Справа № 480/11307/21
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року Справа № 480/11307/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/11307/21 за позовом Сумського апеляційного суду до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_1 про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Сумський апеляційний суд звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_1 , і просить суд скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. від 19.10.2021 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн на Сумський апеляційний суд у виконавчому провадженні № 66760686.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуваною постановою за невиконання судового рішення без поважних причин у справі №480/6723/20, відповідно до якого Сумський апеляційний суд зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_2 суддівську винагороду, накладено штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Позивач зазначає, що Сумським апеляційним судом вживалися заходи для виконання рішення суду, а саме: було здійснено звернення до ДСА України щодо сприяння у виділенні додаткових коштів для виплати суддівської винагороди без застосування обмеження судді у відставці ОСОБА_1 , у відповідь на яке повідомлено позивача, що бюджетні призначення, затверджені Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" для судової влади, розподілені між судами. Відтак, на думку позивача рішення суду не виконано виключно з об`єктивних причин за відсутності вини Сумського апеляційного суду, у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Залучено Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в якості співвідповідача. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, з урахуванням особливостей провадження у даній категорії справ, визначених ст. 287 КАС України.

29.11.2021 від ОСОБА_1 надійшли до суду письмові пояснення, у яких останній зазначає, що позивач не надав доказів на підтвердження обставин того, що у нього були відсутні поважні причини щодо невиконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі №480/6723/20. Зокрема, посилання на звернення до ДСА України з проханням про виділення додаткових асигнувань для виконання вищезазначеного рішення суду не може слугувати наміром або дією, які б свідчили про виконання рішення суду, так як відповідно до рішення зобов`язано саме Сумський апеляційний суд провести ОСОБА_1 перерахунок суддівської винагороди та виплатити її недоотриману частину.

Також на думку третьої особи, повідомлення державному виконавцю про неможливість виконання боржником рішення суду свідчить лише про небажання виконати рішення суду і не містить доказів про наявність об`єктивних причин щодо такої неможливості, так як боржник замовчує про наявність у нього економії коштів за певний період у 2021 році, а також про виконання аналогічних, як і стосовно ОСОБА_1 , рішень суду щодо працюючих суддів.

Крім того, ОСОБА_1 просить проводити розгляд справи за його відсутності.

29.11.2021 сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином.

Згідно із частиною 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи положення вищевказаних норм процесуального законодавства, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи у письмовому провадженні за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги, дослідивши докази, що наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 по справі №480/6723/20 позов ОСОБА_1 до Сумського апеляційного суду, треті особи - Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області, Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправними дії Сумського апеляційного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020 до 27.08.2020 із застуванням обмеження, встановленого ст. 29 Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". Зобов`язано Сумський апеляційний суд (вул. Г.Кондратьєва, 28, м. Суми 40003, ) провести перерахунок суддівської винагороди ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 (за винятком днів відпустки), обчисливши її відповідно до ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону Країни "Про судоустрій і статус суддів" та виплатити недоотриману частину із відрахуванням обов`язкових податків та платежів.

Вказане рішення суду набрало законної сили 19.05.2021 та 12.07.2021 Сумським окружним адміністративним судом був виданий виконавчий лист у вказаній справі.

Вказаний виконавчий лист був наданий відповідачу для примусового виконання, у зв`язку з чим постановою про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2021 було відкрито виконавче провадження №66760686. Зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 24.09.2021 (а.с.6-7) Сумський апеляційний суд повідомив відповідача про неможливість виконання рішення суду з об`єктивних причин, оскільки кошторисом Сумського апеляційного суду на 2021 рік кошти для виплати суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 без застосування обмеження з КЕКВ 2730 "Інші виплати населення" не були передбачені, а тому Сумський апеляційний суд на даний час не має можливості сплатити судді у відставці ОСОБА_1 суддівську винагороду на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у межах видатків державного бюджету.

Крім того, у вказаному листі позивач також зазначив, що рішення суду можливо виконати у добровільному порядку за бюджетною програмою 0501020 "Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами, функціонування органів і установ системи правосуддя" у межах наявних бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом. Відтак, судом вживаються всі можливі заходи щодо виконання рішення суду.

Також Сумський апеляційний суд повідомив відповідача, що з метою виконання рішення суду позивач звертався до ДСА України з листом від 21.09.2021 (а.с.9) щодо сприяння у виділенні додаткових коштів для виплати суддівської винагороди без застосування обмеження судді у відставці ОСОБА_1 , у відповідь на який ДСА України повідомило позивача, що бюджетні призначення, затверджені Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" для судової влади, розподілені між судами. Судове рішення можливо виконати у добровільному порядку за бюджетною програмою 0501020 "Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя" у межах наявних бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом (а.с.10).

