Справа № 560/9862/21
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9862/21
РІШЕННЯ

іменем України

29 листопада 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконкому Нетішинської міської ради Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення виконкому Нетішинської міської ради, в якому просить:

- визнати протиправними дії начальника Управління соціального захисту населення виконкому Нетішинської міської ради Склярук В.Л. щодо відмови ОСОБА_1 встановити статус особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи;

- зобов`язати начальника Управління соціального захисту населення виконкому Нетішинської міської ради Склярук В.Л. встановити ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи та видати відповідне посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи з дати звернення до Управління соціального захисту населення виконкому Нетішинської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та є особою з інвалідністю 3 групи захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Зазначає, що працював в Прип`ятському АТП-31015 на посаді водія ПАЗ-672 - перевозив робітників АЕС під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тобто він був залучений до складу формувань Цивільної оборони, зокрема, як водій, входив в склад формувань Цивільної оборони. На звернення до Управління соціального захисту населення виконкому Нетішинської міської ради для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу відповідного посвідчення, отримав відмову у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, і відмова мотивована відсутністю у позивача документального підтвердження про залучення його особисто до складу формувань Цивільної оборони та відомостей про роботу, яку виконував позивач під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач вважає, що відповідач не мав жодних законних підстав для відмови у наданні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, а тому вказані дії щодо відмови в наданні статусу та видачі посвідчення інваліда війни вважає протиправними та просить суд зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо встановлення йому статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни відповідно до діючого законодавства.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Крім того, зазначив, що статус особи з інвалідністю внаслідок війни встановлюється особам, залученим до складу формувань Цивільної оборони на підставі документів, які мають містити інформацію про розпорядчий документ по лінії Цивільної оборони про залучення підприємств, установ (наказ чи розпорядження) до названого формування та розпорядчий документ по підприємству, установі про залучення осіб до складу зазначеного формування, всі відомості про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Зазначає, що документи, надані ОСОБА_1 підтверджують факт його участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а також настання інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків. Також дані обставини, свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи. Водночас, для набуття статусу особи з інвалідністю в наслідок війни (з підстав, встановлених пунктом 9 частини 2 статті 7 Закон України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме у складі формувань Цивільної оборони. З огляду на відсутність доказів, які б свідчили про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи достатніх підстав для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини 2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" немає.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, в якій позивач просить позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 20.09.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та відповідно має статус особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 1, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 та має ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно записів в трудовій книжці позивача, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 працював в Прип`ятському АТП-31015 з 22.02.1983 по 26.06.1986 та був звільнений згідно Наказу 80-К від 01.07.1986 в зв`язку з аварією на Чорнобильській АЕС.

Згідно списку працівників Прип`ятського АТП-31015, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС значиться ОСОБА_1 .

Відповідно до копії довідки, яка видана начальником Прип`ятського АТП-31015 ОСОБА_1 брав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 26.04.1986 по 06.05.1986 та знаходився в зоні підвищеної радіації.

На звернення позивача, Державна служба з надзвичайних ситуацій України листом №02-17847/162 від 22.11.2018, в якому зазначила, що на Прип`ятському АТП-31015 мали були сформовані формування цивільної оборони, однак збереження документів про ЦО не передбачалось.

Позивач звернувся до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради із заявою про встановлення йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Листом від 09.03.2021 №3/06-35-691 та від 22.03.2021 №06-35-783 відповідач відмовив в наданні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення, оскільки подані заявником документи не містять інформації, зокрема розпорядчих документів щодо залучення позивача до складу формувань Цивільної оборони.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Згідно з частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551-ХІІ) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №3551-ХІІ до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Так, відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону №3551-ХІІ, до інвалідів війни відносять осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Отже, умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону №3551-ХІІ, є:

1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Пунктом 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302, передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, на яких поширюється дія Закону №3551-ХІІ.

Згідно з пунктом 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302, посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причини інвалідності.

Згідно пункту 7 Положення, посвідчення інваліда війни видаються пенсіонерам, які отримують пенсії в органах Пенсійного фонду, органами праці та соціального захисту населення, іншим пенсіонерам - органами, в яких вони перебувають на обліку для призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, право встановлювати статус інваліда війни та видавати посвідчення відноситься до повноважень відповідних органів праці та соціального захисту населення.

Для забезпечення заходів з цивільної оборони, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій та проведення спеціальних робіт у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, місцевих державних адміністраціях, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування створюються спеціалізовані служби цивільної оборони: енергетики, захисту сільськогосподарських тварин і рослин, інженерні, комунально-технічні, матеріального забезпечення, медичні, оповіщення і зв`язку, протипожежні, торгівлі і харчування, технічні, транспортного забезпечення та інші. Для проведення евакуаційних заходів в умовах надзвичайних ситуацій на базі місцевих державних адміністрацій створюються евакуаційні комісії.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 №1111, та Положенням про невоєнізовані формування Цивільної оборони СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 №90, формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення. Виконання завдань виробничого характеру на них не покладалось.

Також, крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Суд звертає увагу, що не всі особи, які виконували роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підпадають під дію пункту 9 частини 2 статті 7 Закону №3551-ХІІ.

У даній справі суд встановив той факт, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків.

Водночас, ці обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з цим, для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ) окрім, як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вказаний Закон містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Суд встановив, що документи, які позивач надав суду та долучив до своєї заяви, адресованої відповідачу щодо набуття статусу інваліда війни, належним чином підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах. Проте, належного документального підтвердження його безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивач не надав.

Суд вважає, що надані позивачем список працівників Прип`ятського АТП-31015, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕ, в якому значиться ОСОБА_1 та копія довідки, яка видана начальником Прип`ятського АТП-31015, де зазначено, що ОСОБА_1 брав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 26.04.1986 по 06.05.1986 та знаходився в зоні підвищеної радіації свідчать про участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, однак не можуть бути доказом участі позивача у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі саме формувань Цивільної оборони, оскільки не підтверджують сам факт залучення його до складу формувань Цивільної оборони.

Посилання позивача на Наказ Начальника Цивільної Оборони УРСР №161 від 27.04.1986, Розпорядження Управління будівництва Чорнобильської АЕС від 27.04.1986 №1 та на наказ Начальника Цивільної оборони від 30.06.1986 №176 не є доказами участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони.

Крім того, у матеріалах справи відсутні документи про те, чи дійсно позивач був залучений до складу формувань Цивільної оборони та направлений у складі таких формувань на ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки Міністерство інфраструктури України та Державна служба України з надзвичайних ситуацій згідно відповідей на запити позивача повідомили, що такі документів на зберіганні не значаться.

Отже, належного документального підтвердження безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони ОСОБА_1 не надав.

Разом з тим суд зазначає, що з пояснювальної записки до проекту Закону України "Про внесення змін до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вбачається, що до категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, законодавець запропонував відносити вузьку категорію осіб (1300 чоловік), які з перших днів аварії разом з військовослужбовцями виконували роботи у тридцятикілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню.

З огляду на наведене суд вважає, що за відсутності доказів, які б свідчили про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у останнього немає достатніх підстав для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої 7 Закону №3551-ХІІ.

Висновки у цій справі узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 10.05.2018 у справі №279/12162/15-а, від 07.06.2018 у справі №377/797/17, від 07.10.2019 у справі №676/1505/17, від 31.10.2019 у справі №826/5572/17, від 20.12.2019 у справі №315/594/15-а (2-а/315/29/15), від 27.02.2020 у справі №537/5039/16-а, від 15.04.2021 у справі №377/27/17.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відтак, суд приходить висновку, що в матеріалах справи відсутні належні докази щодо залучення позивача до складу формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що є обов`язковою передумовою для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, а тому підстави для поширення на позивача дії пункту 9 частини 2 статті 7 Закону №3551-ХІІ відсутні, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Враховуючи приписи статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконкому Нетішинської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 29 листопада 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Управління соціального захисту населення виконкому Нетішинської міської ради Хмельницької області (просп. Незалежності, 29, м.Нетішин, Хмельницька область, 30100 , код ЄДРПОУ - 23563237)

Головуючий суддя В.В. Матущак