Справа № 448/1015/17
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/1015/17
Провадження № 2-а/448/1/21
Р І Ш Е Н Н Я
21.10.2021 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.,
при секретарі судового засідання Керницькій Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби, Львівської митниці, третя особа - в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальник управління протидії митним правопорушенням Скоромний Ярослав Ігорович, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,
Стверджує, що вона (позивачка) не вчиняла тих протиправних дій, які ставляться їй у провину; при розгляді справи про порушення митних правил посадова особа митниці не з`ясувала всіх обставин справи та невірно застосувала митне законодавство; винесена відносно неї постанова є несправедливою по відношенню до неї і протиправною.
Вказує, що 03.06.2017р. о 08.59 год. вона (позивачка) прямувала як пасажир автомобілем марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 з приватної поїздки з Республіки Польща через митний пост «Мостиська» Львівської митниці та в ході митного контролю, зокрема за допомогою ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби України працівниками митниці встановлено, що 15.03.2016р. нею (позивачкою) нібито ввезено на митну територію України через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС автомобіль марки «VOLKSWAGEN», RPR НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 в митному режимі «транзит». Згідно даних АСМО «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби України, зазначений транспортний засіб з митної території станом на 03.06.2017р. не вивозився та у інший митний режим згідно вимог законодавства не поміщений.
Стверджує, що 15.03.2016р. вона (позивач) дійсно перебувала на території Республіки Польща у своїх приватних справах та поверталася назад через м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС в якості пасажира транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN», RPR НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , однак не керувала даним транспортним засобом та не мала жодних реєстраційних документів на такий. Власника вказаного транспортного засобу вона (позивачка) не знає; при переїзді кордону на митному пості «Мостиська» вона (позивачка) передала свій закордонний паспорт водію, оскільки саме він проводив митне оформлення автомобіля та товарів, що знаходились у ньому; під час митного оформлення з даного транспортного засобу не виходила та жодних документів на автомобіль, в тому числі на підтвердження права володіння ним, посадовим особам митниці не подавала, а всі документи пред`являв та подавав водій.
Вважає, що відповідач не з`ясував та не довів обставин, які б свідчили про те, що в її (позивачки) діях є ознаки правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.
Крім того, покликається на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України не відноситься до триваючих порушень митних правил, оскільки вважається закінченим із настанням конкретної календарної дати; протягом 2016-2017 років неодноразово перетинала кордон України, відтак посадові особи митниці мали можливість скласти на неї протокол про порушення митних правил в межах строків накладення адміністративного стягнення; на час розгляду митним органом справи про порушення митних правил минув встановлений строк накладення на неї адміністративного стягнення, одна посадова особа митниці в порушення вимог законодавства не врахувала цього.
Представник Галицької митниці Держмитслужби (після залучення Галицької митниці Держмитслужби за клопотанням позивачки до участі у справі як співвідповідача) скерував на адресу суду відзив на позов, у якому просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заявлених нею позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Вважає, що ОСОБА_2 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил з тих підстав, що громадянкою ОСОБА_2 не надано ні до митниці, ні до суду будь-яких доказів того, що нею не ввозився вищевказаний автомобіль на територію України, а також підтверджуючих документів у відповідності до вимог статті 460 МК України; жодними наявними у справі доказами не доведено чи підтверджено ввезення даного транспортного засобу на ім`я ОСОБА_2 внаслідок протиправних дій третіх осіб; належним доказом може бути лише вирок суду, який набрав законної сили і яким встановлено та підтверджено факт вчинення конкретними особами вказаного кримінального правопорушення (злочину), однак такого вироку суду не надано; на час складання та розгляду протоколу будь-якого рішення по кримінальному провадженню не було прийнято; твердження ОСОБА_2 про те, що правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, є триваючим, - не відповідає вимогам законодавства.
Представник Львівської митниці (після залучення Львівської митниці за клопотанням сторони позивача до участі у справі як співвідповідача) відзиву на позовну заяву не подав.
Представники відповідачів Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби, Львівської митниці, а також третя особа в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромний Ярослав Ігорович в судове засідання не з`явилися, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, а також не надіслали клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст.205 КАС України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, які суд вважає достатніми.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з приписами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами частини другої статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захист законним шляхом.
Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовуються Митним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та є публічно-правовими, оскільки стосуються притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.
Відповідно до частини першої статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
В розумінні пунктів 57, 59 частини першої статті 4 Митного кодексу України товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі; транспортні засоби комерційного призначення - це, зокрема, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи), що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.
Згідно зі статтею 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п`ять діб.
Відповідно до ст.319 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до частини третьої статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Із змісту ст.494 Митного кодексу України видно, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані:
1) дату і місце його складення;
2) посаду, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол;
3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено;
4) місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил;
5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення;
6)прізвища та адреси свідків, якщо вони є;
7) відомості щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу;
8) інші необхідні для вирішення справи відомості.
Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.
У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил.
Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.
Справа про порушення митних правил може бути заведена тільки в тому випадку, коли є достатні дані, які свідчать про наявність ознак правопорушення.
