Справа № 639/5183/21
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 листопада 2021 р.Справа № 639/5183/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.10.2021 року по справі № 639/5183/21

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.10.2021 року повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови.

На зазначену ухвалу суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2021 зазначену апеляційну скаргу залишено без руху.

Надано апелянту строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Роз`яснено заявнику апеляційної скарги, що недоліки апеляційної скарги можуть бути усунені шляхом направлення до Другого апеляційного адміністративного суду квитанції або оригіналу іншого документу про сплату судового збору у розмірі 2270,00 грн. та уточненої апеляційної скарги із вірним зазначенням назви та дати судового рішення, яке оскаржується, вимог особи, яка подає апеляційну скаргу та вірним зазначенням сторін по справі № 639/5183/21 разом з копіями апеляційної скарги для осіб, які беруть участь у справі.

11.11.2021 до Другого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання, в якому апелянт, зазначав, що ним двічі було сплачено судовий збір при розгляді справи в суді першої інстанції, однак, справу розглянуто не було, у зв`язку з чим йому не зрозуміло для чого він повинен доказувати свою невинуватість всупереч ст. 62 Конституції України та знову сплатити судовий збір, у зв`язку з чим просив суд розглянути справу безоплатно, з огляду на відсутність коштів або надати йому письмову відповідь про відмову йому в правах передбачених ст. ст. 3, 8, 22, 28, 40, 55, 62, 64, 68 Конституції України.

16.11.2021 Другий апеляційний адміністративний суд ухвалив повторно направити ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2021 про залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.10.2021 року по справі № 639/5183/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови.

Надав ОСОБА_1 строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги - протягом десяти днів з моменту отримання копії даної ухвали.

Роз`яснив заявнику апеляційної скарги, що недоліки апеляційної скарги можуть бути усунені шляхом направлення до Другого апеляційного адміністративного суду квитанції або оригіналу іншого документу про сплату судового збору у розмірі 2270,00 грн. або доказів на підтвердження незадовільного майнового стану та уточненої апеляційної скарги із вірним зазначенням назви та дати судового рішення, яке оскаржується, вимог особи, яка подає апеляційну скаргу та вірним зазначенням сторін по справі № 639/5183/21 разом з копіями апеляційної скарги для осіб, які беруть участь у справі.

24.11.2021 від апелянта надійшло клопотання в якому позивач, з посиланням на ст. 59 Конституції України, просить переглянути справу № 639/5183/21 безоплатно, у зв`язку з тим, що станом на день подачі вказаного клопотання він не працює та не має коштів для сплати судового збору та зазначає про неврахування судом при винесенні ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, прав позивача, передбачених ст. ст. 3, 8, 22, 28, 40, 55, 62, 64, 68 Конституції України. Крім того, позивач, посилаючись на положення ст. 59 Конституції України, зазначає, що має право на безоплатну правничу допомогу тому просить розглянути справу безоплатно, або ознайомити його з законами які ставлять Закон України "Про судовий збір" вище за Конституцію України. Апелянт зазначає, що не має юридичної освіти та не має коштів та бажання використовувати адвоката, враховуючи, що Законом не передбачено обов`язкового використання останнього. Також заявнику апеляційної скарги не зрозуміло навіщо йому потрібно надавати докази свого незадовільного майнового стану та для чого в заяві вимагається зазначення ідентифікаційного коду. Крім того, позивач з посиланням на ст. 130 Конституції України зазначає, що Державою гарантовано фінансування судової влади та йому не зрозуміло куди пішли його кошти сплачені при розгляді справи в суді першої інстанції.

Надаючи оцінку поданому клопотанню, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 22 Конституції України визначено що, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.

Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Отже, враховуючи зміст наведених статей Конституції України, зокрема, затверджених ними прав та гарантій особи, можна дійти висновку про недоречність посилань позивача на неврахування судом змісту таких норм при залишенні апеляційної скарги без руху, оскільки зобов`язання дотримання, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України вимог до апеляційної скарги, зокрема, в частині сплати судового збору, не можна вважати недотриманням судом принципу верховенства права та права позивача на повагу до його гідності.

При цьому слід зауважити, що забезпечення прав, передбачених Конституцією України не звільняє від обов`язку сплачувати судовий збір, тим більше за відсутності передбачених Законом підстав для звільнення від сплати останнього.

Так само недоречним є твердження позивача щодо неврахування судом апеляційної інстанції при залишенні апеляційної скарги позивача без руху, приписів статті Конституції України, якою передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк, оскільки даною статтею закріплено право особи на звернення та визначено способи його реалізації, в той час як позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, яка розглядається відповідно до вимог КАС України. Натомість розгляд звернень громадян, зокрема, до суду, забезпечується відповідним структурним підрозділом суду, який керується при цьому положеннями Законом України Про звернення громадян, зокрема.

