Справа № 420/17709/21
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом дочірнього підприємства «ЛІДЕР» до Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом дочірнього підприємства «ЛІДЕР» до Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки в якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 16.08.2021 р. №295385 про застосування адміністративно-господарського штрафу;

- визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 16.08.2021 р. №295386 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

При здійсненні габаритно-вагового контролю допущено численні порушення чинного законодавства, вагові параметри автомобіля визначено невірно, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складено безпідставно, а постанови Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарських штрафів є протиправними, враховуючи наступне.

Щотижневий графік проведення перевірок Південним міжрегіональним управлінням Укртрасбезпеки у період з 12.07.2021 р. по 18.07.2021 р., копію якого надав відповідач, затверджено в.о. заступника начальника Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Д. Володьковим, який за посадою не є ні керівником Укртрансбезпеки, ні керівником її територіального органу. Отже, вищевказаний графік затверджено неуповноваженою особою.

Рейдова перевірка інспекторами Укртрансбезпеки, під час якої був зупинений автомобіль позивача і за результатами якої було складено зазначені вище документи, здійснювалася на підставі направлення на перевірку від 12.07.2021 р. №001501 (про це є відмітка в акті №265979 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.07.2021 р.) старшими державними інспекторами Білобровом Є.О. та Загорулько О.В.

При цьому, вищевказане направлення на перевірку старшому державному інспектору Загорулько О.В. не видавалося, що свідчить про те, що вказана особа проводила перевірку самочинно, не маючи на те відповідних повноважень.

Зазначене свідчить про те, що на автомобільній дорозі Н-24 "Благовіщенське - Миколаїв" рейдова перевірка здійснювалася лише одним інспектором, який мав направлення на перевірку, що є порушенням Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою KM України від 08.11.2006 р. №1567.

Відповідно до абз.2 п.16 Порядку №1567 габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Таким чином, проведення габаритно-вагового контролю лише однією посадовою особою Укртрансбезпеки свідчить про порушення процедури проведення такого контролю, недостовірність та неможливість перевірки його результатів.

З талону зважувального засобу вбачається, що зважування здійснювалось на вагах з №2055, інші дані, які б давали можливість ідентифікувати ваговий пристрій, що було використано (його марку, модель, якими є його технічні характеристики, порядок використання, можливі чи допустимі похибки), встановити неможливо. За відсутності такої інформації неможливо встановити, що зважування здійснювалося у відповідності до встановлених законодавством вимог ваговим обладнанням, призначеним та придатним для здійснення таких вимірювань.

Талон не містить підписів ні особи, яка проводила зважування, ні водія автомобіля, який було зважено.

Оформлений таким чином талон не може вважатися документом, що має юридичну силу.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Визначення поняття "документ" міститься в ДСТУ 2732:2004 Національний стандарт України "Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення понять".

Так, пунктом 3.3 зазначеного вище ДСТУ визначено, що документ - це інформація, зафіксована на матеріальному носії, основною функцією якого є зберігати та передавати її в часі та просторі.

Документна інформація (пункт 3.5 ДСТУ) - це уся інформація документа (зміст, відбитки печаток, штампів, реєстраційні номери, резолюції, підписи, інші реквізити та службові познаки, а також маргіналії, філіграні, елементи бланка та захисту).

Реквізит документа - інформація, зафіксована в службовому документі для його ідентифікування, організування обігу і (або) надання йому юридичної сили (пункт 4.1.4. ДСТУ).

Підпис (службового документа) - реквізит службового документа, який свідчить про відповідальність особи за його зміст та є єдиний чи один з реквізитів, що надають документові юридичної сили (пункт 4.1.7 того ж ДСТУ).

