адміністративній справі №260/2222/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 29.11.2021 року