Справа № 532/2078/21
Суддя: Назарьова Л. В.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді Назарьової Л. В,

з участю секретаря судового засідання Маляренко І. М,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі:

- інспектор роти № 3 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Будніков К. В.,

- Управління патрульної поліції в Полтавській області,

- Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції Полтавської області ДПП Буднікова Кирила Всеволодовича, Управління патрульної поліції в Полтавській області та Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції Полтавської області про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

Встановив:

22 вересня 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

Так, ОСОБА_1 зазначає, що 14 вересня 2021 року о 23 годині 14 хвилин під час керування автомобілем RENAULT MAGNUM був зупинений працівниками поліції, які не оголошуючи причину зупинки транспортного засобу, пред`явили вимогу надати посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Після намагання з`ясувати причину зупинки транспортного засобу, працівником поліції без встановленої процедури розгляду справи, прийнято постанову, в якій зазначено, що водій керував транспортним засобом із тріщиною лобового скла в зоні дії склоочисників, чим порушив ДСТУ 3649:2010 п.6.8.5 та не пред`явив посвідчення відповідної категорії. Камера ві0115, реєстраційний документ на ТЗ, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п. 2.4 а ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП.

Позивач зазначає, що керування транспортним засобом із тріщиною на лобовому склі не є порушенням ПДР, а тому працівник поліції не мав права зупиняти автомобіль та вимагати для перевірки документи. Крім цього, поліцейським порушено порядок розгляду справи. Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 прохає суд скасувати постанову та закрити провадження у справі.

05 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач ОСОБА_2 зазначає, що відповідно до п. 31.1 ПДР України забороняється експлуатація згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності стандартам. Згідно з п. 6.8.5 Національного стандарту України «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання ДСТУ 3649:1010 на вітровому склі колісних транспортних засобів не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників. Нормами законодавства України ( п. 2.4 а ПДР, ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух») встановлено, що на вимогу працівника поліції водій повинен пред`явити для перевірки документи, в тому числі посвідчення водія. Позивачем не заперечується факт керування автомобілем із тріщиною на лобовому склі та не надання посвідчення водія. Крім цього із відеозапису, проведеного на місці зупинки автомобіля вбачається, що розгляд справи здійснено з дотриманням процедури. Враховуючи вищевикладене, відповідач зазначає, що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

18 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача Департаменту патрульної поліції, в якій зазначено, що позов є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з тих же підставі, які зазначені ОСОБА_2 .

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 вересня 2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30 вересня 2021 року до участі в справі як співвідповідача залучено Департамент патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області.

Позивач, ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій прохав справу розглянути без його участі.

Відповідач, ОСОБА_2 , а також представники Департамент патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області та Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАО № 4772932 від 14.09.2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що 14.09.2021 року о 23 годині 14 хвилин по вулиці Занасипський шлях,2 в м. Кременчук водій ( ОСОБА_1 ) керував транспортним засобом Renault Magnum номерний знак НОМЕР_1 з тріщиною лобового скла в зоні дії склоочисників, чим порушив ДСТУ 3649:2010 п. 6.8.5 та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії. Камера НОМЕР_2 , чим порушив п. 2.4 а ПДР. На ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн (а.с.11).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з термінологією, визначеною п.1.10. ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно із ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 10 розділу ІІІ тієї ж Інструкції передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУПАП.

Відповідно до вимог пункту 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

При цьому відповідальність за порушення п. 31.1 ПДР передбачена ч.1 ст. 121 КУпАП.

ОСОБА_1 до відповідальності за вказане правопорушення не притягувався.

Із постанови про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та із наданого суду відеозапису з місця події вбачається, що причиною зупинки транспортного засобу яким керував водій є допущене позивачем порушення вимог п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання».

У зазначеному ДСТУ 3649:2010 викладені вимоги до технічного стану автотранспортних засобів, які знаходяться в експлуатації.

Відповідно до пункту 1.1 ДСТУ 3649:2010 цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби (далі КТЗ) категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Пунктом 6.8. ДСТУ 3649:2010 передбачено вимоги до інших елементів конструкції.

Пунктом 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» дійсно визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Відповідність вказаній вимозі перевіряється візуально (п. 7.8.1 ДСТУ).