Наданий відповідачем талон являє собою аркуш паперу без будь-яких захисних елементів, який не є бланком суворого обліку, на якому за допомогою принтера чи іншого пристрою надруковано інформацію про його створювача "УКРТРАНСБЕЗПЕКА NIKOLAEV", номер ваг "2055", дату та час зважування 18/07/21 17:58, номер талону "1" та режим - "динамічний". Вказано реєстраційний номер автомобіля " НОМЕР_1 ", але відсутня інформація про його марку і модель. Крім того, в талоні міститься цифрова інформація - 4 числа (навантаження на 4 окремі осі), сума навантажень "38350 kg" та "ШВИДКІСТЬ 4 km/h".

Отже, загальний вигляд наданого талона дає підстави для висновку, що за відсутності у ньому підписів особи, яка проводила зважування (відповідно до пункту 4.1.7 ДСТУ така особа повинна нести відповідальність за його зміст), водія (який би підтвердив або мотивовано заперечував, що саме такі параметри було отримано при зважуванні) та іншої документної інформації (відбитків печаток чи штампів - за наявності, марки, моделі та реєстраційного номера вагового пристрою та іншої інформації, передбаченої пунктом 3.5 ДСТУ) такому талону його автором/створювачем не надано юридичної сили документа. Аналогічної форми талон з будь-якою інформацією в ньому можна створити за допомогою будь-якої комп`ютерної та друкувальної техніки, але при цьому, він не вважатиметься документом, не буде мати юридичну силу та не може бути визнаний письмовим доказом ваги транспортного засобу у будь-якій справі.

За таких обставин і наданий відповідачем талон не може вважатися допустимим та достовірним доказом реальної ваги транспортного засобу позивача та навантажень на окремі осі.

Інші докази - акт № 0053171 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 18.07.2021 р., довідка №046895 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 18.07.2021 р. та акт №265979 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.07.2021 р. є похідними, оскільки їх складено на підставі даних (вагових параметрів), зазначених у вищевказаному талоні.

Жодний із зазначених документів не підписаний водієм транспортного засобу, який під час зважування перебував в автомобілі, що рухався по платформам ваг, а тому водій не міг на дисплеї вагового обладнання бачити результати зважування. Водію вказані документи на підпис ніхто не надавав, а запис в актах та довідці про те, що водій відмовився їх підписати ніким не засвідчений.

Відповідачем не надано на запити представника позивача необхідних та допустимих доказів, які б свідчили про правильне виконання зважування автомобіля позивача та визначення його маси і навантаження на окремі осі у відповідності до вимог чинного законодавства.

Зважування траспортних засобів повинно було здійснюватися із застосуванням вагового обладнання, що відповідає встановленим законодавством вимогам, є справним та дає змогу встановити реальні вагові параметри транспортного засобу.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових транспортних засобів встановлено "Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні", затвердженим постановою КМ України від 27.06.2007 р. №879.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку №879 вимірювання (зважування) - це процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Особами, які проводили зважування та здійснювали оформлення його результатів, така методика для визначення фактичної маси та навантаження на осі транспортного засобу позивача не застосовувалась, оскільки до цього часу відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері метрології вона не затверджувалась.

Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише "Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі М 218-9:2006", розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом, атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію №02-84-08.

Проте, вказана Методика не розповсюджується на транспортні засоби з рідким та сипучим вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі. В даному випадку перевозився щебінь фракції 5/20 мм, що є сипучим вантажем, а отже, зазначена вище Методика для зважування транспортного засобу з таким вантажем не розповсюджується.

Отже, за наявності в чинному законодавстві - підпункті 2 пункту 2 Порядку №879 обов`язку державного органу здійснювати визначення габаритно-вагових параметрів на підставі такої методики, не повинно тягнути за собою накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу за наслідками невиконання державним органом процедури, встановленої державою.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

В акті №265979 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.07.2021 р. вказано, що під час перевірки виявлено порушення "перевезення вантажу згідно накладної на вантаж від 18.07.2021 р. - щебінь №22 з перевищенням встановлених у п. 22.5. ПДРУ вагових обмежень, а саме: маса здвоєної осі - 25,85 т без оформлення дозволу, відсутня неоформлена товарно-транспортна накладна на вантаж", у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт": "Абз. 16 ч. 1 - Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Перевищення параметрів від нормативу становить на здвоєну вісь - 59,9%. Абз. 3 ч. 1 - надання послуг з перевезення вантажу без наявності оформлених документів, передбачених ст.48 цього Закону, а саме: неоформлена, відсутня товарно-транспортна накладна".

