Справа № 640/20161/20
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Київ № 640/20161/20

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Патратій О.В. від 01.09.2020 відкрито провадження у справі, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

Розпорядженням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2021 призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено для розгляду цієї справи суддю Донця В.А.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.04.2021 прийнято справу №640/20161/20 до свого провадження та постановлено здійснювати судовий розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій пенсійного органу щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач вказує на те, що до його пільгового стажу зараховується період навчання та проходження служби в рядах радянської армії, оскільки в силу положень пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590 (далі- Положення №590) військова служба та час навчання у вищих або середніх учбових закладах (технікумах) зараховується у загальний стаж на пільгових умовах при призначенні пенсії за віком, а також періоди роботи на пільговій посаді за Списком №2, зважаючи на те, що він працював на посадах електрозварника та газозварника, які внесені до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, досяг 55 років, має загальний трудовий стаж 35 років, 2 місяці 14 днів, з яких пільговий стаж - 13 років 5 місяців 2 дні, а тому наявні підстави для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідач надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву відповідача в якому просить залишити таку без задоволення з посиланням на те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці та наявність відповідного пільгового стажу. Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. При цьому, у випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються довідки підприємства, які на переконання відповідача, є основним документом, що визначає право на пенсію на пільгових умовах, а тому до функцій пенсійного органу не входить визначення права на пільгову пенсію, це право належить підприємству, яке видає довідку та визначає чи відноситься професія до пільгового списку, а пенсійний орган вже на підставі наданих документів призначає пенсію. Оскільки позивачем не надано уточнюючих довідок за період роботи в шкідливих умова, підтвердити пільговий стаж по Списку №2 не має можливості, а тому і відсутні підстави для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

У відповіді на відзив, позивач з посиланням на практику Верховного Суду, вказав на те, що відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей чи додаткових документів, на підставі яких можна було б підтвердити пільговий стаж позивача. При цьому віднесення посад, на яких працював позивач - "електрозварника" та "газозварника" передбачена Списком №2 та зазначені у його трудовій книжці. Крім того, відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не на працівника.

Дослідивши письмові докази, Судом встановлено.

Відповідно до трудової книжки від 25.07.1983 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у період:

- з 01.09.1980 по 16.07.1983 - навчання в середньому професійно-технічному училищі №3 міста Києва (за професією складальник металевих корпусів суден - електрозварник);

- з 22.07.1983 по 28.11.1983 - електрозварник 3 розряду корпусно-зварювального цеху в Київському суднобудівному судноремонтному заводі;

- з 30.11.1983 по 27.11.1985 - служба в Радянській армії.

- з 14.01.1986 по 02.01.1990 - зварник вініпластових і поліетиленових труб, електрозварник ручного зварювання в Київському виробничому об`єднанні "Комуніст";

- з 03.01.1990 по 20.05.1990 - електрозварник в Виробничому кооперативі;

- з 06.08.1990 по 11.09.1991 - електрозварник в Орендно-акціонерній фірмі "Красний рєзінщик";

- з 01.09.1994 по 29.11.1994 - газозварник в Київському заводі художнього скла;

- з 05.12.1994 по 17.10.1996 - газозварник в ТОВ "Гратіс";

- з 01.07.1999 по 03.06.2002 - газозварник в ВАТ "АК "Київреконструкція".

Акціонерним товариством "Київський завод "РАДАР" видано довідку від 25.08.2020 №2, відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий день в Київському виробничому об`єднанні "Комуніст" за період з 14.01.1986 по 30.04.1988, з 01.05.1988 по 02.01.1990, виконував роботи зварника вініпластових і поліетиленових труб, електрозварника ручного зварювання, які визначені Списком №2 розділ ХХХІІ - загальні професії.

24.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону №1058-IV.

За результатами розгляду заяви позивача, відповідач листом від 08.07.2020 №2600-0314-8/92352 надав відповідь, якою відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. При цьому зазначив про те, що період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи визначає підприємство шляхом надання оформленої належним чином уточнюючої довідки у відповідності зі Списками, затвердженими Кабінетом Міністрів України на підставі первинних документів за час роботи особи на відповідному підприємстві. Атестація робочого місця обов`язково потрібна для зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 21.08.1992.

Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, Суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Законом №1058-IV.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За змістом частини другої статті 114 Закону №1058-IV ) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Тобто, у межах спірних відносин для встановлення позивачу права на пенсію за віком з вищезазначених підстав необхідно дотримання таких обов`язкових вимог: досягнення віку 55 років, наявності страхового стажу на час досягнення 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком №2 та за результатами атестації робочих місць.

У листі від 08.07.2020 №2600-0314-8/92352 відповідач вказав, що відповідно до поданих до заяви документів про стаж (трудова книжка, диплом, військовий квиток), загальний страховий стаж позивача 33 роки 2 дні. Тобто, наявність у позивача загального страхового стажу понад 30 років відповідачем не заперечується.

Розділом XXXII "Загальні професії" списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, передбачалися професії "газозварювальник", "електрозварювальник".

Розділом XXXIII "Загальні професії" списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, передбачалися професії "газозварювальник", "електрозварювальник".

Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII "Загальні професії" передбачені професії "електрозварники" та "газозварники".

З огляду на вищезазначене, професія електрозварника та (газоелектрозварника) передбачена у всіх Списках №2.

Суд також зауважує, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16 січня 1985 року №17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №535/103/17.

Відповідно до статті 62 Закону№1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383).

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2.

За пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Верховний Суд у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 25.04.2019 у справі №336/6112/16-а та від 31.10.2019 у справі №688/4170/16-а дійшов висновку про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії трудової книжки позивач працював на посаді "електрозварника" у період: з 22.07.1983 по 28.11.1983; з 14.01.1986 по 02.01.1990; з 03.01.1990 по 20.05.1990; з 06.08.1990 по 11.09.1991 та на посаді "газозварника" у період: з 01.09.1994 по 29.11.1994; з 05.12.1994 по 17.10.1996; з 01.07.1999 по 03.06.2002.

Таким чином, записами у трудовій книжці позивача підтверджується факт роботи на посадах електрозварника та газозварника, а пільговий характер виконуваної позивачем роботи підтверджується наявністю цих посад у Списку №2, що спростовує доводи відповідача про необхідність надання уточнюючої довідки.

Щодо доводів відповідача про обов`язковість проведення атестації робочого місця, Суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах, а саме:

<…> особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

<…> особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник".

Верховний Суд у постановах від 21.11.2018 у справі №750/11115/16-а, від 31.03.2020 у справі №446/656/17 та у справі №127/16245/17 дійшов висновку про те, що однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи. Вимога щодо обов`язкового підтвердження документами умов праці до 21.08.1992 та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Отже, суд дійшов висновку про те, що період роботи позивача на посаді "електрозварника" у період: з 22.07.1983 по 28.11.1983; з 14.01.1986 по 02.01.1990; з 03.01.1990 по 20.05.1990; з 06.08.1990 по 11.09.1991 та період його роботи на посаді "газозварника" у період: з 01.09.1994 по 29.11.1994; з 05.12.1994 по 17.10.1996; з 01.07.1999 по 03.06.2002 підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком №2.

Щодо зарахування до пільгового стажу часу навчання позивача у професійно-технічному закладі та проходження ним строкової військової служби, суд зазначає таке.

Гарантії соціального захисту учня, слухача та випускника професійно-технічного навчального закладу визначені у статті 38 Закону України від 10 лютого 1998 року №103/98-ВР "Про професійно-технічну освіту" (далі - Закон №103/98-ВР)

Частиною першою статті 38 цього Закону передбачено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що час навчання у професійно - технічному навчальному закладі повинен бути зарахований до трудового стажу учня, слухача, в тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, за наявності двох умов, а саме: 1) якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу не перевищує 3 місяці; 2) якщо особа зарахована на роботу за набутою професією.

Судом встановлено, що позивач з 01.09.1980 по 16.07.1983 навчався в середньому професійно-технічному училищі №3 міста Києва за професією складальник металевих корпусів суден - електрозварник, що підтверджується копією диплому від 16.07.1983 серія НОМЕР_2 , а 22.07.1983, тобто в межах тримісячного строку був прийнятий на посаду електрозварник 3 розряду корпусно-зварювального цеху в Київському суднобудівному заводі.

Отже, зазначене дає підстави дійти висновку про дотримання позивачем передбачених законодавством умов для віднесення часу його навчання у професійно - технічному навчальному закладі до стажу, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників.

Щодо зарахування до пільгового стажу роботи періоду проходження позивачем строкової служби, то слід зазначити таке.

Відповідно до частини першої статті. 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Абзацом другим частини першої статті 8 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа (...) працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Судом встановлено, що позивач у період з 30.11.1983 по 27.11.1985 проходив військову службу у Радянській армії, до якої був електрозварником 3 розряду корпусно-зварювального цеху в Київському суднобудівному судноремонтному заводі.

Отже, період проходження позивачем строкової служби за зазначений період також підлягає включенню до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону №1788-XII.

Судом встановлено, що загальний стаж роботи позивача перевищує 30 років, а пільговий стаж перевищує 12 років 6 місяців, тобто є більшим, ніж необхідний для призначення пільгової пенсії за пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справі, яка розглядається, звертаючись з цим позовом до суду, позивач, просить захистити його порушене право шляхом зобов`язання відповідача призначити йому пенсію за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Суд зауважує, що принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, що пов`язано з публічно-правовим характером адміністративного позову та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може і зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів.

З урахуванням наведеного, а також згідно із частиною другою статті 9 КАС України, на думку Суду наявні підстави для захисту права позивача шляхом визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити з 24.06.2020 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, шляхом зарахування до пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 16.07.1983, періоду проходження військової служби з 30.11.1983 по 27.11.1985, а також зарахування до пільгового стажу періодів роботи за Списком №2: з 22.07.1983 по 28.11.1983; з 14.01.1986 по 02.01.1990; з 03.01.1990 по 20.05.1990; з 06.08.1990 по 11.09.1991; 01.09.1994 по 29.11.1994; 05.12.1994 по 17.10.1996; 01.07.1999 по 03.06.2002.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн (квитанція від 28.07.2020 №ПН24326).

Оскільки позов задоволено повністю, на користь позивача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача

Керуючись статтями 9, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити з 24.06.2020 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, шляхом зарахування до пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 16.07.1983, періоду проходження військової служби з 30.11.1983 по 27.11.1985, а також зарахування до пільгового стажу періодів роботи за Списком №2: з 22.07.1983 по 28.11.1983; з 14.01.1986 по 02.01.1990; з 03.01.1990 по 20.05.1990; з 06.08.1990 по 11.09.1991; 01.09.1994 по 29.11.1994; 05.12.1994 по 17.10.1996; 01.07.1999 по 03.06.2002.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, місто Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, будинок 16).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Донець