Справа № 160/20128/21
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
1. 26.10.2021 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про:
- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та неможливості зарахування до страхового стажу періоду роботи з 16.07.1985 по 31.03.1998;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 16.07.2020, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 16.07.1985 по 31.03.1998;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 16.07.2020 і по день набрання сили рішенням суду виплатити ОСОБА_1 невиплачену пенсію.
2. Ухвалою суду від 01.11.2021 прийнято позов до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідачу надано строк для подання відзиву та надання витребуваних доказів.
3. Через систему «Електронний суд» відповідачем ухвала суду від 01.11.2021 одержана 01.11.2021, позовна заява одержана 26.10.2021, у паперовій формі ухвала суду від 01.11.2021 та копія позовної заяви отримані відповідачем 04.11.2021.
4. 23.11.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із витребуваними судом доказами.
5. Позивач після досягнення пенсійного віку та наявності достатнього трудового стажу звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії.
6. Однак, у призначенні пенсії відмовлено з огляду на недостатність розміру страхового стажу, так як стаж роботи з 16.07.1985 по 31.03.1998 неможливо зарахувати у зв`язку із тим, що при звільненні відсутня печатка, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 162 від 20.06.1974.
7. Позивач зазначає, що запис № 16 у трудовій книжці було здійснено саме на підставі переведення фактично в межах того самого підприємства, яке змінило назву, про що свідчить запис № 15 від 28.12.1994.
8. Запис № 18 у трудовій книжці щодо кінцевого звільнення з підприємства завірено належним чином за наявності підпису уповноваженої особи та печатки підприємства.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
9. Відповідач проти позову заперечив, зазначив, що неможливо зарахувати до страхового стажу період роботи з 16.07.1985 по 31.03.1998 у зв`язку із тим, що при звільненні відсутня печатка, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 162 від 20.06.1974.
10. Загальний розмір страхового стажу позивача становить 22 роки 11 місяців 16 днів, що недостатньо для призначення пенсії.
11. Право на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на день звернення у позивача відсутнє.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
12. 16.07.2020 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Лівобережного відділу обслуговування громадян у м. Дніпро (сервісний центр) Головного управління обслуговування громадян із заявою про призначення пенсії за віком.
13. До заяви позивачем додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; заяву про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк); паспорт НОМЕР_1 ; свідоцтво про народження № НОМЕР_2 ; свідоцтво про шлюб № НОМЕР_3 ; трудову книжку № НОМЕР_4 .
14. Заяву та документи прийнято 16.07.2020 і зареєстровано за № 8349.
- неможливо зарахувати до страхового стажу період роботи з 16.07.1985 по 31.03.1998 у зв`язку із тим, що при звільненні відсутня печатка, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 162 від 20.06.1974;
- загальний розмір Вашого страхового стажу позивача становить 22 роки 11 місяців 16 днів, що недостатньо для призначення пенсії;
- право на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на день звернення у Вас відсутнє.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
16. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
17. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
18. Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
19. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), який набрав законної сили з 01.01.2004.
20. Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
21. За приписами статті 24 Закону № 1058-ІV:
- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок;
- страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
22. Відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV:
- особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років;
- до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.
23. Згідно із частиною першою статті 44 Закону № 1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
24. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина 5 статті 45 Закону № 1058-IV).
25. Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07.07.2014) (далі - Порядок № 22-1).
26. Пунктом 4.1. Порядку № 22-1 встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
27. Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності);
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.
28. Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2. цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
29. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (пункт 4.3 Порядку № 22-1).
щодо оформлення записів у трудовій книжці
30. Відповідно до «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (яка діяла у спірні періоди):
- трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців;
- трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій *, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;
- всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження);
- записи проводяться акуратно, пір`яний чи кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору;
- в розділах «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається; - в графі 3 розділу «Відомості про роботу» у вигляді заголовка пишеться повне найменування підприємства;
- в графі 3 пишеться: «Прийнято або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників - відповідно до найменуваннями професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців - відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиної номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу;
- при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів;
- бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок;
- після закінчення кожного місяця бухгалтерія вимагає від особи, відповідальної за ведення трудових книжок, звіту про наявність бланків трудових книжок і вкладишів до них, з додатком прибуткового ордера каси підприємства. На зіпсовані під час заповнення бланки трудових книжок і вкладишів до них складається акт.