Проте, в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю вказано фактичні осьові навантаження окремо на 4 осі, що відповідають тим, які зазначено в талоні зважування: 6,28/6,49/12,09/13,49 тонн, що свідчить про те, що особа, яка здійснювала габаритно-ваговий контроль, вважала всі осі автомобіля одиночними.

А в акті №0053171 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів у пункті 10 зазначено лише нормативне та фактичне осьові навантаження на одну вісь, що не відповідає ні конструкції автомобіля, ні даним, що містяться в талоні та довідці.

Перевищення вагових параметрів по загальній масі встановлено не було, оскільки при нормативно допустимій масі 40 тонн відповідач визначив, що автомобіль позивача мав масу 38,35 тонни.

При цьому, жодний із складених під час габаритно-вагового контролю документів не містить доказів того, що якісь із осей автомобіля позивача утворюють здвоєну вісь. Для встановлення такої обставини особа, яка здійснювала габаритно-ваговий контроль, повинна була за допомогою вимірювального інструменту, якій пройшов повірку та метрологічну атестацію і має відповідне свідоцтво, виміряти всі відстані між суміжними осями автомобіля, вказати їх в пункті 9 акта №0053171 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, і у разі встановлення, що відстань між будь - якими з них не перевищує 2,5 метри, в пункті 10 того ж акту вказати для відповідної здвоєної осі нормативно допустиме осьове навантаження 16,0 тонн (замість двох по 11,0 тонн) та встановлене фактичне навантаження на таку вісь в порядку черговості її розташування.

В пункті 9 акта № 0053171 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів особою, яка здійснювала габаритно-ваговий контроль, не зазначено відстані між осями автомобіля позивача, а отже, такі відстані не вимірювалися, а тому висновок, що дві осі утворюють здвоєну вісь, є лише її припущенням, яке суперечить усім іншим складеним цією ж особою документам.

Крім того, з талона зважування вбачається, що чотири осі автомобіля зважувалися окремо, а у випадку, якщо б якісь з них утворювали здвоєну вісь - такі дві осі для уникнення значної похибки необхідно було б зважувати разом як одну здвоєну вісь.

Відповідно до підпункту 6 пункту 2 Порядку вимірювальне і зважувальне обладнання - це технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно - вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

Згідно з пунктом 12 Порядку вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 13 Порядку встановлено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до частин 1-4 ст.8 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, які мають елементи або функції настроювання, повинні мати захист від вільного доступу до зазначених елементів і функцій (включаючи програмне забезпечення) з метою запобігання несанкціонованому втручанню. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Згідно з пунктом 14 Порядку №879 вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування затверджено наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 р. №255 "Про затвердження Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування".

Згідно з підпунктом 8 пункту 5 розділу II зазначених Вимог пересувний пункт габаритно-вагового контролю повинен бути укомплектований , серед іншого, свідоцтвом про повірку ваг та свідоцтвом про державну метрологічну атестацію.

Відповідно до пункту 8 розділу II вказаних Вимог вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.

Відповідач не надав на запит представника позивача копії такого свідоцтва. Надана відповідачем копія сертифіката відповідності на ваги автомобільні для зважування у русі типу ВАД заводський № 2055 не свідчить про здійснення щорічної повірки цього зважувального засобу, не містить його індивідуальних нормованих метрологічних характеристик, а отже, не замінює собою свідоцтво про повірку (метрологічну атестацію).

