Справа № 200/4559/21
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 р. Справа№200/4559/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд, у складі судді Шинкарьова І.В.,

при секретарі судового засідання Заїченко Я.В.,

за участю представника відповідача Кододової А.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, у якому просить, з урахуванням уточнення позовних вимог :

Визнати дій Головного управління ДПС у Донецькій області неправомірними та скасувати податкові повідомлення рішення 24 грудня 2020 року № 0002665/0901 та 3 002664/0901 із розрахунками штрафних санкції.

Стягнути, за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача судові втрати в сумі 908,00 грн. сплачених в якості судового збору.

Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року відкрито провадження у справі № 200/4559/21 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 29 червня 2021 року вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28 вересня 2021 року замінено відповідача по справі № 200/4559/21 з Головного управління ДПС у Донецькій області () на Головне управління ДПС у Донецькій області (код відокремленого підрозділу 44070187). Клопотання позивача про виклик свідків від 20 вересня 2021 року задоволено. Викликано наступних осіб в якості свідків: - ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ; - ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 . Закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13 жовтня 2021 року о 13:00 год. в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду за адресою: 84122, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 1.

Розгляд справи відкладено з 13 жовтня 2021 р. на 04 листопада 2021 р. о 15:30 год. у зв`язку із поданням заяви представника позивача про відкладення розгляду справи, у зв`язку з карантином, пов`язаним із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), встановленим Кабінетом Міністрів України.

04 листопада 2021 року представником позивача засобами електронної пошти через канцелярію суду подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що від захворів коронавірусом та у зв`язку з запровадженням на території України карантину, на період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Розгляд справи відкладено з 04 листопада 2021 року на 18 листопада 2021 р. о 14:00 год. у зв`язку із поданням заяви представника позивача про відкладення розгляду справи, у зв`язку з карантином, пов`язаним із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), встановленим Кабінетом Міністрів України.

Розгляд справи відкладено з 18 листопада 2021 року на 25 листопада 2021 року о 14:30 год. у зв`язку із поданням заяви представника позивача про відкладення розгляду справи від 18 листопада 2021 року.

У судове засідання 25 листопада 2021 року позивач та його представник не з`явились. Представник відповідача до судового засідання з`явився, просив суд відмовити у задоволенні позову.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи на підставі ч. 4 ст. 229 КАС повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

П. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України установлений карантин. В подальшому цей карантин продовжувався Кабінетом Міністрів України.

П. 3 розділу VІ Прикінцеві положення КАС України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки, в тому числі строки розгляду адміністративної справи, продовжені на строк дії такого карантину.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що перевірка проведена незаконно а зазначені в акті фактичної перевірки порушення є такими, що не відповідають дійсності. Підприємницьку діяльність здійснював особисто, без найманих працівників в літньому кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому за адресою: АДРЕСА_3 . Перевірка проводилась за його відсутністю. Про те, що 15.10.2020 проводилась перевірка, позивачу стало відомо тільки 27.02.2021 відповідачем проведено фактичну перевірку, за результатами якої встановлено порушення відповідно до части 1 статті 164 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Позивач зазначив, що він як фізична особа - підприємець, з основним видом економічної діяльності 56.10 (діяльність ресторанів, надання послу, мобільного харчування) зареєструвався в податкових органах 11 червня 2020 року.