31. Зазначена Інструкція втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993.
32. Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 затверджено «Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників» (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) в якій, зокрема, зазначено:
- пункт 1.1: трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню;
- пункт 2.3: записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону;
- пункт 2.4: усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення;
- пункт 2.6: у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу;
- пункт 2.26: записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону;
- пункт 4.1: у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів;
- пункт 7.2: бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок. По закінченні кожного місяця особа, яка відповідає за ведення трудових книжок, подає бухгалтерії звіт про наявність бланків трудових книжок і вкладишів до них і про суми, що одержані за заповнені трудові книжки і вкладиші до них, з додатком прибуткового ордеру каси підприємства.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
33. Право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у старості, гарантоване громадянам України частиною першою статті 46 Конституції України.
щодо визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії та неможливості зарахування до страхового стажу періоду роботи
34. Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
35. Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
36. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
38. Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів таких правовідносин і мають обов`язковий характер.
39. Отже, предметом оскарження є дії суб`єкта владних повноважень, якщо вони обмежують чи порушують права чи законні інтереси особи.
40. Відповідно до пункту 2 розділу 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 № 361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.
43. Згідно із трудовою книжкою НОМЕР_5 :
- запис № 11: 16.07.1985 позивача прийнято прибиральником до Виробничого експериментального трикотажного об`єднання «Дніпрянка»;
- запис № 12: 01.01.1988 у зв`язку із введенням Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника - прибиральник службових приміщень;
- запис № 13: 01.01.1989 об`єднання перейменовано на Дніпропетровське виробничо-торгове трикотажне об`єднання «Дніпрянка» м. Дніпропетровськ;
- запис № 14а: 16.12.1993 позивача переведено прибиральником виробничих приміщень у виробничо-художню майстерню;
- запис № 14: 14.04.1993 Дніпропетровське виробничо-торгове трикотажне об`єднання «Дніпрянка» м. Дніпропетровськ перейменовано в Орендну трикотажну фірму «Дніпрянка» м. Дніпропетровська;
- запис № 15: 28.12.1994 Фірма перейменована на Колективне підприємство - Дніпропетровську трикотажну фірму «Дніпрянка»;
- запис № 16: 31.03.1998 позивач звільнений за переводом на Колективне підприємство - Дніпропетровську трикотажну фірму «Дніпрянка» Дочірнє підприємство «Стиль», пункт 5 статті 36 КЗпП України;
- запис № 17: 01.04.1998 позивач прийнятий за переводом з КПДТФ «Дніпрянка» прибиральником виробничих приміщень;
- запис № 18: 19.04.1999 позивач звільнений за власним бажанням стаття 38 КЗпП України.
44. Відповідачем не зараховано до страхового стажу період роботи з 16.07.1985 по 31.03.1998, оскільки відсутня печатка підприємства при звільненні 31.03.1998.
45. Суд звертає увагу, що запис трудової книжки від 31.03.201998 «Звільнений за переводом на Колективне підприємство - Дніпропетровську трикотажну фірму «Дніпрянка» Дочірнє підприємство «Стиль», пункт 5 статті 36 КЗпП України» здійснено на підставі наказу від 31.03.1998 № 21-к та засвідчено підписом начальником відділу кадрів.
46. Відповідач не зарахував зазначений період роботи пославшись на формальні неточності у записах трудової книжки, а саме: відсутня печатка підприємства при звільненні.
47. Однак, позивач не може і не повинен нести відповідальність за заповнення трудової книжки, оскільки запис у трудову книжку вносився відповідальним працівником підприємства, де працював позивач.