Хибним є також посилання позивача на неврахування судом положень статті 55 Конституції України, якою, зокрема, встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, оскільки зобов`язання позивача дотримуватись при поданні апеляційної скарги, визначених Кодексом адміністративного судочинства України вимог до останньої, жодним чином не порушує, гарантованого Конституцією України права ОСОБА_1 захистити свої порушені права в судовому порядку.

Посилання позивача на неврахування судом приписів статті 62 Конституції України, якою передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням, не приймаються судом, оскільки положення даної статті жодним чином не стосуються, по-перше, захисту прав особи в порядку адміністративного судочинства, по-друге, не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Посилання позивача на відсутність у нього обов`язку сплачувати судовий збір за подання апеляційної скарги, враховуючи гарантування йому Конституцією України забезпечення права на отримання безоплатної правової допомоги, судом не приймаються з огляду на таке.

Так, статтею 1 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", встановлено, що безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел; правова допомога - надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 9 вказаного Закону, суб`єктами надання безоплатної первинної правової допомоги в Україні є: 1) органи виконавчої влади; 2) органи місцевого самоврядування;

3) фізичні та юридичні особи приватного права; 4) спеціалізовані установи; 5) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Таким чином, з наведеного слідує, що безоплатна правова допомога це надання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами приватного права, спеціалізованими установами, центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення.

Тобто, наявність у позивача, гарантованого законодавством права на отримання безоплатної правової допомоги, виходячи, зокрема, із суб`єктного складу її надання, не свідчить про відсутність у нього обов`язку сплачувати судовий збір (за подання апеляційної скарги, зокрема), а тому жодним чином не впливає на необхідність дотримання ним обов`язку, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема в частині, що стосується надання документу про сплату судового збору при поданні апеляційної скарги.

У зв`язку з чим, наведене твердження позивача щодо відсутності у нього обов`язку сплачувати судовий збір за подання апеляційної скарги, враховуючи гарантування йому Конституцією України забезпечення права на отримання безоплатної правової допомоги, суд вважає таким, що ґрунтується на хибному розумінні правової природи інституту «безоплатної правової допомоги» та обожненні останнього з передбаченими Законом України «Про судовий збір» підставами для звільнення від сплати судового збору.

З приводу обов`язку позивача надати до суду докази свого незадовільного майнового стану, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Тобто, у розумінні ст.133 КАС України єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану особи, яка, у свою чергу, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. В іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 р. у справі Креуз проти Польщі, вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір.

Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Таким чином, надання апелянтом належних та допустимих доказів відсутності матеріальних ресурсів на момент звернення з апеляційною скаргою є визначальним для прийняття судом рішення у відповідності до ст.133 КАС України.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання (про звільнення від сплати судового збору), повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Отже, для застосування судом даної норми необхідні повні відомості про розмір доходу позивача-фізичної особи за весь попередній календарний рік (в даному випадку - 2020).

Будь - яких документів, з яких суд міг би встановити такі відомості позивачем не надано.

З приводу обов`язку позивача зазначати в апеляційній скарзі реєстраційний номер облікової картки платника податків, суд зазначає, що вказані вимоги до форми та змісту апеляційної скарги визначені п. 3 ч. 2 ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, в апеляційній скарзі зазначаються, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Посилання позивача на ст. 130 Конституції України, якою передбачено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів, приписами якої позивач, поміж іншого, обґрунтовує відсутність у нього обов`язку зі сплати судового збору, з огляду на сплату останнього під час розгляду справи у Жовтневому районному суді м. Харкова, суд вважає такими, що ґрунтуються на хибному розумінні вказаної норми, оскільки нею, встановлено гарантії фінансування судів, в той час, як всі питання, що стосуються сплати судового збору, врегульовано Законом України "Про судовий збір".

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, викладені позивачем в клопотанні від 24.11.2021 не можна вважати такими, що дають підстави звільнити його від сплати судового збору, відтак вказане клопотання не може бути задоволено з підстав викладених у ньому, враховуючи, що позивачем здебільшого наведено ті самі доводи, що і в попередньому клопотанні від 11.11.2021, визнані судом такими, що не свідчать про наявність, передбачених законом підстав для звільнення від сплати судового збору.

Крім того, слід зауважити, що позивачем вдруге не надано на виконання вимог ухвал суду від 08.11.2021 та від 16.11.2021 про залишення апеляційної скарги без руху, уточненої апеляційної скарги із вірним зазначенням назви та дати судового рішення, яке оскаржується, вимог особи, яка подає апеляційну скаргу та вірним зазначенням сторін по справі № 639/5183/21 разом з копіями апеляційної скарги для осіб, які беруть участь у справі. Як і не наведено жодного доводу щодо неможливості виконання вимог вказаних ухвал суду в цій частині.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.121, 295, 298, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.10.2021 по справі №639/5183/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Русанова В.Б. Жигилій С.П.