Позивач зазначає, що 15 жовтня 2020 року до нього в гості приїхав товариш зі своєю дівчиною ОСОБА_3 , які мешкають в місті Волноваха. Позивач разом з товаришем поїхали на рибалку, на водоймище села Новомихайлівка, яке знаходиться па відстані 3х км. від кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а ОСОБА_3 залишилась на господарстві варити шурну. Після сніданку, в кафе на столі, за яким снідали позивач з товаришем, залишилась почата пляшка горілки «Козацька Рада». Приблизно о 14 годині, на легковому автомобілі, до кафе приїхали троє чоловіків і одна жінка, які замовили шурпу з лавашем. Позивач вказує, що він дозволив Мороз продати зазначену їжу якщо будуть відвідувачі. Відвідувачі попросили продати алкоголь. Як вказує позивач, ОСОБА_3 пояснила відвідувачам, що в кафе алкогольні напої не продаються, але відвідувачі побачивши на столику горілку, умовили ОСОБА_3 продати їм 200 грамів горілки. Після того як ОСОБА_3 налила їм 200 гр. горілки, один з чоловіків, представився працівником податкової служби, показавши при ньому службове посвідчення та провів перевірку, при цьому більше ніяких документів пред`явлено не було, і не приймаючи до уваги пояснення ОСОБА_3 про те що вона є гість, працівники податкової служби почали шукані горілчані та тютюнові вироби. Про те що проводилась перевірка ОСОБА_3 позивачу не розповіла. Вважає що в діях позивача відсутній склад та подія правопорушення.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав відзив, у якому зазначено що він діяв на підставі та в межах законодавства. Свою позицію аргументував тим, що фактична перевірка товариство була призначена з підстав, передбачених п.п.80.2.5 п. 80.2 ст.80 ПК України. Зазначеної нормою передбачено, що фактична перевірка може проводиться на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, у разі наявності або отримання інформації про порушення вимог законодавства обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Перевіркою було встановлено порушення ч. 20 ст. 15 Закону України № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон № 481/95, Закон), а саме: актом зафіксовано, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім солодових вин) здійснювалась без наявності ліцензії (Факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_1 підтверджується рахунком офіціанта від 15 жовтня 2020 року, а також поясненнями повара-офіціанта ОСОБА_3 ); ч. 55 ст. 15 Закону № 481/95, а саме Актом зафіксовано, що суб`єктом господарювання здійснювалось зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру; п. 85.2 ст. 85 ПК України, а саме, платником податків не було надано контролюючому органу оригіналів документів чи належним чином засвідчених копій, що належать або пов`язані з предметом перевірки (накладні, ТТН, розрахункові документи на придбання алкогольних напоїв, а саме горілки «Козацька рада», про що перевіряючими було складено відповідний Акт № 1440/05/99/09/01 про відмову від надання документів до перевірки від 23 жовтня 2020 року.Присутня під час перевірки кухар-офіціант ОСОБА_3 відмовилась від підписання та отримання Акту перевірки, про що перевіряючими було складено Акт відмови від підписання та отримання акту перевірки № 0018/05/99/38/09/1/ НОМЕР_1 .На виконання вимог діючого законодавства Головним управлінням ДПС у Донецькій області другий примірник Акту було направлено на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 із супровідним листом від 26 жовтня 2020 року вих..№ 79778/10/05-99-09-01-16.Як вбачається з листа АТ «Укрпошта», направленого контролюючому органу 20 січня 2021 року вих.№ 1853-Д-430-В, поштове відправлення із копією Акту було отримано позивачем особисто того ж дня (27 листопада 2020 року).Про вказаний факт також свідчить роздруківка з офіційного сайту Укрпошти (пошук по трек номеру).

На підставі вказаного Акту Головним управлінням ДПС у Донецькій області були прийняті податкові повідомлення-рішення від 24 грудня 2020 року № 0002665/0901 про застосування фінансових санкцій (штрафу) у сумі 34000 грн, та № 0002664/0901 про застосування фінансових санкцій (штрафу) у сумі 1020 грн.

Вказані ППР було направлено на податкову адресу позивача у спосіб, визначений діючим законодавством, а саме листом з рекомендованим повідомленням про вручення 24 грудня 2020 року, та вказані ППР було отримано особисто позивачем 31 грудня 2020 року, про що свідчить його власний підпис у відповідній строфі повідомлення.

Позивач надав відповідь на відзив, вважає його не обґрунтованим, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач - до 29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 був зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця. Основним видом діяльності підприємця була : 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами за місцем знаходження: АДРЕСА_4 .

