Справа № 640/22757/20
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

29 листопада 2021 року справа №640/22757/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві)
третя особаДержавна податкова служба України (далі по тексту - третя особа, ДПС України)
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28 лютого 2020 року №-2615, №-2615, №-2615 та №-2615
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у зв`язку з тим, що відповідач застосував невірний розрахунок сум податку на землю з фізичних осіб.

Зокрема позивач зазначив, що відповідачем невірно застосовано ставку податку у розмірі 1% замість вірного 0,03%, посилаючись на рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві», а саме додатку 3 - Положення про плату за землю в м. Києві.

Ухвалою від 19 жовтня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/22757/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ДПС України.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, у зв`язку із тим, що ГУ ДПС у м. Києві застосувало ставку податку у розмірі 1% від нормативної грошової оцінки відповідно до прим. 2 до таблиці №1 додатку №3 до рішення Київської міської ради від 18 жовтня 2018 року №1910/5974, яке застосовується з 01 січня 2019 року.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 28 лютого 2020 року №-2615 ОСОБА_1 на підставі підпункту 543.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нараховане податкове зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 19 863,53 грн. відповідно до пункту 287.5 статті 287, пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 28 лютого 2020 року №-2615 ОСОБА_1 на підставі підпункту 543.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нараховане податкове зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 19 863,53 грн. відповідно до пункту 287.5 статті 287, пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 28 лютого 2020 року №-2615 ОСОБА_1 на підставі підпункту 543.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нараховане податкове зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 19 863,53 грн. відповідно до пункту 287.5 статті 287, пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 28 лютого 2020 року №-2615 ОСОБА_1 на підставі підпункту 543.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нараховане податкове зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 19 863,53 грн. відповідно до пункту 287.5 статті 287, пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва керується такими мотивами.

За приписами пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

У відповідності до пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України, об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Пункт 271.1 статті 271 Податкового кодексу України визначає, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

В силу положень пункту 274.1 статті 274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Згідно з пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Матеріали справи підтверджують, що відповідно до договорів купівлі-продажу земельної ділянки від 16 червня 2009 року та витягів з Державного реєстру правочинів ОСОБА_1 з 16 червня 2009 року на праві приватної власності належать земельні такі земельні ділянки площею 0,1000 га:

кадастровий номер :66:457:0049, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

кадастровий номер :66:457:0047, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

кадастровий номер :66:457:0046, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

кадастровий номер №:66:457:0048, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Як видно із податкових повідомлень-рішень, відповідач визначив позивачу суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік по кожній із чотирьох земельних ділянок у розмірі 19 863,53 грн.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 14.1.42 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

За приписами частини першої статті 193 Земельного кодексу України, державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Призначенням державного земельного кадастру, відповідно до статті 194 Земельного кодексу України, є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Згідно з частинами другою-третьою статті 20 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Системний аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку про те, що фізична особа - власник земельної ділянки є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на таку ділянку та зобов`язана у порядку та строки, передбачені Податковим кодексом України, сплатити нараховану суму земельного податку.

При цьому, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, а підставою для нарахування земельного податку є дані Державного земельного кадастру.

У справі містяться витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок: кадастровий номер :66:457:0049, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер :66:457:0047, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; кадастровий номер :66:457:0046, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; кадастровий номер №:66:457:0048, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; площа- 0,1000 га кожна, нормативна грошова оцінка 1 986 363,32 грн. за кожну земельну ділянку, цільове призначення - «Для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва»; категорія земель - «Землі житлової та громадської забудови», про що свідчать Витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

Позивач, не заперечуючи наявності у неї обов`язку зі сплати земельного податку, зазначає про невірне застосування відповідачем ставки податку у розмірі 1% замість вірного 0,03%, посилаючись на рішення Київської міської ради віл 23 червня 2011 року №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві», а саме додатку 3 Положення про плату за землю в м. Києві.

Відповідно до пункту 5.1 Положення про плату за землю в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629 (додаток 3), ставки податку за земельні ділянки для фізичних та юридичних осіб, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюються залежно від цільового призначення землі у відсотках від їх нормативної грошової оцінки відповідно до таблиці №1 цього Положення.

Суд встановив, що згідно з таблицею №1 зі ставками податку ставка земельного податку для земель житлової забудови (землі, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше); землі, які використовуються для розміщення гаражного будівництва) з кодом 02.01 «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 3» для фізичних осіб становить 1%.

Тобто, до земельних ділянок з кодом 02.01 «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» застосовується ставка земельного податку для фізичних осіб 1%.

Відповідно до наявних в матеріалах справи витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки цільове призначення земельних ділянок: кадастровий номер :66:457:0049, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер :66:457:0047, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; кадастровий номер :66:457:0046, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; кадастровий номер №:66:457:0048, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 - «Для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва»; категорія земель - «Землі житлової та громадської забудови».

Позивач також вказав у позовній заяві, відповідач вірно визначив земельні ділянки за кодом 02.01 «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», але невірно застосував ставку податку у розмірі 1% замість 0,03%.

Разом із цим, суд звертає увагу, що ставки податку у розмірі 0,03% у таблиці №1 до Положення про плату за землю в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629 (додаток 3) не визначено. У свою чергу доводи позивача не ґрунтуються на нормах законодавства, а тому є помилковими.

Таким чином, суд вважає, що відповідач правомірно розрахував позивачу суму земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік за ставкою податку у розмірі 1%.

Як встановлено судом, нормативна грошова оцінка за кожну із чотирьох належних позивачу земельних ділянок складає 1 986 363,32 грн., відповідно, сума земельного податку за ставкою 1% становить 19 863,53 грн. (1 986 363,32 грн.*1%) за кожну земельну ділянку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 28 лютого 2020 року №-2615, №-2615, №-2615 та №-2615 є правомірними, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, Шолуденка, буд. 33/19; ідентифікаційний код 43141267);

Державна податкова служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд 8; ідентифікаційний код 43005393).

Суддя В.А. Кузьменко