Справа № 420/23454/21
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 листопада 2021 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 (особа, яка може отримати статус позивача), заінтересовані особи (особи, які можуть отримати статус відповідачів): Міністерство юстиції України та Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, про забезпечення позову, -

встановив:

24.11.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 (особа, яка може отримати статус позивача), заінтересовані особи (особи, які можуть отримати статус відповідачів): Міністерство юстиції України та Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, у якій заявник, керуючись ст. 150 КАС України, просить забезпечити позов шляхом зобов`язання відповідача 1 зупинити дію наказу Міністерства юстиції України від 01.11.2021 № 2614/к «Про звільнення» ОСОБА_1 та заборони відповідачам вчиняти будь-які дії, пов`язані із звільненням позивача до набрання законної сили рішенням суду, винесеним за результатами розгляду позову.

Згідно зі змістом вказаної заяви, її подано з таких підстав, зокрема:

- з відповіді відповідача 1 від 24.11.2021 вбачається, що у погодженні надання невикористаної частини щорічної відпустки перед звільненням відповідно до ст. 3 ЗУ «Про відпустки» та матеріальної допомоги позивачу відмовлено, у наказ про звільнення не внесено відповідні зміни щодо звільнення в перший день виходу з відпуски;

- також відповідачем 1 вказано, що позивача вже звільнено з 09.11.2021 в той час коли ОСОБА_2 продовжує перебувати з жовтня 2021 року безперервно до 24.11.2021 в стані тимчасової непрацездатності, а п. 2 оскаржуваного наказу про звільнення передбачає дату звільнення перший день виходу з лікарняного;

- у зв`язку з чим грубо порушено вимоги чинного законодавства, зокрема: ст. 45 Конституції України, ст.ст. 7, 57 Закону України «Про державну службу», ч. 1 ст. 3 Закону України «Про відпустки», ст.ст. 2, 74 КЗпП тощо;

- наслідком відмови відповідачем у погодженні надання позивачу відпустки перед звільненням є реалізація наказу про звільнення від 01.11.2021 позивача з припиненням державної служби з 25.11.2021, внаслідок чого трудові відносини будуть припинені, а позивач буде позбавлений гарантованого права на вибір за бажанням перед звільненням відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про відпустки» отримати невикористану відпустку з наступним звільненням, на безпосереднє отримання щорічної відпустки та отримання матеріальної допомоги на оздоровлення, яка виплачується працівникові за його заявою в обов`язковому порядку одночасно з наданням відпустки. Розгляд позовної вимоги щодо зобов`язання надати відпустку та виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення стане не можливим, що в свою чергу, призведе й до порушення гарантованого Конституцією України, ст. 11 Закону України «Про державну службу», та КАС України права позивача на вирішення спору в судовому порядку;

- даний наказ на момент розгляду заяви про забезпечення позову позивачу вручено під підпис ще не було, у зв`язку з перебуванням на лікарняному до 24.11.2021. Однак, відповідно до відповіді на адвокатський запит в наказі про звільнення визначена дата звільнення перший день виходу після лікарняного, тобто 25.11.2021;

- зазначені обставини, свідчать про те, що відповідачі мають намір у найкоротший термін звільнити позивача з роботи зважаючи на відмову у погодженні відпустки перед звільненням та виплати матеріальної допомоги, які є предметом оскарження у даній справі;

- забезпечення позову є єдиною гарантією відновлення становища позивача, його законних трудових прав, свобод та інтересів, оскільки дозволить зберегти трудові відносити і дію статусу державного службовця. Адже, надання відпустки та виплата матеріальної допомоги можливі лише в процесі проходження державної служби. Лише за таких умов суд матиме змогу надати оцінку діям відповідача щодо відмови у погодженні позивачу відпустки перед звільненням та надання матеріальної допомоги, законності наказу про звільнення та дотримання процедури і винести обґрунтоване і законне рішення по заявленим в позові вимогам серед іншого в частині зобов`язання надати невикористану частину щорічної відпустки перед звільненням згідно ст. 3 ЗУ «Про відпустки» та виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення;

- вжиття заходів забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України встановлений вичерпний перелік підстав-випадків забезпечення позову до його пред`явлення, а саме: якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що у п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» зазначено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, зокрема про те, що захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат тощо.

Згідно зі змістом поданої заяви, предмет позову, який буде подано відповідно до ст. 150 КАС України:

- визнання протиправними дій відповідачів щодо не погодження та не надання ОСОБА_1 невикористаної частини щорічної відпуски перед звільненням відповідно до ст. 3 ЗУ «Про відпустки» та виплатити матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань;

- зобов`язання відповідачів погодити та надати надання такої відпустки ОСОБА_1 та матеріальної допомоги на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань, шляхом оформлення наказу та перерахування відповідних коштів у розмірі середньомісячної заробітної плати;

- визнати незаконними дії відповідача 1 щодо не внесення в п. 2 Наказу Міністерства юстиції від 01.11.2021 № 2614/к «Про звільнення» змін шляхом доповнення словосполученням «чи відпустки»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції від 01.11.2021 № 2614/к «Про звільнення».

Проте, по-перше, заява ОСОБА_1 в частині забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача 1 зупинити дію наказу (індивідуального акта) Міністерства юстиції України від 01.11.2021 № 2614/к «Про звільнення» ОСОБА_1 не відповідає вичерпному переліку заходів забезпечення позову, передбаченому ч. 1 ст. 151 КАС України.

По-друге, заявник у заяві не навів жодного конкретного доводу, не навів та до неї не додав жодного конкретного доказу на підтвердження того, що саме за позовною заявою, з якою заявник має намір звернутися до суду невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, вищенаведені, викладені у заяві про забезпечення позову обставини-підстави для забезпечення позову, не доводять фактичне існування або реальні ризики настання обставин, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України, як підстав для вжиття судом заходів забезпечення позову до його пред`явлення.

Отже, з урахуванням вказаних обставин, задоволення заяви про забезпечення адміністративного позову у цьому випадку, по суті, буде вирішенням судом заявлених вимог та виходом за межі підстав щодо вжиття заходів забезпечення позову, які встановлені ст. 150 КАС України.

Враховуючи та на підставі наведеного, суд вважає заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову необґрунтованою, недоведеною та безпідставною, відповідно, такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150-154, 243, 248, 256, 294, 295, Перехідними положеннями КАС України, суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України, та у строк, встановлений ст. 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя М.Г. Цховребова