Оскільки відповідач не надав доказів використання в пункті габаритно-вагового контролю повіреного вагового обладнання, то отримані внаслідок такого зважування результати не можуть вважатися достовірними та правильними.

Оскільки при здійсненні габаритно-вагового контролю не було встановлено, що транспортний засіб позивача має здвоєну вісь, при винесенні оскаржуваних постанов начальник управління такої інформації не мав, а отже, у нього не було підстав для висновку про наявність такого порушення.

Враховуючи, що згідно з пунктом 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. №1567, постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів може бути винесена лише за наявності відповідних підстав, тобто у разі встановлення факту вчинення перевізником правопорушення, постанови про застосування адміністративно - господарських штрафів від 16.08.2021 р. №295385 та №295386 є протиправними.

Оскаржувані постанови не містять конкретної інформації про допущені позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт.

У графах обох постанов, де повинно бути викладено суть допущеного порушення, зазначено лише: "18.07.21 р., Миколаївська обл., (Підстава: Акт від 18.07.21 р. №265979)".

Крім того, розгляд справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт було проведено без участі представника позивача, який за відсутності у позивача документів з результатами габаритно-вагового контролю, не мав об`єктивної можливості підготувати мотивовані заперечення.

Після отримання позивачем запрошення на розгляд справи, представник позивача 13.08.2021 р. звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якому просив надати копії усіх документів, які було складено за результатами габаритно-вагового контролю, а також інформацію і документи, які б підтверджували використання вагового обладнання, придатного для зважування транспортних засобів у русі. Одночасно відповідачу було подано клопотання про відкладення розгляду справи до надання копій усіх документів, що були складенні при здійсненні габаритно-вагового контролю.

Відповідач, незважаючи на відсутність у позивача необхідних документів, проігнорував зазначене клопотання, чим позивача було позбавлено можливості надати свої пояснення та заперечення.

У відповідь на поданий адвокатський запит копії документів, що додаються до цього позову, було надано представнику позивача разом з листом від 06.09.2021 р. № 45447/0/22-21, тобто через три тижні після винесення оскаржуваних постанов.

Таким чином, незважаючи на об`єктивну неможливість участі представника позивача у розгляді справи, відповідач, всупереч вимогам законодавства розглянув справу і виніс оскаржувані постанови.

Такі дії відповідача є порушенням процедури розгляду справ, встановленої пунктом 26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМ України від 08.11.2006 р. №1567, згідно якої справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Передбачене Порядком №1567 право уповноваженої особи суб`єкта господарювання бути присутньою під час розгляду справи (та обов`язок відповідача її повідомити про дату та час розгляду) не може ігноруватися останнім у випадку об`єктивної неможливості для такої особи взяти участь у розгляді справи та надати мотивовані заперечення або пояснення для з`ясування дійсних обставин справи через ненадання суб`єктом владних повноважень такій особі необхідної інформації та копій документів, в яких було відображено обставини та результати здійсненого щодо суб`єкта господарювання габаритно-вагового контролю.

Згідно позиції Європейського суду з права людини у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) уряд України визнає карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Отже, справи про адміністративні правопорушення і адміністративно-господарські штрафи підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В даному випадку відповідач порушив право позивача на захист, яке гарантовано ч.3 ст.6 та ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (з поправками, внесеними відповідно до положень Протоколу №11, та з текстами Протоколів №№ 1,4).

У постанові від 16.08.2021 р. №295385 вказано, що позивачем допущено порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 16 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", тобто за перевищення встановлених законодавством габаритно - вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Проте, отримання такого дозволу відповідно до чинного законодавства при перевезенні сипучих вантажів неможливе.

Так, статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено перелік документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів. Згідно з частиною 4 цієї статті у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

В даному випадку транспортним засобом позивача перевозився щебінь - сипучий вантаж, який є подільним.

