Справа № 480/9021/20
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

29 листопада 2021 р. Справа № 480/9021/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бершова Г.Є.,
Суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В. ,
розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву представника позивача - адвоката Шевцова Павла Володимировича про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат в адміністративній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року по справі № 480/9021/20
до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року позовні вимоги було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.04.2018 № в частині визначення податкового зобов`язання в розмірі 260,38 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 65,10 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 № в частині визначення податкового зобов`язання в розмірі 3 124,62 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 781,15 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, код 43995469) суму судового збору в розмірі 22,12 грн. (двадцять дві гривні 12 коп.).

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, код 43995469) судові витрати на правову допомогу в розмірі 82,00 грн. (вісімдесят дві гривні 00 коп.).

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2021 апеляційну скаргу - задоволено.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 по справі № 480/9021/20 скасувано в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.04.2018 № в частині визначення податкового зобов`язання в розмірі 29406,62 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 7351,65 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 № в частині визначення податкового зобов`язання в розмірі 352879,38 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 88219,85 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 №.

18.10.2021 до суду надійшла заява представника позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України Головного управління Державної податкової служби у Сумській області витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 в розмірі 22 100,00 грн., а токож судовий збір у розмірі 4824,29 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції та 7236,44 грн. за розгляд апеляційної скарги.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2021 року призначено до розгляду питання щодо ухвалення додаткового рішення по справі.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про прийняття додаткового судового рішення по справі щодо розподілу судових витрат підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтями 132, 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ч. 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку і компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ч. ч. 6,7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги у суді першої інстанції та апеляційної інстанції до матеріалів справи надано: копію договору про надання правової допомоги № 01 від 15.07.2020, копії додаткових угод №1 від 31.08.2020, №2 від 15.12.2020, №3 від 19.03.2021, №4 від 31.08.2021 року, копію ордеру, акти про приймання-передачі наданих юридичних послуг №1 від 11.12.2020, акт №2 від 26.04.2021, акт №3 від 15.06.2021 за договором про надання правової (правничої) допомоги №01 від 15.07.2020р., розрахуноки суми наданих послуг відповідно до Договору від 11.12.2020, 26.04.2021, 15.06.2021, копії квитанцій від № 01 від 11.12.2020, копія квитанції від № 01 від 26.04.2021, копія квитанції від № 01 від 15.06.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Шевцова Павла Володимировича.

Як вбачається з актів наданих послуг №1 від 11.12.2020, №2 від 26.04.2021, №3 від 15.06.2021 та розрахунків сум наданих послуг відповідно до Договору №01 від 15.07.2020 про надання професійної (правничої) допомоги позивачу надавались наступні послуги:

1) проведення аналізу матеріалів (підстав) апеляційного оскарження рішення суду, нормативної бази та судової практики (3 години) - 1500 грн.;

2) надання юридичної консультації з питань судового оскарження наказів податкових повідомлень-рішення № від 10.04.2019, № від 10.04.2019 та № від 10.04.2018 (2 години) - 1000 грн.;

3) складання процесуальних документів (позовна заява) (10 годин) - 5000 грн.;

4) складання адвокатських запитів та направленння їх до Державної податкової служби України Головного управління Державної податкової служби у Сумській області (3 години) - 1500 грн;

5) складання процесуальних документів (відповідь на відзив, пояснення) (10 годин) - 7000 грн.;

6) представництво інтересів ОСОБА_1 у Сумському окружному адміністративному суді ( 22.03.2021, 08.04.2021, 22.04.2021) - 2100 грн.;

7)складання процесуальних документів (апеляційна скарга, клопотання про витребування доказів) (6 годин) - 4200 грн.

Всього до сплати 22300(двадцять дві тисячі триста) грн. 00 коп.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано копії квитанції про оплату витрат від 11.12.2020 № 01 у розмірі 9000 грн., від 26.04.2021 №01 у розмірі 9100 грн., від 15.06.2021 №01 у розмірі 4200 грн.