За невиконання рішення суду без поважних причин 19.10.2021 відповідачем винесено постанову про накладення штрафу на Сумський апеляційний суду у розмірі 5100 грн (а.с.5). У мотивувальній частині вказаної постанови відповідач зазначив, що станом на 19.10.2021 рішення суду не виконано, про поважні причини невиконання боржником державного виконавця не повідомлено.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема обов`язковість виконання рішень (ст. 2 вказаного Закону).

Як визначено п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

На підставі ч.1 ст.18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною шостою статті 26 Закону №1404 визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно ч.1 ст.63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.63 Закону №1404 у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

На підставі ч.1 ст.75 Закону №1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, накладення штрафу на боржника державним виконавцем можливо тільки за відсутності поважних причин невиконання рішення. Поважними, в розумінні наведених норм Закону, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Отже, якщо рішення не виконується, державний виконавець в разі зазначення причин невиконання боржником зобов`язаний проаналізувати вказані причини на предмет їх поважності. Лише після аналізу вказаних боржником причин та встановлення відсутності їх поважності у державного виконавця виникають підстави для накладення штрафу за невиконання без поважних причин боржником рішення.

Сумський апеляційний суд обґрунтовує поважність причин невиконання судового рішення відсутністю відповідних бюджетних асигнувань з боку розпорядника коштів, не зважаючи на відповідні звернення про виділення відповідних коштів.

Постановою КМУ від 03 серпня 2011 року №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення (далі Порядок).

Пункт 25 Порядку передбачає, що безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

У разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому пункти 24-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Таким чином, судові рішення, які передбачають виплату на користь суддів коштів, здійснюється за рахунок коштів бюджетної програми 051150 Виконання рішень на судів на користь суддів та працівників апаратів судів.

Однак до Сумського апеляційного суду дана програма та відповідний кошторис не доведені і не можуть бути використані. Розпорядником коштів, передбачених зазначеною бюджетною програмою, відповідно до закону є Державна судова адміністрація України, яка є головним розпорядником бюджетних коштів.

Суд також звертає увагу, що, відповідно до листа позивача від 21.09.2021 №03-06/127/2021, позивач звернувся до Державної судової адміністрації України з проханням виділити додаткові кошти у розмірі 437332,57 грн для виконання рішення суду щодо перерахунку суддівської винагороди ОСОБА_1 за період 18.04.2021 по 27.08.2020 (а.с.9).

Відповідно до листа Державної судової адміністрації України від 18.10.2021 №11-18501/21, позивачу було роз`яснено, що для виконання рішення суду стягувач чи виконавець мають право звернутися до суду із заявою про встановлення способу та порядку виконання судового рішення шляхом безспірного списання відповідної суми коштів з бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів", головним розпорядником якої є ДСА України (а.с.10).

Таким чином, на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2020, позивачем було здійснено всі залежні від нього дії для виконання судового рішення.

Також судом встановлено, що позивач повідомляв відповідача, що виконання судового рішення здійснюється виключно в порядку, передбаченому чинним законодавством України, інших наявних способів, які б могли бути спрямовані ДСА України на виконання рішення суду, у боржника відсутні. Отже, невиконання судового рішення в частині нарахування та виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Відповідач, відповідно до статей 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження» та фактичних обставин, а саме: зазначення боржником на його думку поважних причин невиконання судового рішення, повинен був проаналізувати вказані боржником причини, і лише після встановлення неповажності вказаних причин мав право накладати штраф.

Суд зазначає, що в оскаржуваній постанові не міститься аналізу вказаних боржником причин невиконання рішення суду.

Враховуючи вищезазначене, невиконання судового рішення в частині нарахування та виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 18 червня 2019 року у справі №826/721/16 (адміністративне провадження №К/9901/12499/18).

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу від 19.10.2021, винесена без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України суму судового збору в розмірі 2270,00 грн, який був сплачений позивачем при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Сумського апеляційного суду до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.10.2021 ВП №66760686 про накладення на Сумський апеляційний суд штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ) на користь Сумського апеляційного суду (вул. Герасима Кондратьєва, 28, м. Суми, Сумська область, 40014, ) суму судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Савицька