Справа № 580/7630/21
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року справа № 580/7630/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в спрощеному письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

28.09.2021 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) подала у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги від 03.03.2018 №Ф-19139-17 про сплату боргу (недоїмки).

Додатково просила судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування зазначено, що відповідач безпідставно та всупереч закону прийняв вказане вище рішення без урахування статусу позивача, як особи з інвалідністю 2 групи.

Ухвалою суду від 01.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву.

25.10.2021 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. В обгрунтування зазначив, що суми самостійного визначення бази нарахування єдиного внесок фізичними особами-підприємцями, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю, підлягають сплаті на загальних підставах та не підлягають скасуванню. Позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 07.06.2001 до 29.12.2018. У 2017 році перебувала на спрощеній системі оподаткування. З 17.03.2014 позивачу встановлено ознаку «ФО - пенсіонер». 25.01.2018 позивач подала річний звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску № за 2017 рік, яким самостійно задекларувала суму єдиного внеску в розмірі 8448,00грн. Стверджує, що подання уточнюючих чи коригуючих звітів з єдиного внеску не передбачено. На підставі вказаних даних відповідач сформував вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.03.2018 №Ф-19139-17. Не підлягають оскарженню зобов`язання зі сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником. Станом на дату розгляду справи заборгованість не погашена. Тому спірна вимога сформована в межах та спосіб, визначений чинним законодавством.

27.10.2021 ухвалою суд допустив до участі у справі процесуального правонаступника первісного відповідача (Головне управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ), а саме Головне управління ДПС у Черкаській області (18000, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Хрещатик, будинок 235; код ЄДРПОУ ВП 44131663).

Оскільки обґрунтованих заяв про судовий розгляд справи у відкритому судовому засіданні не надійшло, зважаючи на відсутність доцільності призначити в справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив розглянути спір у спрощеному письмовому провадженні (без виклику сторін).

Оцінивши доводи учасників спору, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.09.2016 підтверджується, що позивач зареєстрована як фізична особо-підприємець з 07.06.2001. Основний вид економічної діяльності - « 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами».

З відомостей в ЄДРПОУ суд установив, що позивач припинила підприємницьку діяльність 29.12.2018, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи з 12.04.2014 та отримує пенсію з інвалідності, про що свідчить копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 .

Договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування позивач не укладала.

Із листа відповідача від 04.12.2019 суд встановив, що позивач зверталася до нього листом від 27.11.2019 щодо зняття актуальності звіту з єдиного соціального внеску за 2017 рік. Вказаним листом відповідач повідомив, що функції щодо ведення реєстру застрахованих осіб покладено на Пенсійний фонд України. Тому рішення щодо зняття актуальності приймається представниками Пенсійного фонду. До Головного управління ДПС у Черкаській області 21.01.2019 направлено лист на зняття актуальності звіту з єдиного соціального внеску за 2017 рік.

Даними листа Державної податкової служби України від 17.12.2019 №13234/6199-00-04-070115 підтверджується, що позивач зверталася письмовим зверненням від 26.11.2019 б/н (вх. ДПС №14160/6 від 02.12.2019) щодо визнання нечинним звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску. Вказаним листом ДПС повідомила, що позивач за даними, відображеними в ІТС «Податковий блок», у 2017 році перебувала на спрощеній системі оподаткування. Згідно з даними інформаційної системи у реєстрі страхувальників стосовно позивача наявна позначка «фізична особа - пенсіонер», дата встановлення якої 17.03.2014. Вказано, що позивач подала звіт від 25.01.2018 № за формою згідно з додатком 5 Порядку за 2017 рік, в якому самостійно визначила базу нарахування єдиного внеску та суму до сплати. Враховуючи, що позивач самостійно визначила базу нарахування єдиного внеску його сплата здійснюється на загальних підставах. Тому для скасування звіту за 2017 рік підстав немає.

У подальшому Державна податкова служба України листом від 23.04.2021 №9268/6/99-00-14030106 на звернення позивача від 19.03.2021 (вх.ДПС №8356/6 від 23.03.2021) щодо визнання звіту нечинним повідомила. Відповідно до облікових даних ІТС «Податковий блок» позивач з 11.06.2001 перебувала на обліку як фізична особа-підприємець в ГУ ДПС у Черкаській області, обравши спрощену систему оподаткування з 01.01.2012 до 29.12.2018. З 29.12.2018 позивач прийняла рішення про припинення підприємницької діяльності. У реєстрі страхувальників стосовно позивача наявна позначка «пенсіонер за віком» з 17.03.2014. Однак позивач подала звіт від 25.01.2018 № за 2017 рік, в якому самостійно визначено базу нарахування та суму сплати єдиного внеску. Вказано, що відповідальним за правильність та достовірність заповнення звіту є страхувальник (п.16 розділу ІІ Порядку). Тому відсутні підстави для скасування самостійно визначених позивачем зобов`язань у звіті за 2017 рік. Додатково зазначено, що ч.4 ст.25 Закону №2464 визначає, що не підлягають оскарженню зобов`язання зі сплати єдиного внеску, які самостійно визначені платником.

Супровідним листом від 27.07.2021 №15241/6/23-00-13-0319 відповідач надіслав позивачу копію спірної вимоги від 03.03.2018 №Ф-19139-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску станом на 28.02.2018 в сумі 8448,00 грн.

Згідно з відомостями інтегрованої картки відповідача щодо позивача обліковано станом на 09.02.2018 недоїмку в сумі 8448,00грн, яка виникла внаслідок самостійного нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами і підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування від 25.01.2018 № терміном сплати 09.02.2018. Протягом 2019, 2020 та 2021 років недоїмкв не сплачена.

Тому позивач звернулася з позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Нормативно-правовим документом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VІ)

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону №2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Виключно Законом №2464-VІ визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (п.2 статті 2).

Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску (ч. 1 ст. 12 Закону №2464-VІ). Адміністрування єдиного соціального внеску включає в себе ідентифікацію, облік платників ЄСВ та об`єктів оподаткування, сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою ЄСВ відповідно до законодавства.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу) (частина дванадцята статті 9 Закону).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VІ недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органам у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої ст.25 Закону №2464-VІ рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно зі статтею 2 Закону, його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частина четверта ст.4 Закону №2464-VІ визначає, що особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд врахував, що позивач з 12.04.2014 є інвалідом 2 групи та отримує пенсію з інвалідності. Отже, звільняється від сплати за себе єдиного внеску.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 червня 2015 року №449 у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469, (далі - Інструкція №449), у разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Відповідно до п.5 розділу VI вищенаведеної Інструкції протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) не підлягає адміністративному оскарженню в частині сум недоїмки, які виникли на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом 10 календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) до органу доходів і зборів вищого рівня або суду платник зобов`язаний одночасно письмово повідомити орган доходів і зборів, який направив вимогу.

Суд врахував, що позивач неодноразово в письмовій формі зверталася до відповідача та до Державної Податкової служби України з проханням визнати нечинним помилково поданий нею звіт за 2017 рік про суми нарахованого єдиного внеску. Законодавчо не встановлено механізму відкликання самостійно поданого такого звіту.

Порядок добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлений ст.10 Закону № 2464-VI.

Відповідно до ч.1-3 цієї статті платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4, та не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Особи, зазначені в частині першій цієї статті, беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, але не менше одного року (крім договорів про одноразову сплату).

Особи, зазначені у частині першій цієї статті, подають до органу доходів і зборів за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Орган доходів і зборів, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості.

З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, органом доходів і зборів в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Аналогічний порядок добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування передбачений у розділі V Інструкції № 449.

Отже, підставою для нарахування та сплати ЄВ на добровільних засадах є укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Для вирішення спору суд також врахував правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - ВС) від 20 березня 2018 року у справі №805/2195/17-а. Так ВС висловив позицію про те, що відповідно до ч.4 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Верховний Суд також наголосив, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, від сплати єдиного внеску можливе за наявності двох умов: по-перше, необхідно мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Враховуючи статус особи з інвалідністю ІІ групи-пенсіонера, позивач може бути платником єдиного внеску виключно за умови її добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за умови укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування позивач.

Суд врахував, що Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року №435, не передбачено виправлення помилки у звіті щодо нарахованих сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування після закінчення звітного періоду.

Зважаючи, що чинним законодавством України не передбачено можливості платником єдиного соціального внеску здійснити виправлення помилки у звіті щодо сум нарахованого єдиного внеску після закінчення звітного періоду, та те, що позивач помилково вказала суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік, оскільки має пільгу по сплаті відповідного внеску у вигляді звільнення від такої сплати, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності та обґрунтованості своїх дій щодо виставлення їй спірної вимоги.

Доводи позивача обґрунтовані, а позовні вимоги визнати протиправною та скасувати вимогу підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки відсутні докази понесення позивачем судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Черкаській області (18000, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Хрещатик, будинок 235; код ЄДРПОУ ВП 44131663) від 03.03.2018 №Ф-19139-17 про сплату боргу (недоїмки), виставлену ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення буде виготовлене у повному обсязі та підписане 29.11.2021.