Разом з тим, стосовно розміру понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вивчивши надані представником позивача, в обґрунтування адвокатських витрат документи, колегія суддів дійшла висновку щодо неспівмірності обгрунтованості стягнення з відповідача правничої допомоги у розмірі 22 100 грн. для підготовки цієї справи до розгляду у суді першої та апеляційної інстанції.

Дійсно, правова позиція позивача не змінювалась в судах першої та апеляційної інстанцій.

Законодавство, яким регулюється спір у справі, документи та доводи, якими позивач обґрунтовував свою позицію, написання відзиву, тобто, підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, стягнення адвокатських витрат у зазначеній позивачем сумі 22100 грн.) не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості та становить надмірний тягар для відповідача.

Крім того, колегія суддів зауважує, що у будь-якому випадку надання правової допомоги з приводу вирішення навіть певної (усієї) сукупності процесуальних питань у апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом. Первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази. В свою чергу, процедурні питання є типовими, виконання, яким потребує більш технічного підходу та не залежить від ціни позову та/або професійного досвіду виконавця.

Крім того, участь одного адвоката при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанціях свідчить про його обізнаність з обставинами щодо спірних правовідносин, що поза сумнівом, істотно впливає на обсяг надання ним послуг в межах їх повторного вивчення.

Колегія суддів критично оцінює співмірність розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом послуги, оскільки доводи й позиція сторін протягом усього часу розгляду справи не змінювалися, а доводи відзивів на апеляційні скарги не відрізняються від доводів позовної заяви.

Таким чином, враховуючи, що правова позиція представника позивача у суді апеляційної інстанції не змінювалась, об`єктивна необхідність для професійного досвідченого адвоката, який надав правову допомогу позивачу в суді першої інстанції, знову вивчати подані клієнтом докази, проводити їхній правовий аналіз та розробляти тактику захисту інтересів клієнта була відсутня, оскільки такий представник не міг не бути обізнаним із позицією відповідача, законодавством, яким регулюється спір у справі, документами й доводи, якими відповідач обґрунтовував свої вимоги й інші обставини, а отже підготовка цієї справи в суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу аналітичної й технічної роботи, - з огляду на що зазначена сума розміру таких витрат підлягає зменшенню з 22 100 грн. до 10 800 грн.

Колегія суддів вважає, що за умови успішного досвіду судового супроводу справи у суді першої інстанції необхідність знову вивчати подані документи справи не вбачається обґрунтованим та необхідним для досвідченого фахівця, а тому, на переконання колегії суддів, розмір, заявлений позивачем до відшкодування за надання таких послуги, так само є необґрунтованим та підлягає зменшенню.

Подібна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 року по справі 2040/6747/18.

Отже, беручи до уваги зазначений висновок Верховного Суду, проаналізувавши зроблені представником позивача розрахунки, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зменшення заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу, які понесені позивачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та вважає, що на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 9968 грн. 00 коп., які, на переконання колегії суддів, є достатніми та співмірними із часом витраченим адвокатом та обсягом наданих ним послуг.

Крім того, як свідчать матеріали справи, позивачем сплачено судовий збір за подання адміністративного позову до суду першої інстанції у загальному розмірі 4824,29 грн. відповідно до квитанцій від 30.11.2020 № 0.0..1 та від 29.12.2020 №0.3.1 та за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 7236,44 грн. відповідно до квитанції від 15.06.2021 №4.

Оскільки, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року стягнуто на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 22,12 грн., то понесені позивачем витрати за подання адміністративного позову до суду першої інстанції підлягають відшкодуванню у розмірі 4802,17 грн.

Враховуючи те, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2021р. задоволено апеляційну скаргу, то відповідно до вимог ст. 139 КАС України, понесені позивачем витрати на сплату судового збору за подання позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 12 038,61 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Сумській області.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача - адвоката Шевцова Павла Володимировича - задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, код 43995469) судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду першої інстанції та за подання апеляційної скарги у загальному розмірі 12 038 (дванадцять тисяч тридцять вісім) грн. 61 коп. та суму витрат на правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанції у загальному розмірі 10800(десять тисяч вісімсот) грн. 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Чалий І.С. Катунов В.В.