Відповідно до пункту 22.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 р., рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Чинне законодавство не місить визначення поняття "подільний вантаж", проте аналіз наведених нижче норм дає змогу дійти висновку про те, що в Правилах дорожнього руху під поняттям "подільний вантаж" йде мова про вантаж, який можна розділити на частини без втрати його споживчих властивостей.

Згідно з пунктом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 р. №363, вантаж - це всі предмети з моменту прийняття для перевезень до здачі одержувачу вантажу.

За способом вантаження і розвантаження вантажі бувають: штучними, сипучими, навалочними і наливними (пункт 2.5. вказаних Правил).

Глава 13 Цивільного кодексу України містить визначення поняття речі та класифікацію речей. Так, відповідно до ст.179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

При цьому, статтею 183 ЦК України визначено поняття подільних та неподільних речей. Так, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. А неподільною - річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Усе вищезазначене свідчить про те, що в даному випадку позивачем перевозився саме подільний вантаж, оскільки щебінь можна розподілити на частини будь-якої ваги без втрати таким вантажем цільового призначення.

За таких обставин дозвіл на перевезення такого вантажу в обсягах, більших, ніж передбачено пунктом 22.5. Правил дорожнього руху, відповідно до чинного законодавства виданий бути не може.

Порядок отримання дозволу встановлений пунктом 31 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30, і зобов`язує для отримання дозволу перевізника або уповноважену ним особу подати, серед інших документів, заяву, в якій зазначаються заплановані строки проїзду транспортного засобу, маршрут руху, геометричні (висота, ширина, довжина) і вагові (загальна вага, осьові навантаження) параметри транспортного засобу, інформація про вантаж, найменування, адреса, телефон перевізника та прізвище відповідальної за перевезення особи.

При перевезенні сипучих вантажів перевізник позбавлений можливості надати таку заяву з ваговими параметрами осьових навантажень, оскільки йому невідомо, як під час завантаження сипучого вантажу відбудеться розподіл навантажень на окремі осі і для їх вимірювань необхідне спеціальне вагове обладнання. А крім того, такі навантаження під час руху будуть постійно змінюватися після кожного підйому, спуску, руху під нахилом, в поворотах, внаслідок прискорення, гальмування та зупинки і в різних точках маршруту будуть різними.

А отже, навіть у разі, якщо б відповідачем було правильно визначено масу та навантаження на окремі осі транспортного засобу, позивач не міг би отримати такий дозвіл, а тому притягнення до відповідальності за відповідною нормою статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", яка передбачає санкцію при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, у разі неможливості оформлення та отримання такого дозволу перевізником, є протиправним.

Правовий висновок щодо застосування вищевказаної норми права викладено у пункті 63 постанови Верховного Суді від 29.01.2020 р. по справі №814/1460/16.

У постанові від 16.08.2021 р. №295386 зазначено, що позивачем допущено порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", тобто за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону.

Стаття 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" містить перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, а отже, до спірних правовідносин застосуванню не підлягає.

Стаття 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" не містить вичерпного переліку документів, необхідних для перевезення вантажів.

При цьому, позивач не надавав будь-кому послуг з перевезення вантажів, а перевозив щебінь 5/20, придбаний ним для здійснення власної господарської діяльності. Накладна №22 від 18.07.2021 р. є документом на отриманий від ТОВ "Корпорація "Бугські кар`єри" щебінь. Накладна саме такої форми використовується цим постачальником та видається водіям покупців на будь-який відвантажений товар. Використання накладної такої форми замість товарно-транспортної накладної чинним законодавством не забороняється.

Відповідно до пункту 2 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого постановою КМ України від 25.02.2009 р. № 207 для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб такий Перелік включає:

- накладну або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж;

- посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом;

- талон про проходження державного технічного огляду;

- поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За таких обставин, перевезення автомобілем позивача вантажу для власних потреб за наявності у водія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія відповідної категорії та накладної №22 від 18.07.2021 р. не свідчить про порушення.

Процесуальні дії

29.09.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку ст. 262 КАС України).

Вказана ухвала направлена на електрону пошту представнику Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки 23.10.2021.

ОБСТВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

18.07.2021 р. з 17 год. 50 хв. до 18 год. 05 хв. (згідно інформації, вказаній в акті проведення перевірки) працівниками Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на 210 км + 840 м автомобільної дороги Н-24 "Благовіщенське-Миколаїв" було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля позивача FORD CARGO 4142D реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перевозив щебінь, за результатами якого бу ло зроблено безпідставний висновок про перевищення вагових параметрів та складено наступні документи:

- талон №1 від 18.07.2021 р. з результатами зважування;

- довідку №046895 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 18.07.2021 р.;

- акт №0053171 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 18.07.2021 р.;

- акт №265979 проведення перевірки додержання вимог законодавства про авто мобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів авто мобільним транспортом від 18.07.2021 р.

За результатами розгляду вищевказаних документів Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 16.08.2021 року прийнято постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 295385, якою стягнуто з позивача адміністративно - господарський штраф в сумі 34 000, 00 гривень, та постанову про за стосування адміністративно-господарського штрафу № 295386, якою стягнуто з позивача адміністративно - господарський штраф в сумі 1 700, 00 гривень.

Згідно Талону № 1:

18.07.2021 р. об 17:58, Укртрансбезпека Миколаїв, вага № 2055, режим: динамічний.

Довідкою № 046895 про результати здійснення габаритно - вагового контролю від 18.07.2021 р. встановлено:

(1) Найменування, пункту габаритно-вагового контролю: а/д Н-24 «Благовіщенське -Миколаїв»

(2) Водій транспортного засобу: ОСОБА_1

(3) Автомобіль: марка: FORD модель: CARGO 4142 D, реєстраційний номер: НОМЕР_1 ,

(4) не заповнено

(5) Тип транспортного засобу: 11

(6) Результати вагового контролю:

1) 6,28; 2) 6,49; 3) 12,09; 4) 13,49; 5) -; 6) -; 7) -; 8) -; повна маса транспортного засобу 38,35 тон

(7) не заповнено.

Актом № 0053171 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів:

(5) суб`єкт, що перевіряється: водій ОСОБА_1

ДП «Лідер»

(6) найменування та вид вантажу: щебінь 5/20

(7) маршрут руху: м. Вознесенськ (Миколаївська область) - м. Миколаїв - 89 км

(8) повна маса тонн:

Нормативно допустима 40,00

Фактична 38,35

(9) відстані між осями, метрів:

(10) осьові навантаження тонн:

нормативно допустиме 16 / -/ -/ -/

фактичне 25, 58/ -/ -/ -/

Актом № 265979 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.07.2021 р. встановлено порушення:

перевезення вантажу згідно накладної на вантаж від 18.07.2021 - щебень № 22, з перевищенням встановлених п. 22.5 ПДРУ вагових обмежень, а саме: маса здвоєної осі - 25, 58 т, без оформлення дозволу. Відсутня неоформлена товарно - транспортна накладна на вантаж;

абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевищення встановлених габаритно - вагових норм законодавства понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу;

абз. 3 ч. 1 надання послуг/ перевезення вантажу без наявності документів передбачених ст. 48 Закону, а саме: відсутня, неоформлена товарно-транспортна накладна.

За наслідками встановлених порушень Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 16.08.2021 року прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 295385, якою стягнуто з позивача адміністративно-господарський штраф в сумі 34 000,00 гривень та постанову про за стосування адміністративно-господарського штрафу № 295386, якою стягнуто з позивача адміністративно-господарський штраф в сумі 1 700,00 гривень.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Стаття 19 Конституції України в першому реченні закріплює автономію особистості в її різноманітній життєдіяльності, а у другому реченні містить її королларій, передбачаючи, що держава не може виходити за межі повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (надалі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно частини 1 та 4 статті 48 Закону України від 05 квітня 2001 року №2344-III «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно із статтею 33 Закону України від 08 вересня 2005 року №2862-IV «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила №30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Зі змісту пункту 3 Правил №30 випливає, що транспортний засіб вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, у тому числі навантаження на одиночну вісь.

