Справа № 420/7003/19
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/7003/19

Головуючий в 1 інстанції:Токмілова М. Л.. Місце ухвалення рішення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 12 жовтня 2017 року (по день виключення із списків особового складу військової частини).

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 12 жовтня 2017 року (по день виключення із списків особового складу військової частини).

Рішення суду першої інстанції набрало законної сили, оскільки ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2020 року апеляційну скаргу повернуто апелянту.

19.01.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю по справі.

В обґрунтування зави представником заявника зазначено, що пенсійним органом протиправно застосовано базовий місяць січень 2016 року. Крім того, відповідачем не виплачено середній заробіток за весь час затримки.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року у задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю по справі № 420/7003/19 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про встановлення судового контролю.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що відповідач на виконання рішення суду виплатив позивачу суму яка є помилковою. При цьому також зазначає про те, що відповідачем не виплачено позивачу грошової компенсації за час затримки виплати коштів, а тому з посиланням на рішення Верховного Суду у справі № 815/2925/18, вказує про наявність підстав для звернення до суду з вимогами про встановлення судового контролю та зобов`язання відповідача подати звіт, оскільки рішення виконано з порушенням норм законодавства.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що в даному випадку відсутні підстави для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 подати звіт про виконання рішення по справі №420/7003/19, оскільки питання щодо встановлення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення позивача та щодо виплати середнього заробітку за час затримки виплати не було предметом розгляду у даній справі.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини 1 статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Згідно ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Отже, інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення. З набранням чинності нової редакції КАС України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення. При цьому, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Як вбачається з матеріалів справи, звернення до суду заявника викликане його незгодою з сумою проведеної та виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду, а саме з застосуванням базового місяця. При цьому також в заяві вказано про помилковість невиплати позивачу грошової компенсації за час затримки розрахунку при звільненні.

Колегія суддів зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 року у справі у 420/7003/19 надано оцінку виключно бездіяльності відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 12 жовтня 2017 року.

При прийнятті рішення по справі №420/7003/19 судом не визначався базовий місяць для обчислення індексації грошового забезпечення позивача та не вирішувалось питання щодо виплати середнього заробітку за час затримки виплати.

Так, на виконання рішення військовою частиною НОМЕР_1 , проведено нарахування та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січня 2016 року, що на думку ОСОБА_1 є неправомірним, про що безпосередньо вказано заявником.

Однак незгода з такими діями відповідача, зокрема розміром індексації, застосуванням певного базового місяця є самостійною підставою для звернення до суду з адміністративним позовом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що надання судом оцінки діям відповідача щодо застосування базового місяця та не нарахуванню позивачу компенсації за час затримки розрахунку, в межах судового контролю є неможливим, оскільки виходить за межі предмету розгляду у справі 420/7003/19

Враховуючи вищевикладене, виходячи з системного аналізу вказаних правових норм, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення, оскільки питання щодо встановлення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення позивача та щодо виплати середнього заробітку за час затримки виплати не було предметом розгляду у даній справі.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду у справі № 815/2925/18 від 22 вересня 2020 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки справи та предмет спору не є тотожними.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду а зводяться до пояснень по суті неправомірності застосування базового місяця та не нарахування грошової компенсації за час затримки розрахунку.

На підставі ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлений 30 листопада 2021 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова