Справа № 340/2012/20
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 листопада 2021 року м. Кропивницький справа № 340/2012/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Управління служби безпеки України в Кіровоградській області про поворот виконання рішення суду в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )
до Управління служби безпеки України в Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Дворцова, 9, код ЄДРПОУ - 20001585)
провизнання протиправною бездіяльність та зобов`язання винити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, визнано протиправною бездіяльність Управління СБ України Кіровоградській області щодо не нарахування та не виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 в період з 16.04.2019 року по 22.05.2020 року та зобов`язано Управління служби безпеки України в Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в період з 16.04.2019 року по 22.05.2020 року в сумі 162170,82 грн. (сто шістдесят дві тисячі сто сімдесят гривень вісімдесят дві копійки).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2021 року апеляційну скаргу Управління задоволено частково, рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у справі №340/2012/20 змінено, в абзаці третьому резолютивної частини цифри 162 170,82 грн. замінено цифрами 20 860,37 грн..

22.10.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про поворот виконання рішення суду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду заяву передано на розгляд головуючому судді Жуку Р.В.

Заяву мотивовано тим, що оскільки судом апеляційної інстанції змінено резолютивну частини рішення суду першої інстанції в даній справі, питання про поворот виконання судового рішення не вирішено, тому слід стягнути з позивача безпідставно сплачені відповідачем грошові кошти в сумі 141 310, 45 грн.

Представник відповідача та позивач подали до суду клопотання про розгляд заяви про поворот виконання судового рішення у порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду, виходячи з наступного.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 р. по справі №340/2012/20 позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність УСБУ в Кіровоградській області щодо не нарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 в період з 16.04.2019 р. по 22.05.2020 р., зобов`язано УСБУ в Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в період з 16.04.2019 р. по 22.05.2020 р. в сумі 162 170,82 грн.

Згідно платіжного доручення №154 від 24.02.2021 на виконання вищезазначеного судового рішення позивачу виплачений середній заробіток у сумі 130 547, 51 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.05.2021 рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 в адміністративній справі №340/2012/20 змінено. В абзаці третьому резолютивної частини рішення цифри та слова « 162170,82 грн. (сто шістдесят дві тисячі сто сімдесят гривень вісімдесят дві копійки)» замінити цифрами та словами « 20 860,37 грн. (двадцять тисяч вісімсот шістдесят грн. 37 коп.)». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Пунктом третім частини першої статті 380 КАС України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення він відмовляє в позові повністю.

Згідно частини сьомої статті 380 КАС України, якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою-третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як встановлено судом, суд апеляційної інстанції не вирішував питання про поворот виконання судового рішення.

За змістом частин четвертої - п`ятої та восьмої - дев`ятої статті 380 КАС України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 02.11.2011 №13-рп/2011, поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.

Таким чином, з наведених правових норм випливає, що за допомогою інституту повороту, виконання судового рішення, яке було скасоване або змінене, зокрема, у такий спосіб, що стягувач повинен повернути боржнику те, що він отримав за таким судовим рішенням. А отже, поворот виконання рішення спрямований на забезпечення інтересів добросовісного боржника, який виконав судове рішення, яке, як згодом виявилося, було помилковим.

За правилами частини першої статті 381 КАС України поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

Відповідно до статті 239 Кодексу законів про працю України, у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах. Середній заробіток за час вимушеного прогулу належить до інших виплат, що випливають з трудових правовідносин.

Отже, у справах про присудження виплати заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише за умови, якщо скасована постанова була обґрунтована на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Проте, суд звертає увагу, підстава змінення рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 не ґрунтувалась на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документів.

Суд зауважує, що як частиною першою статті 94 КЗпП України, так і частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" №95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене у частині першій статті 94 Кодексу і частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці", як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року "Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)", за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Крім обов`язку оплатити результати праці робітника, існують також інші зобов`язання роботодавця матеріального змісту. Ці зобов`язання стосуються тих витрат, які переважно спрямовані на охорону праці чи здоров`я робітника (службовця) або на забезпечення мінімально належного рівня його життя.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Положення статті 236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

Отже, вимога про оплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду є спором про оплату праці, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 233 КЗпП України.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року по справі №552/3404/17.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини в рішенні від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), висловив правову позицію, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 26.06.2014 у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10) наголосив, що, перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах «суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.

Таким чином, виходячи із змісту статей 80, 381 КАС України, статті 239 Кодексу законів про працю України, позиції Європейського суду з прав людини та принципу верховенства права, враховуючи ту обставину, що змінене рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 не було обґрунтоване на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах, відтак відсутні підстави для зобов`язання позивача повернути грошові кошти за скасованим судовим рішенням.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.09.2020 по справі №818/678/17.

Суд зазначає, що стягнуті на користь позивача суми згідно рішення суду від 01.09.2020 у даній справі є коштами із виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому вони відносяться до грошового утримання у відносинах публічної служби, визначеного статтею 381 КАС України, тому підстави для повороту виконання даного рішення Волинського окружного адміністративного суду відсутні.

За таких обставин, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви відповідача про поворот виконання судового рішення у справі.

Керуючись ст.ст.241, 248, 380, 381 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Управління служби безпеки України в Кіровоградській області про поворот виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 р. у справі №340/2012/20 відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук