Справа № 640/11443/19
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року м. Київ № 640/11443/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув в спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправною та скасування вимоги,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019 № Ф-239828-17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.07.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 15.04.2020 замінено первісного відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві () його правонаступником - Головне управління ДПС у м. Києві ().

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у письмовому відзиві на позову заяву.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2019 року ГУ ДФС у м. Києві винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-239828-17, згідно якої станом на 30.04.2019 заборгованість позивача зі сплати ЄСВ складає 11 105,22 грн, в т.ч. недоїмка 11 105, 22 грн, штрафи, пеня 0 грн.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з наданого відзиву, передумовою винесення оскаржуваної вимоги стали наступні обставини. Згідно електронної бази ІС «Податковий блок» ОСОБА_1 перебувавала на обліку, як фізична особа-підприємець, з 12.10.2012 до 25.07.2016 в ГУ ДФС у Луганській області (Старобільська ДПІ, м. Брянка), а з 25.07.2016 по 04.04.2017 (дата проведення державної реєстрації припинення) в ГУ ДФС у м. Києві (ДПІ у Дарницькому районі). При цьому, в період з 01.11.2012 по 04.04.2017 перебувала на спрощеній системі оподаткування.

У 2016 році інтегровану картку платника ОСОБА_1 за кодом платежу 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) передано до ГУ ДФС у м. Києві з недоїмкою, яка виникла за період до 31.12.2015.

Крім цього, в картці платника ОСОБА_1 за кодом платежу 71040000 обліковується щоквартальні нарахування єдиного внеску за IV квартал 2015 року, I-IV квартали 2016 року та І квартал 2017 року, як фізичній особі-підприємцю, що перебувала на спрощеній системі оподаткування, в розмірі мінімального страхового внеску за кожен місяць, сплата яких здійснена в неповному обсязі, що також спричинило виникнення недоїмки.

Однак, приймаючи оскаржуваний акт індивідуальної дії, контролюючим органом залишено поза увагою наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Пунктом 9-4 Розділу VIII. ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції станом на 30.04.2019) визначено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, був затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053-р, дію якого зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р.

Вказаний Перелік втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р.

До вказаних Переліків внесено, зокрема м. Брянка Луганської обл., де розташований орган доходів і зборів, у якому позивач перебувала на обліку в період з 11.10.2012 по 25.07.2016.

Як на час виникнення спірних правовідносин, так і станом на час вирішення спору по суті заявлених позовних вимог, Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався.

20.10.2016 p. позивач подала до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві заяву про скасування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску та оригінал сертифікату № 6822 від 03.10.2016 p., яким Торгово-промислової палата України засвідчила дію форс-мажорних обставин, зокрема, актів тероризму на території Луганської області, у період з 15.07.2014 р. по 25.07.2016 p., що унеможливили сплату ОСОБА_1 єдиного внеску за серпень - грудень 2014 p., січень - грудень 2015 p., січень - липень 2016 p. у граничний строк до 20 числа кожного місяця.

У подальшому представник позивача адвокат Бірюкова О.М. зверталась до контролюючого органу із заявою про списання боргу з ЄСВ в задоволенні якої листом ДПІ у Дарницькому районі від 31.10.2016 №14748/Б/26-51-13-03-11 було відмовлено з аналогічних підстав, що вказані у відзиві.

Враховуючи наведене, оскільки позивач була платником єдиного внеску і перебувала на обліку в органі доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, визначеного переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, та через свого представника зверталась до контролюючого органу із заявою про списання недоїмки з ЄСВ, суд приходить до висновку про те, що у ГУ ДФС у м. Києві не було законних підстав для винесення оскаржуваної вимоги, внаслідок чого такий акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

У відповідності до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення.

За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019 № Ф-239828-17.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДПС У М.КИЄВІ (ідентифікаційний код ЄДРПОУ ВП 44116011, адреса: 04655, м.Київ, ВУЛИЦЯ ШОЛУДЕНКА, будинок 33/19).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.О. Григорович