У відповідності до статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з» ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.489 МК України).
Згідно ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Відповідно до ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:
1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;
2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду;
3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;
4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;
5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;
6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.
Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.
Так, Єдина автоматизована інформаційна система Держмитслужби (далі - ЄАІС Держмитслужби) - багатофункціональна інтегрована автоматизована система, що забезпечує інформаційну підтримку та супроводження митної справи в Україні і становить сукупність кількох взаємопов`язаних інформаційних систем, зокрема, автоматизованої інформаційної системи «Центр», автоматизованої системи митного оформлення, інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронна пошта» та інших систем, програмно-інформаційних комплексів.
Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17.11.2005 № 1118 (Правила № 1118) встановлено порядок митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України.
Згідно з пунктом 3 розділу 1 Правил №1118 транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред`явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою.
Відповідно до п.7 розділу І Правил № 1118, власник ТЗ (транспортного засобу) або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії, зокрема, таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.
У абзаці 4 п. 9 цих Правил зазначено, що не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).
Згідно з пунктом 1.1. частини 1 розділу ІІІ Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2015 року №1118, встановлено, що в разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник або уповноважена особа представляють уповноваженій особі митного органу, у зоні діяльності, якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, транспортний засіб для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про знаття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення транспортного засобу з наданням пільг в оподаткуванні) перелік яких визначено в підпункті 4.2 пункту 4 цього розділу.
Підпунктом 3.1. п.3 розділу IV Правил № 1118 передбачено, що у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.
При цьому, усне декларування ТЗ здійснюється лише у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом належного йому ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі. В усіх інших випадках митне декларування ТЗ здійснюється у письмовій формі з поданням митному органу оригіналів згаданих вище документів для огляду та їх копій, які після митного оформлення залишаються в справах митного органу.
Разом з тим, відповідно до частини 4 статті 318 Митного кодексу України, митний контроль товарів, транспортних засобів у пунктах пропуску через державний кордон України здійснюється відповідно до типових технологічних схем митного контролю, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Крім цього, у п.7 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 451 визначено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється, зокрема, шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України.
Отже, виходячи з аналізу вищенаведених норм законодавства слід зробити висновок, що при ввезенні громадянами на митну територію України транспортних засобів в режимі транзит, такий громадянин зобов`язаний надати, а працівник митного органу зобов`язаний вимагати надання оригіналів та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних документів на транспортний засіб.
Проте, зазначені норми Правил №1118 залишились поза увагою митного органу, оскільки позивачка жодних документів щодо наявності у неї права власності або користування (у тому числі з правом розпорядження) на спірний транспортний засіб та уповноваження інших осіб на пред`явлення нею автомобіля для здійснення митного контролю і митного оформлення не надала.
Суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідача була наявна інформація, отримана з використанням можливостей відомчої підсистеми «Аркан», відповідно до якої 15.03.2016р. в автомобілі марки «VOLKSWAGEN», RPR НОМЕР_2 , перебувало двоє осіб - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , однак пояснення у нього ( ОСОБА_5 ) уповноваженою посадовою особою органів доходів і зборів не відбирались.
Будь-яких інших документів, окрім витягів з інформаційно-аналітичних систем Держмитслужби, та інших доказів, передбачених ст.495 МК України, на основі яких встановлено вину позивачки у вчиненні інкримінованого їй порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, відповідачем не подано та такі в матеріалах справи відсутні.
Окрім того, суд зазначає, що складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому протокол про порушення митних правил за відсутності інших доказів, не може розглядатися судом як самодостатній доказ на підтвердження зазначених в ньому обставин.
В свою чергу, в поясненнях, наданих уповноваженій особі 19.06.2017р., позивачка заперечувала факт ввезення спірного транспортного засобу на територію України, що, на переконання суду, слугувало підставою, для встановлення фактичних обставин ввезення транспортного засобу.
Під час розгляду справи в суді позивачка також заперечувала факт ввезення нею вказаного вище транспортного засобу на митну територію України. У своїх поясненнях позивачка стверджує, що вищевказаний автомобіль не ввозився нею на територію України і вона не має до вказаного транспортного засобу жодного відношення, у даному автомобілі вона перебувала виключно як пасажир, всі документи при митному оформленні подавав водій даного автомобіля, з яким жодних домовленостей про те, що автомобіль буде оформлено на неї не було. За таких обставин, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх належних і допустимих доказів того, що саме позивачка здійснила ввезення на митну територію України вказаного вище транспортного засобу.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно положень п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.2, 6, 9, 77, 90, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби, Львівської митниці, третя особа - в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальник управління протидії митним правопорушенням Скоромний Ярослав Ігорович, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Львівська митниця ДФС, місцезнаходження:79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1; .

Відповідач:Галицька митниця Держмитслужби, місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1; .

Відповідач:філія (інший відокремлений підрозділ) Державної митної служби України - Львівська митниця, місцезнаходження: 79000 м.Львів, вул.Костюшка, 1, .

Третя особа - в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС начальник управління протидії митним правопорушенням Скоромний Ярослав Ігорович, місце роботи за адресою: 79000 м.Львів, вул.Костюшка, 1.

Суддя Ю.В. Кічак