Відповідачем 15.10.2020 було проведено фактичну перевірку кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 адресою: АДРЕСА_3 , що належить позивачу. Перевірка проводилась на підставі Наказу ГУ ДПС у Донецькій області від 09.10.2020 № 1323 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 », направлень на перевірку від 09.10.2020 № 1493, 1494.

Під час проведення перевірки були встановлено факт здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на місці торгівлі: а саме кухар - офіціант ОСОБА_3 , яка працює в кафе, здійснила продаж горілки «Козацька рада», виробник ТОВ «Національна горілчана компанія» міцність 40% об.од. у кількості 200 гр. за ціною 30,00 грн. за 100 гр. на розлив у скляній графин для споживання на місці на суму 60,00 грн. Факт продажу підтверджує виданий рахунок офіціанта б/н від 15.10.2020 та пояснення кухара - офіціанта ОСОБА_3 .

Ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на місці торгівлі не отримувалась (на час перевірки відсутня). Таким чином, в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » позивачем здійснюється роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії чим порушено ч. 20 ст.15 Закону України « Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від19.12.1995 №481 (далі Закон №481)

Перевіркою встановлено зберігання алкогольних напоїв в місці не внесеному до єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв, а саме на робочому місці у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_3 , чим порушено ч. 55, ст.15Закону №481.

Під час проведення перевірки платником податків не надано посадовим особам відповідача всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а саме не надані накладні, товарно-транспорті накладні, розрахункові документи на отримання алкогольних напоїв реалізованих під час перевірки та зазначених у додатку №1 до акту перевірки чим порушено п.85.2 ст.85 ПК України.

За наслідками перевірки, було складено акт фактичної перевірки від 15 жовтня 2020 року № 0018/05/99/38/09/ НОМЕР_1 , у висновках якого зазначено, що встановлено порушення ч. 20, 55 ст.15 Закону №481 та п.85.2 ст.85 ПК України.

В акті перевірки вказано, що позивач від ознайомлення та отримання акту перевірки відмовився, про складено відповідний акт, другий примірник спрямовано на податкову адресу позивача.

В акті вказано, що зауважень до акту перевірки від позивача протягом перевірки не надходили.

В довідці про алкогольні напої які знаходяться на зберіганні в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » станом на 15.10.2020 (додаток 1 до акту перевірки) вказано горілку «Козацька рада», виробник ТОВ «Національна горілчана компанія» 1, л міцність 40% об.од. 1 одиницю вартістю 300,00 грн.

Відповідно до пояснень ОСОБА_3 вона працює поваром офіціантом в кафе «Мангал`ФОП Кравченко Є.С. 15.10.2020. Вона продала горілку «козацька рада» міцність 40% об.од. 200 гр. за ціною 30,00 грн. за 100 гр. на розлив у скляній графин для споживання на місці. В поясненнях також зазначено, що заробітна плата ОСОБА_3 складає «кожен день 150 грн.».

Надано рахунок офіціанта від 15.10.2020 б/н, в якому зазначено: шурпа - кількість 3, ціна 80, сума 240,00 грн.; лаваш - 1 ціна 25 на суму 25, 00 грн.; горілка «Козацька рада» міцність 40% у кількості 200 грн. за ціною 30 грн. за 100 грам на суму 60 грн., на загальну суму 325,00 грн.

Відповідачем до суду надано акт про відмову від надання документів до перевірки від 23.10.2020 №1440/05/99/09/01, в якому зазначено, що після ознайомлення з направленням на перевірку направлень на перевірку від 09.10.2020 № 1493, 1494 позивач в порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України, відмовився від надання посадовим особам у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а саме не надані накладні, товарно-транспорті накладні, розрахункові документи на отримання алкогольних напоїв горілка «Козацька рада».

Відповідачем було складено акт відмови позивача від підписання та отримання акта перевірки від 26.10.2020 №0018/05/99/38/09/ НОМЕР_2 .