Разом з тим, приписами ДСТУ 3649:2010 такі пошкодження не віднесено до технічної несправності автомобіля.

Доводи відповідача ґрунтуються на тому, що позивач керував транспортним засобом, що має технічну несправність, а саме тріщину на вітровому склі в зоні роботи склоочисників.

Пунктом 31 ПДР встановлені вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

За приписами п. 31.3 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством:

а) у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху;

б) якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю);

в) якщо номерні знаки не відповідають вимогам відповідних стандартів;

г) у разі порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до підпункту 31.4 пункту 31 ПДР заборонено експлуатацію транспортних засобів за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначених цим пунктом вимогам.

У наведеному пункті ПДР викладений перелік технічних несправностей транспортних засобів, за наявності яких забороняється їх експлуатація.

При цьому, вказаний перелік технічних несправностей, наведений в пункті 31 ПДР, не містить такої несправності, як тріщина на вітровому склі в зоні роботи склоочисників.

Таким чином, у розумінні ПДР тріщина на склі автомобіля позивача не віднесена до технічної несправності автомобіля, а фактично наявність вказаного дефекту скла свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність автомобіля.

Отже, наявність тріщин та сколів на вітровому склі в зоні склоочисників транспортного засобу не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за цією нормою КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що твердження відповідача про те, що причиною зупинки транспортного засобу є тріщина на склі є безпідставними.

За приписами пункту 2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1Правил дорожнього рухуУкраїни.

Згідно з п.п.а п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1Правил дорожнього рухуУкраїни документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладену в постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17, в якій наголошено, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Разом з тим, статтею 32 ЗУ «Про національну поліцію» визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Статтею 35 ЗУ «Про національну поліцію» визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Із змісту постанови можна зробити висновок, що причиною зупинки транспортного засобу стала наявність тріщини на лобовому склі. Зазначене підтвердужється також і відеозаписом із місця події. При цьому судом встановлено, що зазначена інспектором причина зупинки не належить до порушень Правил дорожнього руху України та не входить до переліку підстав для зупинки, визначеного ЗУ "Про національну поліцію".

Із відеозапису вбачається, що на вимогу інспектора надати посвідчення водія, ОСОБА_1 відмовився надати такі документи оскільки йому не повідомлена причина зупинки транспортного засобу.

Крім цього із наданого суду відеозапису вбачається, що інспектором повідомлено водія, що проводиться розгляд справи за ст. 121 КУпАП і при цьому роз`яснені його права та прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вказаною нормою, після чого інспектор пройшов до службового автомобіля та після оформлення письмового тексту постанови оголосив про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 126 КУпАП. Процедури розгляду справи за ч. 1 ст. 126 КУпАП відеозапис не містить.

Таким чином суду не надано доказів, які б підтверджували, що інспектором виконані вимоги КУпАП щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувану постанову необхідно скасувати, а провадження по справі - закрити.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Згідно ст. 2 Закону України "Про судовий збір", платники судового збору громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №543/775/17 визначено правову позицію, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України "Про судовий збір" , які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з нормами п. 5 ч. 2 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У ч. 5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", яка відповідно до вказаної вище постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17 підлягає застосуванню при поданні позовів у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, визначено, що ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 454 грн.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки судом прийнято рішення про задоволення позову в повному обсязі, тому із Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись статтями 19, 20, 71, 77, 99, 139, 222, 252, 251, 283, 286, КАС України, суд

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції Полтавської області ДПП Буднікова Кирила Всеволодовича, Управління патрульної поліції в Полтавській області та Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції Полтавської області про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕАО № 4772973 від 14.09.2021 року про накладення адміністартивного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути із Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканець АДРЕСА_1 ;

відповідачі:

- інспектор роти № 3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Будніков Кирило Всеволодович, юридична адреса: м. Кременчук вул. 40 років ДАІ,3 Полтавської області;

- Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, , юридична адреса: м. Кременчук вул. 40 років ДАІ,3 Полтавської області;

- Управління Патрульної поліції в Полтавській області, юридична адреса: с. Розсошенці вул. Кременчуцька,2В Полтавської області.

Суддя