Згідно з пунктом 4 Правил №30, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

За приписами абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

З аналізу наведених норм слідує, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли, зокрема, навантаження на здвоєну вісь перевищує 16 т. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

При цьому, обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника.

За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок №879) вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктом 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Щодо порушення абз. 3 ч. 1 надання послуг/перевезення вантажу без наявності документів передбачених ст. 48 Закону, а саме: відсутня, неоформлена товарно-транспортна накладна.

Приписами статті 48 Закону №2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні (затверджений Постановою КМУ № 207 від 25 лютого 2009 р.) пунктом 2 встановлено:

Для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб:

накладна або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж;

посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом;

талон про проходження державного технічного огляду;

поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення перед рейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.

Таким чином, законодавство зобов`язує автомобільного перевізника та водія під час здійснення своїх функцій мати при собі документи, на підставі яких здійснюється перевезення.

При цьому, затверджений Перелік № 207 не вимагає наявності саме ТТН.

Пункт 2 встановлює необхідність наявності накладної або іншого документу, який підтверджує право власності на вантаж.

Отже, законодавчо не визначена обов`язковість наявності ТТН під час перевезення вантажу автомобільним транспортом.

При цьому, в матеріалах справи наявна накладна № 22 від 18.07.2021 р. відпущено: ТОВ «КБК», одержано: ДП «Лідер», доручення № 4370 від 18.07.2021 р., найменування: щебінь 5/20, кількість: 21,6 т, здана та підписана директором, прийнята водієм ОСОБА_2 .

Наявність вказаної накладної спростовує вказане порушення.

З огляду на встановлене суд приходить до висновку про скасування Постанови №295386 від 16.08.2021 року.

Щодо порушення абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевищення встановлених габаритно - вагових норм законодавства понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачена відповідальність за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначеннями, наведеними у ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (ст. 33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Довідкою №046895 про результати здійснення габаритно - вагового контролю від 24.12.2020 р. встановлено:

Результати вагового контролю:

2) 6,28; 2) 6,49; 3) 12,09; 4) 13,49; 5) -; 6) -; 7) -; 8) -;

повна маса транспортного засобу 38, 35 тон.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами (надалі - Порядок №1567).

Пунктом 15 Порядку №1567 встановлений виключний перелік питань, що з`ясовується під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено: перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з пунктом 16 Порядку №1567, під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Згідно з пунктами 21, 22 Порядку №1567, у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом).

Разом з тим, відповідно до пункту 6 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №422, у разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно з додатками 2 (акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів) і 3 (акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів) до цього Порядку та повідомляють відповідний підрозділ МВС про такі порушення.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За правилами статті 33 Закон № 2862-IV, рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до пункту 4 Правил № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Як вже зазначалося судом, відповідно до вимог статті 48 Закону №2344-ІІІ, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

За підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - це процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Також положеннями пунктом 3 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з пунктами 16-18 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. У разі коли за допомогою автоматичних зважувальних пунктів виявлено факт перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснюється на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Відповідно до пункту 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Матеріалами справи підтверджується, що 18.07.2021 посадовими особами відповідача був проведений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, який належить на праві власності ДП «ЛИДЕР», що передбачало визначення його фактичної маси із застосуванням зважувального обладнання.

Після проведення зважування сформовано талон № 2055, згідно з яким зафіксовано навантаження на першу здвоєну вісь 12090 кг, на другу здвоєну вісь 13 490 кг.

Вказане також підтверджується довідками про результати здійснення габаритно-вагового контролю, де відображено результати вагового контролю.

На виконання пунктів 20 та 21 Порядку № 1567 за результатами проведеної перевірки щодо транспортного засобу позивача посадовими особами Управління Укртрансбезпеки було складено акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, якими зафіксовано порушення: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу та надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону №2344-ІІІ.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону є підставою для застосування штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В силу приписів абзацу 16 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ, відсутність в автомобільного перевізника вищевказаних документів, за умови перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26-27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Таким чином, Порядок № 1567 визначає, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання, яка про час і місце розгляду такої справи повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 813/5802/15, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з оскаржуваної постанови № 295385 від 16.08.2021 року, у ній відсутні посилання на норми законодавства, які були порушені позивачем.

Натомість в оскаржуваній постанові у графі «допущено порушення законодавства про автомобільний транспорт» наявне лише посилання на акт від 18.07.2021 року №265979.

Вказане свідчить про те, що оскаржувана постанова не відповідає критеріям обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії.

В свою чергу, в акті перевірки від 18.07.2021 року №265979 відсутні посилання на результати габаритно-вагового контролю, а саме на довідку про здійснення габаритно-вагового контролю.

Таким чином, прийнята відповідачем постанова є необґрунтованою та не відповідає критеріям чіткості та визначеності.

Також, відповідач не надав до суду доказів повідомлення позивача про час та місце розгляду такої справи.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини у справі та на надані позивачем докази у справі, суд дійшов висновку, що за не належного повідомлення позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, позивач був позбавлений права надати пояснення щодо встановленого порушення, що в свою чергу дало б змогу відповідачу встановити усі необхідні обставини для прийняття обґрунтованого рішення.

З огляду на зазначене, відповідач в порушення пункту 26 Порядку № 1567, не надав змогу позивачу надати пояснення щодо встановленого порушення, що призвело до порушення принципів Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977, зокрема:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акту, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі № 813/5802/15, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, суд вважає за необхідно зауважити, що право бути вислуханим під час розгляду його справи, дійсно віднесено до одного основних складових (принципів) адміністративної процедури.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.2 КАС України особа має право на участь у процесі прийняття рішення, яке стосується її інтересів.

Право бути почутим, складова частина принципу верховенства права. Суб`єкт владних повноважень повинен застосовувати його, приймаючи рішення, що матиме вплив на права, свободи чи інтереси особи, особливо, якщо це рішення може мати несприятливі наслідки для особи. Особа, щодо якої приймають рішення, має право бути вислуханою суб`єктом владних повноважень: вона може наводити обставини та докази на їх підтвердження, правові аргументи тощо.

Разом з тим, сам по собі цей принцип не є формальним. Порушення права особи бути вислуханою, має наслідком протиправність ухваленого суб`єктом владних повноважень рішення, у тому разі, якщо особа мала повідомити інформацію чи надати пояснення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ДП «ЛИДЕР» є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено) ; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також, суд зауважує, що нормами чинного законодавства про автомобільний транспорт не передбачено обов`язкового пред`явлення водію транспортного засобу при здійсненні габаритно-вагового контролю документів щодо відповідності зважувальних приладів встановленим стандартам, тому ненадання посадовими особами управління Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю вказаної документації не свідчить про протиправність їхніх дій та відсутність права використовувати відповідне зважувальне обладнання.

З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, при прийнятті постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №295385 від 16.08.2021 в розмірі 34000 грн. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов дочірнього підприємства «ЛІДЕР» до Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 16.08.2021 р. №295385 про застосування адміністративно-господарського штрафую.

Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 16.08.2021 р. №295386 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дочірнє підприємство «ЛІДЕР» - адреса: 65496, Одеська область, Овідіопольський район, вул. Ак. Вільямса, буд. 93, , телефон:

Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки - адреса: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4, , телефон: , електронна пошта:

Головуючий суддя Потоцька Н.В.