48. Відповідно до Інструкції № 162 та Інструкції № 58, які діяли у спірний період роботи, бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок.
49. Пунктом 18 постанови Ради Міністрів Української РСР і Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок «Про трудові книжки робітників і службовців» від 06.09.1973 № 656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
50. Пунктом 4 Постанови Кабінету міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
51. З урахуванням викладеного, на особу не може перекладатись тягар доведення повноти та чіткості даних, що зазначені у його трудовій книжці.
52. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
53. Однак, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити страховий стаж позивача.
54. Таким чином, недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії та позбавляти позивача конституційного права на соціальний захист.
55. З урахуванням вище викладеного, суд зазначає, що в частині не зарахування періоду роботи з 16.07.1985 по 31.03.1998 відповідачем допущено надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).
58. Належить зазначити, що бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта, тобто не здійснення/не вчинення дій, які особа повинна була і могла вчинити, тоді як дією є сукупність вчинків кого-небудь, здійснення особою певних функцій/обов`язків у межах наданих повноважень, тощо.
59. Суд відповідно до частини другої статті 9 КАС України виходить за межі позовних вимог та визнає протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 16.07.1985 по 31.03.1998.
60. На захист порушеного права позивача, суд зобов`язує ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 16.07.1985 по 31.03.1998.
61. Визнавши протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування періоду роботи до загального страхового стажу та зобов`язавши відповідача зарахувати зазначений період, суд зазначає, що такі дії можуть вплинути на право позивача щодо призначення пенсії, оскільки зарахування таких періодів призведе до збільшення страхового стажу.
63. Суд зазначає, що Відділ з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Дніпропетровській області є не окремою юридичною особою, а структурною одиницею Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
64. При цьому, до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань.
65. З метою ефективного та повного захисту прав позивача, суд відповідно до частини другої статті 9 КАС України виходить за межі позовних вимог, обирає належний спосіб захисту порушеного права та зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.07.2020 про призначення пенсії та прийняти рішення у встановленому порядку, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.
66. При цьому, не підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання відповідача призначити та вплачувати пенсію, оскільки вказані вимоги є передчасними та зазначеним діям передує належний розгляд заяви про призначення пенсії.
VІІ. ВИСНОВОК СУДУ
67. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із виходом за межі позову та присудженням на користь позивача понесених судових витрат на сплату судового збору за подання позову немайнового характеру.
щодо строку звернення до суду
68. При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у справах стосовно відмови у призначенні пенсії слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права (права на призначення пенсії за віком), легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.
70. Відносини щодо реалізації конституційного права на соціальний захист у старості між позивачем та пенсійним органом виникли з моменту отримання останнім заяви позивача про призначення пенсії за віком, виходячи із змісту конституційного права на соціальних захист зазначені відносини є триваючими, оскільки право на пенсію гарантується державою, є довічним і не може бути обмеженим неправомірними діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
71. Тобто відносини щодо реалізації конституційного права на соціальний захист у старості між позивачем та пенсійним органом виникли з моменту отримання останнім заяви позивача про призначення пенсії за віком.
72. Зі змісту конституційного права на соціальний захист, зазначені відносини є триваючими, оскільки право на пенсію гарантується державою, є довічним і не може бути обмеженим неправомірними діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
73. Лише розгляд справи по суті і з`ясування, зокрема, питання наявності у позивача страхового стажу, дозволить суду оцінити правомірність дій відповідача щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком, а також визначити момент, з якого позивач дійсно має право на призначення такої пенсії.
74. Наведене правозастосування відповідає правовим висновкам Верховного Суду, висловленим у постанові від 18.02.2020 у справі № 1840/3344/18.
75. Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд, -
77. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 16.07.1985 по 31.03.1998.
79. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 16.07.1985 по 31.03.1998;
- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.07.2020 про призначення пенсії та прийняти рішення у встановленому порядку, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.
80. В іншій частині позовних вимог - відмовити.
81. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 908 грн.
82. Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.
Суддя І.О. Верба