Справа № 140/8546/21
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/8546/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Любешівської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовом до Любешівської селищної ради (далі - відповідач, Любешівська селищна рада) про визнання протиправним та скасування рішення від 22.07.2021 №12/33 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування сушильної камери у селі Залізниця гр. ОСОБА_1 », яким відмовлено у задоволенні поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності; зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування сушильної камери у селі Залізниця, орієнтовною площею 1 га за клопотанням від 22.06.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.06.2021 ОСОБА_1 подав до Любешівської селищної ради клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності (у порядку передбаченому ст.123 Земельного кодексу України), яке мотивовано тим, що рішенням сесії сьомого скликання Любешівської селищної ради від 25.03.2020 за №2-39/19 було затверджено містобудівну документацію «Зміну функціонального призначення території господарського двору з детальним планом території земельної ділянки в районі АДРЕСА_1 », загальною площею 58,03 га, у тому числі територія охоплена ДПТ становить 39,01 га.

Зазначає, що він побудував будівлю сушильної камери по АДРЕСА_1 , за що сплатив відповідні штрафні платежі. Факт знаходження даної будівлі по АДРЕСА_1 стверджується:

- актом від 25 лютого 2019 року за № 21А складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності відповідно до котрого встановлено, що громадянин ОСОБА_1 з липня 2018 року по лютий 2019 року без документів, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, без проектної документації на будівництво будівлі сушильної камери, без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що за класом наслідків (відповідності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) до Управління ДАБІ у Волинській області, самочинно розпочав виконання будівельних робіт з будівництва будівлі сушильної камери та збудував будівлю сушильної камери. Будівля розміщена на земельній ділянці колишнього радгоспного двору;

- приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 25.02.2019, відповідно до котрого було зобов`язано його привести об`єкт будівництва у відповідності до вимог діючого містобудівного законодавства України.

Вважає, що усі вищезазначені документи, які були видані Управлінням ДАБІ, засвідчують той факт, що будівля сушильної камери по АДРЕСА_1 побудована ним, тобто є його власністю. Усі штрафи є сплачені.

Окрім цього посилається на те, що не має змоги виконати приписи інспекційної установи, а саме: оформити документи щодо введення даного об`єкту в експлуатацію в силу того, що земельна ділянка не перебуває у його власності чи принаймні у його користуванні.

Після винесення сесією рішення про затвердження містобудівної документації: «Зміни функціонального призначення території господарського двору з детальним планом території земельної ділянки в районі АДРЕСА_1 », загальною площею 58,03 га у тому числі територія охоплена ДПТ становить 39,01 га, виникла можливість у наданні в користування зазначеної земельної ділянки з попереднім встановленням меж такої ділянки. В першу чергу дані дії потрібно вчинити по відношенню до власників приміщень, які розташовані на такій земельній ділянці, одним із власником котрого є він. З цією метою він і подав вищезазначене клопотання. Позивач вважає, що тим самим прогарантував своєчасне проведення орендної плати за користування земельною ділянкою.

ОСОБА_1 вказує, що 05.08.2021 за допомогою засобів поштового зв`язку позивачем було отримано супровідний лист від 27.07.2021 за №Д-711 від Любешівської селищної ради та саме відмовне рішення №12/33 від 22.07.2021 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування сушильної камери у селі Залізниця гр. ОСОБА_1 », відповідно до якого селищна рада вирішила відмовити у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1 га на території колишнього господарського двору у селі Залізниця для обслуговування самочинно збудованої будівлі сушильної камери у зв`язку з відсутністю права власності заявника на самочинно збудовану будівлю та через те, що надання такого дозволу суперечитиме вимогам статті 134 Земельного кодексу України.

Позивач вважає оскаржуване рішення необґрунтованим та немотивованим, оскільки у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки відмовлено з підстав, які не передбачені положеннями ЗК України. Разом з тим позивач посилається на те, що не приховує самочинно збудоване приміщення, та бажає його узаконити, проте для того, щоб розпочати даний процес необхідно мати земельну ділянку на праві власності чи хоча б у користуванні.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.21).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав та зазначив, що як вбачається із акту №21А, складеного 25.02.2021 Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області, упродовж 2018-2019 років позивач по АДРЕСА_1 здійснив самочинне будівництво сушильної камери. Здійснене позивачем будівництво є самочинним, оскільки відсутні докази того, що будівництво здійснювалось на земельній ділянці, що була йому відведена в установленому порядку для цієї мети, а також, що об`єкт нерухомості збудовано за наявності належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Крім того, відсутні докази звернення позивачем до інспекції архітектурно-будівельного контролю стосовно узаконення самочинно збудованого приміщення, а також відмови цього органу у вирішенні спірного питання, яка б свідчила про наявність спору про право.

Також зазначає, що позивач не надав доказів звернення до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю для набуття права власності та введення об`єкта в експлуатацію у встановленому законом порядку, а відразу звернувся до органу місцевого самоврядування з приводу набуття права на земельну ділянку, на якій розташоване самочинне будівництво. Права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для обслуговування об`єкта підприємницької діяльності, в тому числі, для обслуговування самочинного будівництва позивач не має. При цьому посилається на те, що земельна ділянка, на якій розміщено самочинно збудоване позивачем приміщення сушильної камери за цільовим призначенням відноситься до земель сільськогосподарського призначення, а не до земель промисловості. З наведених підстав відповідач просив в позові відмовити (а.с.26-33).

16.09.2021 на поштову адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що жодних та допустимих доказів того, що земельна ділянка, на якій розташована сушильна камера, відноситься до земель сільськогосподарського призначення, а не до земель промисловості, не надає (а.с.36-37).

23.09.2021 на поштову адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що суд не має права зобов`язати орган місцевого самоврядування діяти всупереч закону, а також, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 селищна рада не вбачає (а.с40-41).

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 25.03.2020 Любешівською селищною радою прийнято рішення за №2-39/19 «Про затвердження «Зміни функціонального призначення території господарського двору з детальним планом території земельної ділянки в районі вулиць Молодіжна, Берегова, провулок Циганиха у с.Залізниця Любешівського району Волинської області», яким затверджено містобудівну документацію «Зміну функціонального призначення території господарського двору з детальним планом території земельної ділянки в районі вулиць Молодіжна, Берегова, провулок Циганиха у с.Залізниця Любешівського району, Волинської області», загальною площею 58,03 га, у тому числі територія охоплена ДПТ становить 39,01 га (а.с.11).

22.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з клопотанням, в якому просив надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності (у порядку передбаченому ст.123 Земельного кодексу України), у якому просив надати дозвіл на розробку проекту щодо відведення та встановлення меж земельної ділянки, що зазначена на детальному плані під №7, де знаходиться будівля, а саме «Будівля сушильної камери по АДРЕСА_1 », котра була зафіксована управлінням ДАБІ у Волинській області. До заяви було додано копії акту управління ДАБІ від 25.02.2019 за №21А; припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 25.02.2019; детальний план території земельної ділянки з поміткою, де знаходиться «Будівля сушильної камери по АДРЕСА_1 »; витяг з детального плану території земельної ділянки з поміткою, де знаходиться «Будівля сушильної камери по АДРЕСА_1 » (а.с.6-8, 12-18)).

Рішенням селищної ради від 22.07.2021 №12/33 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування сушильної камери у селі Залізниця гр. ОСОБА_1 » відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку, проекту землеустрою щодо відведення земельної, ділянки орієнтовною площею 1 га на території колишнього господарського двору в селі Залізниця для обслуговування самочинно збудованої будівлі сушильної камери у зв`язку з відсутністю права власності заявника на самочинно збудовану будівлю та через те, що надання такого дозволу суперечитиме вимогам статті 134 Земельного кодексу України (а.с.10).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно із статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктами «а», «б» статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частинами першою, другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Так, згідно з положенням абзацу першого частини першої, частини другої, абзаців першого, другого частини третьої статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

В той же час, частинами першою-третьою статті 124 ЗК України встановлені певні особливості передачі в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності. За змістом названої правової норми, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

У відповідності з приписами частин першої-третьої статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі:

розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб;

використання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів;

використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями;

будівництва об`єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів;

надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під творчі майстерні;

надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будівництво вже проведено;

розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України;

надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб;

надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону;

надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала;

будівництва, обслуговування та ремонту об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу);

будівництва об`єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об`єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд);

передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва;

надання земельних ділянок суб`єктам господарювання, що реалізують відповідно до Закону України «Про особливості провадження інвестиційної діяльності на території Автономної Республіки Крим» зареєстровані в установленому порядку інвестиційні проекти. Надання такої земельної ділянки у власність здійснюється згідно із законодавством після завершення строку реалізації інвестиційного проекту за умови виконання суб`єктом господарювання договору про умови реалізації цього інвестиційного проекту на території Автономної Республіки Крим;

поновлення договорів оренди землі;

передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності;

надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків;

надання земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Окрім цього, частинами першою-третьою статті 136 передбачено, що організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Аналізуючи вищенаведені норми ЗК України, слід дійти висновку, що в порядку статті 123 ЗК України передаються в користування земельні ділянки, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. В усіх інших випадках передача земельних ділянок в користування (оренду) здійснюється на конкурентних засадах за результатами земельних торгів.

Судом встановлено, що звертаючись до Любешівської селищної ради в порядку статті 123 ЗК України з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування, позивач не надав доказів того, що він відповідає умовам, визначеним частинами другою-третьою статті 134 ЗК України, зокрема, щодо розташування на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у його власності.

Факт наявності самочинно збудованого позивачем об`єкту не підтверджує право власності на нього, оскільки в силу приписів частини другої статті 376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього.

З врахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що спірне рішення Любешівської селищної ради про відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з відсутністю права власності на самочинно збудовану будівлю прийнято відповідно до вимог ЗК України, оскільки підстави для розгляду поданого ОСОБА_1 клопотання в порядку статті 123 ЗК України відсутні.

Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій