Справа № 560/12982/21
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

29 листопада 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку, в якій просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не проведення нарахування та виплати позивачеві середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.08.2018 по день фактичного розрахунку - 31.08.2021.

2. Зобов`язати Хмельницький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.08.2018 по день фактичного розрахунку - 31.08.2021 включно, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні два місяці служби, які передують дню звільнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при звільненні з військової служби та виключенні зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено усіх необхідних розрахунків.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.10.2021 позовну заяву ОСОБА_1 , залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.10.2021 відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін. Також вказаною ухвалою суд витребовував у відповідача довідку про середнє грошове утримання позивача.

Від відповідача 11.11.2021 надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає, що відсутні підстави для застосування відповідальності, передбаченої статтями 116, 117 КЗпП. Зазначає, що станом на момент видання наказу начальника Хмельницького ЗВ ВСП (по стройовій частині) від 04.08.2018 №160 позивач погодив проведення з ним усіх необхідних розрахунків та відповідно не оскаржував своє звільнення та/або наказ про виключення зі списків особового складу Хмельницького ЗВ ВСП та всіх видів забезпечення. Вказує, що твердження позивача щодо несвоєчасного повного розрахунку заробітної плати при звільненні та доплаті 03.08.2021 та 31.08.2021 позивачу Хмельницьким ЗВ ВСП суми не підлягає задоволенню, оскільки сума коштів, яка надійшла від Хмельницького ЗВ ВСП виплачена позивачу на виконання рішень Хмельницького окружного адміністративного суду по справах №560/2413/21 та №560/2339/21 та індексація не є основою грошового забезпечення військовослужбовців на підставі якої відбулась нібито затримка розрахунку при звільненні, а усі інші належні до виплати при звільненні кошти відповідачем виплачені своєчасно.

Також до відзиву на позовну заяву, відповідачем додано довідку про нараховане та виплачене грошове забезпечення за період з 01 червня 2018 року по 31 липня 2018 року.

Суд встановив такі обставини справи.

Згідно з витягом з наказу начальника Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) від 04.08.2018 №160 старшого сержанта ОСОБА_1 , звільненого наказом начальника Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку (по особовому складу) від 07.07.2018 №17-РС з військової служби у запас, з 04.08.2018 виключено зі списків особового складу відділу та всіх видів забезпечення.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.07.2021 по справі №560/2339/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно. Зобов`язано Хмельницький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду від 06.07.2021 по справі №560/2339/21 Хмельницький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахував 4435,66 грн та виплатив її позивачу 31.08.2021, що підтверджується випискою по картковому рахунку.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.04.2021 по справі №560/2413/21 адміністративний позов - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. Зобов`язано Хмельницький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На виконання рішення суду від 30.04.2021 по справі №560/2413/21 Хмельницький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахував 15859,48 грн та виплатив її позивачу 03.08.2021, що підтверджується випискою по картковому рахунку.

Позивач звертався до Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку із заявою від 01.09.2021, у якій просив нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Листом Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку №3794 від 07.09.2021 у нарахуванні та виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовлено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Статтею 43 Конституції України встановлено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

За приписами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З аналізу зазначених законодавчих норм убачається, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, тому числі й після прийняття судового рішення.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Відповідні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року в справі № 821/1083/17 (провадження № 11-1329апп18) дійшла висновку про те, що немає жодних підстав для відступу від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 15 вересня 2015 року у справі № 21-1765а15.

Відповідно до виписок по картковому рахунку, Хмельницький зональний відділ Військової служби правопорядку виплатив позивачеві 20295,15 грн (загальна сума, що була виплачена на виконання рішення суду від 30.04.2021 по справі №560/2413/21 та рішення суду від 29.10.2021 по справі №560/2339/21).

За висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 26.06.2019р. у справі № 761/9584/15-ц, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Тобто, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

При вирішенні цього питання суд враховує такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

Вказаний підхід застосований Касаційним адміністративним судом під час вирішення справи № 806/2473/18 і наведений в постанові від 30.10.2019 р.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У поданому адміністративному позові позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.08.2018 по день фактичного розрахунку - 31.08.2021 включно, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні два місяці служби, які передують дню звільнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однак, з огляду на вищевикладене, враховуючи встановлений розмір заборгованості, характер цієї заборгованості, дії позивача та відповідача, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплату у сумі 20295,15 грн (загальна сума, що була виплачена на виконання рішення суду від 30.04.2021 по справі №560/2413/21 та рішення суду від 29.10.2021 по справі №560/2339/21).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 908,00 гривень, враховуючи те, що судом встановлено протиправну бездіяльність відповідача, на користь позивача необхідно стягнути 908,00 грн судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 04.08.2018 по 31.08.2021.

Стягнути з Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з грошового забезпечення при звільненні з посади в розмірі 20295 (двадцять тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн 15 коп. з урахуванням обов`язкових платежів та виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Хмельницький зональний відділ Військової служби правопорядку (вул. Івана Франка, 30, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29009 , код ЄДРПОУ - 097765840)

Головуючий суддя О.О. Михайлов