На підставі акту фактичної перевірки було прийняті податкові повідомлення-рішення від 24.12.2020:

№ 0002664/0901 про застосування фінансових санкцій (штрафу) у сумі 1020 грн.за порушення п.85.2 ст.85 ПК України, відповідальність передбачена п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст.54 та п.п. 121.1.1 ст.121 ПК України;

№ 0002665/0901 про застосування фінансових санкцій (штрафу) у сумі 34000 грн., за порушення ч. 20, 55 ст. 15 Закону №481, відповідальність передбачена п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст.54ПК України, та абз. 6, 15 ч.2 ст.17 Закону №481.

Податкові повідомлення-рішення було направлено на податкову адресу позивача листом з рекомендованим повідомленням про вручення 24 грудня 2020 року, та вказані ППР було отримано особисто позивачем 31 грудня 2020 року, про що свідчить його власний підпис у відповідній строфі повідомлення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (далі Закон №481(в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до ст. 1 Закону №481:

роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування;

місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів;

місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання;

Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться податковими органами і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників;

ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

Відповідно до ч. 20 ст.15 Закону №481 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до ст. 15-3 вказаного Закону продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Факт реалізації горілки «Козацька Рада» для споживання на місці позивачем не заперечується, даний факт також підтверджується ОСОБА_3 в наданих поясненнях, та відмітками в направленнях на перевірку, про те що направлення були їй пред`явленні. Щодо відсутності відповідної ліцензії позивачем жодного доводу не наведено.

Згідно з абз. 6 ч.2 ст. 17 Закону №482 до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії знайшов своє підтвердження, та не спростовано позивачем.

Відповідно до ч. 55 ст.15 зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

До заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №481/95, місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 № 251 (далі - Порядок № 251).

Пунктом 1.1 Порядку № 251 визначено, що Єдиний державний реєстр місць зберігання - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 251 до Єдиного реєстру вносяться, зокрема, місця зберігання тютюнових виробів.

У відповідності до абз. 15 статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 грн.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 (далі - Порядок № 790).

Згідно з пунктом 5 цього Порядку № 790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Виходячи зі змісту акту фактичної перевірки відповідачем зокрема (але не виключно) зафіксовано :

- факт здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на місці торгівлі: а саме кухар - офіціант ОСОБА_3 , яка працює в кафе, здійснила продаж горілки «Козацька рада», виробник ТОВ «Національна горілчана компанія» міцність 40% об.од. у кількості 200 гр. за ціною 30,00 грн. за 100 гр. на розлив у скляній графин для споживання на місці на суму 60,00 грн. Факт продажу підтверджує виданий рахунок офіціанта б/н від 15.10.2020 та пояснення кухара - офіціанта ОСОБА_3 .. Ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на місці торгівлі не отримувалась (на час перевірки відсутня). Таким чином, в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » позивачем здійснюється роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії чим порушено ч. 20 ст.15 Закону №481;

- встановлено зберігання алкогольних напоїв в місці не внесеному до єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв, а саме на робочому місці у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_3 , чим порушено ч. 55, ст.15 Закону №481.

Верховний Суд у постанові від 16.04.2020 (справа №811/1167/16) зазначив, що метою правового регулювання відносин із зберігання алкогольних напоїв є забезпечення контролю за їх виробництвом і обігом. Нарівні з місцями виробництва, оптової та роздрібної торгівлі алкогольних напоїв законодавець запровадив реєстрацію їх місця зберігання в Єдиному державному реєстрі для забезпечення повного контролю за процесом виробництва і реалізації підакцизної продукції. При цьому, здійснення такої реєстрації не пов`язується з наявністю в суб`єкта господарювання відповідної ліцензії на провадження діяльності з реалізації алкогольних напоїв.

В свою чергу місце зберігання визначено законодавцем, як місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання (абз. 21 статті 1 Закону № 481/95-ВР).

Тобто, за певних обставин місце зберігання та місце реалізації можуть знаходитись за однією адресою і тоді суб`єкт господарювання відповідно до частини 59 статті 15 Закону №481/95-ВР звільняється від обов`язку вносити до Єдиного реєстру таке місце зберігання тютюнових виробів.

Однак, без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, зазначене вище виключення на позивача не розповсюджується.

Вказаний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 814/225/15.

Із заяв по суті справи вбачається, що позивач не заперечує факту здійснення в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належить позивачу, реалізації вказаних вище алкогольних напоїв без наявності ліцензії, а адреса магазину, як місце зберігання де відбувся продаж алкогольних напоїв, не внесена до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Доказів отримання ліцензії позивачем не надано.

Таким чином, 15.10.2020 у позивача була відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, що відповідно позбавляло його права на продаж алкогольних напоїв у власному місці торгівлі як в місці реалізації товарів (магазині), та, як наслідок, права зберігати в даному місці алкогольні напої без відповідної реєстрації у Єдиному реєстрі.

Наведена судом правова позиція у спірних правовідносинах викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11.06.2020 (справа №820/6852/16), від 02.03.2021 (справа №805/1154/17-а).

Враховуючи, що обов`язковою передумовою для реалізації алкогольних напоїв є їх зберігання на місці торгівлі суб`єкта господарювання, а встановлений в ході розгляду справи факт продажу позивачем 15.10.2020 алкогольного напою без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями не міг відбутися без його фізичної наявності, тобто без зберігання на місці торгівлі, суд вважає доведеними відповідачем обставини зберігання алкогольних напоїв 15.10.2020 в кафе що належить позивачу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність у діях позивача ознак складу правопорушення, що є підставою для притягнення її до відповідальності у вигляді штрафу за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання згідно з частиною другою статті 17 Закону №481/95-ВР , у зв`язку з чим оскаржуване рішення відповідача від 24.12.2020№ 0002665/0901 є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до п.80.2.2 п. 80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Відповідно до п.81.1.1 ст.81 ПК України, у наказі про проведення зазначається дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Доводи з приводу порушення відповідачем порядку проведення фактичної перевірки позивачем не надано, судом не встановлено.

Відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з п.121. 1 ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем документи не надано посадовим особам відповідача всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а саме не надані накладні, товарно-транспорті накладні, розрахункові документи на отримання алкогольних напоїв реалізованих під час перевірки. Доводів, що спростовують це порушення позивачем не надано.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування податкового повідомлення рішення від 24.12.2020 № 0002664/0901 про застосування фінансових санкцій (штрафу) у сумі 1020 грн., не підлягають задоволенню.

Доводи позивача, що встановлені під час проведення фактичної перевірки порушення допущені не їм, а ОСОБА_3 , яка не є його працівником, тому відсутній склад та подія порушення, суд не приймає, оскільки відповідальність передбачена наведеними вище нормами, встановлена саме до суб`єкта господарювання (платника податків).

Доводи позивача, що йому не було відомо про проведену фактичну перевірку та він не отримував акт перевірки та податкові повідомлення рішення суд не приймає, оскільки це твердження спростовується наданими відповідачем поштові повідомлення з відміткою про вручення.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Суд не приймає у якості доказу відсутності вчинення позивачем встановлених відповідачем порушень, постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 15.02.2021 по справі №237/135/21 оскільки провадження по справі про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, за ч.1 ст. 164 КУпАП було закрито, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Між тим, оскільки такі доводи позову суд відхиляє, про що указано вище, то позов у цій частині є безпідставним та необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Отже, податкові повідомлення-рішення є законними та скасуванню не підлягають.

При прийнятті оскаржуваних рішень відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави для розподілу судових витрат, у відповідності до вимог ст. 139 КАС України, - відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання дій відповідача неправомірними та скасування податкових повідомлень рішень 24 грудня 2020 року № 0002665/0901 та 3 002664/0901 із розрахунками штрафних санкції., - відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошено у судовому засіданні 25 листопада 2021 року.

Повне рішення суду складено та підписано 01 грудня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова