Справа № 420/9133/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9133/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Марина П.П.,

при секретарі Пивовар Т.В.,

за участю сторін:

від позивача КутафінД.В.,

від відповідача Пояркова К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Автомагістраль-Південь до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю Автомагістраль-Південь до Державної податкової служби України в Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому позивач просить визнати противоправними та скасувати податкові повідомлення рішення:

від 14.05.2021 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 3 731 080,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 932770,00 грн. (разом - 4663850,00 грн);

від 14.05.2021 №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 4145644,00 грн;

від 17.05.2021 №, яким збільшено суму перерахування до бюджету податку за ставкою 15 % від суми сплаченого доходу нерезиденту на 6854,55 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1713,64 грн..

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ТОВ «Автомагістраль-Південь» не погоджується з прийнятими відповідачем податковими повідомленням-рішенням у повному обсязі, вважає їх незаконними, такими, що прийняті на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки, а отже такими, що підлягають визнанню протиправними і скасуванню.

Представник позивача зазначає, що фактично, висновки акту перевірки про наявність допущених з боку ТОВ «Автомагістраль Південь» порушень вимог ПК України, обґрунтовуються нібито виявленими недоліками порушеннями з боку його контрагента; тобто лежать в площині діяльності що не стосується підприємства. Більш того, акт перевірки містить висновки про наявність сумнівних господарських операцій чи ознак фіктивності, проте не містить у собі фактажу, що є припущенням і суперечить п. 2 розділу І, п. 5 розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами затвердженого наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 № 727, відповідно до якого документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документа перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Представник позивача вказує, що навіть якщо і приймати до уваги висновки контролюючого органу про неспроможність контрагентом позивача здійснювати господарську діяльність, то вони не можуть слугувати підставою для відповідного коригування показників бухгалтерського і податкового обліків ТОВ «Автомагістраль - Південь», оскільки межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка відповідно до ст.61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюється на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчиненні саме цим платником.

В адміністративному позові представник позивача зазначає, що за чинним законодавством України ТОВ «Автомагістраль-Південь» не є зобов`язаним здійснювати дії щодо перевірки податкової благонадійності його контрагентів, відповідно, підприємство не може автоматично бути правопорушником на тій підставі, що порушення податкового законодавства могли допустити його контрагенти, тим більше, якщо зі своєї сторони воно діяло у відповідності із вимогами закону. Таким чином, інформація податкового органу щодо недобросовісності контрагентів позивача не може бути розцінена як недобросовісність власне ТОВ «Автомагістраль-Південь». Разом із тим, матеріали перевірки справи не містять жодних доказів наявності між ТОВ «Автомагістраль-Південь» та його контрагентами при укладанні і виконанні договорів взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Щодо посилань в акті перевірки від 22.04.2021 № 112/34-00-07-01-01 на ті обставини, що один з контрагентів ТОВ «Автомагістраль-Південь» є фігурантами в рамках кримінальних проваджень, представник позивача зазначає, що по-перше, відсутні вироки суду за результатом розгляду таких проваджень, а подруге, кримінальні провадження взагалі ні яким чином не стосуються ТОВ «Автомагістраль-Південь» чи його посадових осіб.

Також представник позивача зазначає, що посилання ревізорів в акті перевірки від 22.04.2021 №112/34-00-07-01-01, на те, що в порушення п. 103.4 ст. 103 ПК України в наданій довідці не вказаний податковий рік резидентності компанії «ВОМАG GmbН», відсутня інформація, що компанія «ВОМАG GmbН» розглядалася в 2019 році, як резидент Німеччини, прямо суперечать змісту Довідки щодо виконання зобов`язань зі сплати податків від 15.02.2021 №22/654/16247 КХ/6, а також спотворює зміст вказаної норми ПК України, доповнивши її неіснуючими положеннями і вимогами до форми та змісту довідок, що видаються компетентним (уповноваженими) органами.

Більш того, представник позивача стверджує, що в акті перевірки не вказано якій нормі права країни нерезидента суперечить зміст чи форма Довідки щодо виконання зобов`язань зі сплати податків від 15.02.2021 №22/654/16247 КХ/6, тому вона підлягає застосуванню згідно з Угодою між Україною і Федеративною Республікою Німеччина про уникнення подвійного оподаткування стосовно податків на доходи та майно від 03.07.1995, яка набула чинності для України 04.10.1996.

За таких обставин, на переконання представника позивача, наявність порушення підпункту 141.4.4 пункту 141.4 статті 141 ПК України, в частині неутримання та не перерахування до бюджету податку за ставкою 6% від суми сплаченого доходу нерезиденту, в результаті чого занижено податок з доходу нерезидента в сумі 6 854,55 . в т.ч. три квартали 2019 року - 6 854,55 грн., не відповідає дійсності.

За таких обставин, позивач вважає, що висновки, відображені в акті перевірки є неправомірними та необґрунтованими, а тому не можуть бути підставою для збільшення грошового зобов`язання ТОВ «Автомагістраль-Південь» з податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств іноземних юридичних осіб, та податку на доходи виплаченому нерезиденту, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Відповідачем до суду надано відзив на адміністративний позов, згідно якого представник відповідача зазначає, що Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків адміністративний позов не визнає, та категорично не погоджується з доводами позивача, вважає що позов не підлягає задоволенню.

Представник відповідача зазначив, що в адміністративному позові не спростовано встановлених під час перевірки порушень податкового законодавства.

На переконання представника відповідача, встановлені під час перевірки порушення є обґрунтованими, а прийняті контролюючим органом оскаржувані податкові повідомлення рішення є правомірними.

Ухвалою суду від 07.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.07.2021 року продовжено строк підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 07.09.2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 18.11.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення про задоволення адміністративного позову.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь»» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі 27.02.2006 року за №0017770, основним видом економічної діяльності підприємства є будівництво доріг і автострад (код 42.11) (а.с. 77-87, том 5).

На підставі направлень, виданих Одеським управлінням Офісу ВПП ДПС від 13.02.2021 №№20, 23, 24, 26, 27, 28, 34 відповідно до п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями) та на підставі наказу Одеського управління Офісу ВПП від 06.02.2020 року №156, проведена документальна планова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» з питань здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2018 по 30.09.2019 та правильністю нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2018 по 30.09.2019, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки (додаток 1 до акта перевірки, який є його невід`ємною частиною), за результатами якої складено акт від 22.04.2021 № 112/34-00-07-01-01 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», . (а.с. 13-95 т.1)

Відповідно, в акті перевірки зазначено, що перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.01.2018 по 30.09.2019 встановлено його заниження всього у сумі 3731080,00 грн, у тому числі за 4 квартал 2018 року на суму 461421 грн, за 2 квартал 2019 року на суму 1624090 грн, 3 квартали 2019 року 1645569 грн, в результаті допущених порушень податкового законодавства, які відображено в пункті 3.1.1.1 розділу 3 акта перевірки.

Також, посадовими особами податкового органу в акті перевірки встановлено, що в порушення підпункту 16.1.3, пункту 16.1 статті 16, пункту 103.9 статті 103 ПК України, наказу Міністерства фінансів України від 20.10.2015 року №897 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємств», із змінами та доповненнями, ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» не надані Додатки ПН до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства виплат доходів нерезидентами: компанії «ВОМАG GmbН» (Німеччина» в сумі 114243 грн, IC Asterra Grup JSC (Республіка Молдова) в сумі 826864 грн.

В порушення пункту 103.4 статті 103 ПК України в наданій до перевірки довідці не вказаний податковий рік резидентності компанії «BOMAG GmbH», відсутня інформація, що компанія «BOMAG GmbH» розглядалася в 2019 році, як резидент Німеччини відповідно до умов Угоди між Україною і Федеративною Республікою Німеччина про уникнення подвійного оподаткування стосовно податків на доходи та майно від 03.07.1995 року, довідка видана у 2021 році, а виплати на користь компанії «BOMAG GmbH» здійснювались у 2019 році.

Таким чином, перевіркою встановлено порушення ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ- ПІВДЕНЬ» підпункту 141.4.4 пункту 141.4 статті 141 ПК України, в частині неутримання та не перерахування до бюджету податку за ставкою 6% від суми сплаченого доходу нерезиденту, в результаті чого занижено податок з доходу нерезидента в сумі в сумі 6 854,55 грн. в т.ч. три квартали 2019 - 6854,55 грн.

Також, проведеною перевіркою відображених показників рядка 16 Декларацій за період з 01.10.2018 по 30.09.2019 на підставі документів, перелік яких наведений в п. 2.10 даного акту перевірки, встановлено завищення задекларованих ТОВ «Автомагістраль-Південь» показників у рядку у рядку 16 Декларацій «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду: значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду» в результаті порушень наведених у пункті 3.1.2.2 акту перевірки на загальну суму 4 145 644, у тому числі по періодам:

січень 2019 року - 148 886 грн.;

лютий 2019 року - 197 846 грн.;

березень 2019 року -512 690 грн.;

квітень 2019 року - 512 690 грн.;

травень 2019 року - 512 690 грн.;

червень 2019 року-2 317 234 грн.;

липень 2019 року-2 317 234 грн.;

серпень 2019 року - 2 317 234 грн.

вересень 2019 року - 3 733 705 грн.

Зазначених висновків перевіряючи дійшли з огляду на те, що перевіркою первинних документів наданих ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ - ПІВДЕНЬ», проведеного аналізу ЄРПН постачання по ланцюгу походження товару, наявних податкових декларацій та звітностей в АІС «Податковий Блок», відповіді Сервісного центру МВС в Одеській області, отриманих від фахівців ГУ ДФС податкових інформацій - не підтверджено придбання товару ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» у наступних контрагентів: ТОВ «Балу Індустрія» (), ТОВ «БК Гріфон» (код ЄДРПОУ 3778398), ТОВ «Абстракт сервіс» (), ТОВ «РАФ-Сервіс» ().

Перевіркою встановлено відсутність постачання товарно-матеріальних цінностей/послуг вищенаведеними контрагентами на адресу ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ - ПІВДЕНЬ» та оформлення первинних документів з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення операцій. Враховуючи факт, що господарські операції між ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ- ПІВДЕНЬ» та контрагентами: ТОВ «Балу Індустрія» (), ТОВ «БК Гріфон» (код ЄДРПОУ 3778398), ТОВ «Абстракт сервіс» (), ТОВ «РАФ-Сервіс» () не відбулися, відсутнє придбання товару, первинні документи не відповідають фактичному руху активів та не можуть враховуватись в даних податкового обліку, при декларуванні взаємовідносин.

У висновках акту перевірки зазначено, що перевіркою встановлено порушення ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ - ПІВДЕНЬ»:

пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток у загальні сумі З 731 080 грн., у тому числі за 4 квартал 2018 року на суму 461 421 грн., за 2 квартал 2019 року на суму 1 624 090 грн., 3 квартали 2019 року - 1 645 569 грн.;

пункту 44.1 статті 44, підпункту «а» пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, в результаті чого завищено від`ємне значення з податку на додану вартість у загальні сумі 4 145 644 грн.;

підпункту 141.4.4 пункту 141.4 статті 141 ПК України, в частині неутримання та не перерахування до бюджету податку за ставкою 15% від суми сплаченого доходу нерезиденту, в результаті чого занижено податок з доходу нерезидента в сумі 6 854,55 грн., в тому числі за три квартали 2019 року - 6 854,55 грн.

ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ ПІВДЕНЬ» подано заперечення на акт перевірки. (а.с. 139-148 т. 1)

Південним міжрегіональним управління ДПС по роботі з великими платниками податків за результатом розгляду заперечень, направлено на адресу відповідача лист від 21.05.2021 року №1399/6/34-00-07-01, в якому зазначено, що по-перше, заперечення надані до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з порушенням термінів, встановлених ПКУ, вони не підлягають розгляду. По-друге, висновки викладені в акті перевірки відповідають вимогам чинного законодавства.

На підставі зазначеного акту перевірки від 112/34-00-07-01-01 від 22.04.2021 року Південним МУ по роботі з ВПП м. Одеси прийнято податкові повідомлення - рішення:

№ (форма Р) від 14.05.2021 року про збільшення грошового зобов`язання ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ - ПІВДЕНЬ» код за з податку на прибуток приватних підприємств на суму 3731080 (три мільйони сімсот тридцять одна тисяча вісімдесят гривень) грн. 00 коп. та застосування штрафних санкцій у сумі 932770 (дев`ятсот тридцять дві тисячі сімсот сімдесят гривень) грн. 00 коп. (а.с. 157 т.1)

№ (форма «Р») від 14.05.2021 року, яким визначено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ - ПІВДЕНЬ» код за з податку на додану вартість на суму 4145655 грн (чотири мільйони сто сорок п`ять тисяч шістсот сорок чотири гривні) (а.с. 158-159 т.1);

№000743400 (форма «Д») про збільшення грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ - ПІВДЕНЬ» код за на суму 6854,55 грн (шість тисяч вісімсот п`ятдесят чотири гривні 55 копійок) та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 1713,64 (одна тисяча сімсот тринадцять тисяч 64 копійки) грн. (а.с. 160-161 т.1)

Позивач, вважаючи, що висновки, викладені в акті перевірки необґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення протиправними та такими що підлягають скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до вимог частини 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1.ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.185 п.14.1. ст.14 ПКУ встановлено, що постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Відповідно до п.п.14.1.202. п.14.1. ст.14 ПКУ продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно підпункту 134.1.1. ст.134.1 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п.135.1. ст.135 ПК України).

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.14.1.156. ст.14 ПК України)

Відповідно до п.198.1-198.3 ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» надано визначення наступних понять: господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Виходячи з вимог п.2 ст.3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Так, відповідач ставить під сумнів господарські взаємовідносини позивача з ТОВ «Балу Індустрія» (), ТОВ «БК Гріфон» (код ЄДРПОУ 3778398), ТОВ «Абстракт сервіс» (), ТОВ «РАФ-Сервіс» (), у зв`язку з неподання контрагентами податкової звітності, не встановлення реєстрації податкових накладних з номенклатурою товару, реалізованого на користь позивача, відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власник складських приміщень/орендодавця), відсутність інформації про транспортування товарів (наявність власних або орендованих транспортних засобів, визначення перевізника, вантажовідправника, вантажоотримувача, відомостей про маршрут, посередників у транспортуванні), відсутність інформації про власні або орендовані фонди, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства; відсутність інформації наявної кількості трудових ресурсів; директор ОСОБА_1 одночасно являється директором підприємств у інших регіонах та областях.

Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальних характер, тому позивач не може нести відповідальності за можливі протиправні дії інших юридичних осіб, оскільки вони перебувають поза межами його впливу.

З огляду на викладене, поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням контрагентами контрагента правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами його контрагента податкових зобов`язань.

Під час дослідження обсягу податкових прав і обов`язків платника за господарською операцією суд не обмежується перевіркою формальної відповідності поданих платником податків документів вимогам податкового законодавства, а оцінює всі докази в сукупності та взаємозв`язку для встановлення дійсного економічного змісту господарської операції.

Водночас, суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду (оскільки діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об`єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (оскільки відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави та суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Проте, відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо наявності обвинувального вироку суду, рішень суду про стягнення одержаного за нікчемними правочинами, наявності рішень суду про визнання недійсними правочинів позивача з контрагентами.

Натомість, судом досліджено надані позивачем докази та первинні документи, а саме.

Судом встановлено, що здійснюючи свою господарську діяльність, ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» уклало із підприємствами-замовниками договори на поставку товарів та надання послуг, зокрема із наступними контрагентами: ТОВ «Балу Індустрія» (), ТОВ «БК Гріфон» (код ЄДРПОУ 3778398), ТОВ «Абстракт сервіс» (), ТОВ «РАФ-Сервіс» ().

Предметом вказаних договорів є постачання товарів та надання послуг, які поставляються продавцем власними силами та за свій рахунок.

Судом встановлено, що з метою дотримання виконання умов договірних відносин між позивачем та вищевказаними контрагентам-замовниками ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» (як покупцем) укладено із його контрагентами (підприємствами-виконавцями) договори про постачання товарів та надання послуг, а саме.

Так, між ТОВ "АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ", в особі директора Тимофєєва М.С. та ТОВ «РАФ-Сервіс», в особі директора Клімонова С.В. укладено договір від 26.04.2019 року №2604/19-01, предметом якого є постачання бітума. Доставка товару здійснюється на умовах DDP згідно з Міжнародними правилами Інкотермс 2010, якщо інші умови поставки не передбачені в Специфікації/ях або заявках, яка/і є невід`ємною частиною даного договору (п.п. 1.1, 4.1). (а.с. 163-164 т.1)

На підтвердження виконання договору позивачем надано: бухгалтерську виписку, видаткові накладні, ТТН, банківську виписку, податкові накладні, квитанції про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН (а.с. 165-207 т.1, а.с. 139-201 т.8).

Між ТОВ "АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ", в особі директора Тимофєєва М.С. та ТОВ «Балу Індустрія», в особі директора Римар М.С. укладено договір від 05.11.2018 року №0511/18-03, предметом якого є постачання ТМЦ. Одиниці виміру, ціна за одиницю, його асортимент, визначаються в залежності від домовленості сторін наступним чином: 1) в Специфікації до цього договору або 2) у видаткових накладних на такий товар. (п.п. 1.1, 1.2)

Доставка товару здійснюється на умовах EXW, DDP згідно з Міжнародними правилами Інкотермс 2010, якщо інші умови поставки не передбачені в Специфікації/ях або заявках, яка/і є невід`ємною частиною даного договору (п.п. 1.1, 4.1). (а.с. 208-209 т.1)

На підтвердження виконання договору позивачем надано: бухгалтерську виписку, видаткові накладні, ТТН, банківську виписку, податкові накладні, квитанції про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН (а.с. 210-221 т.1, а.с. 6-20 т.8).

Відповідно до видаткових накладних, ТОВ «Балу Індустрія» постачало позивачу суперпластифікатор для бетону, засіб для догляду за бетоном, алмазні диски.

Між ТОВ "АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ", в особі директора Тимофєєва М.С. та ТОВ «Будівельна компанія «Гріфон», в особі директора Римар М.С. укладено договір від 05.11.2018 року №0511/18-03, предметом якого є постачання товару. Одиниці виміру, ціна за одиницю, його асортимент, визначаються в залежності від домовленості сторін наступним чином: 1) в Специфікації до цього договору або 2) у видаткових накладних на такий товар. (п.п. 1.1, 1.2)

Доставка товару здійснюється на умовах EXW згідно з Міжнародними правилами Інкотермс 2010, якщо інші умови поставки не передбачені в Специфікації/ях або заявках, яка/і є невід`ємною частиною даного договору (п.п. 1.1, 4.1). (а.с. 221-222 т.1)

На підтвердження виконання договору позивачем надано: бухгалтерську виписку, видаткові накладні, ТТН, банківську виписку, податкові накладні, квитанції про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН (а.с. 223-250 т.1, а.с. 1-30 т. 2, а.с. 59-73 т.8).

Відповідно до видаткових накладних, ТОВ «Будівельна компанія «Гріфон» постачало позивачу цемент.

Між ТОВ "АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ", в особі директора Тимофєєва М.С. та ТОВ «Абстракт сервіс», в особі директора Тищенко С.М. укладено договір від 10.09.2018 року №1009/18-01, предметом якого є постачання ТМЦ. Одиниці виміру, ціна за одиницю, його асортимент, визначаються в залежності від домовленості сторін наступним чином: 1) в Специфікації до цього договору або 2) у видаткових накладних на такий товар. (п.п. 1.1, 1.2)

Доставка товару здійснюється на умовах DDP згідно з Міжнародними правилами Інкотермс 2010, якщо інші умови поставки не передбачені в Специфікації/ях або заявках, яка/і є невід`ємною частиною даного договору (п.п. 1.1, 4.1). (а.с. 31-32 т.2)

На підтвердження виконання договору позивачем надано: бухгалтерську виписку, видаткові накладні, ТТН, банківську виписку, податкові накладні, квитанції про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН (а.с. 34- 37 т.2, а.с. 92-103 т.8).

Відповідно до видаткових накладних, ТОВ «Абстракт сервіс» постачало позивачу алмазні диски для швонарізників, засіб для догляду за бетоном.

Між ТОВ "АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ", в особі директора Тимофєєва М.С. та ТОВ «МАРКЕТ-КР», в особі директора Кулініча А.О. укладено договір від 26.04.2019 року №260419, предметом якого є послуги з перевезення. (п.п. 1.2)

На підтвердження виконання договору позивачем надано: бухгалтерську виписку, платіжні доручення, акти надання послуг, наряди завдання, реєстр ТТН, ТТН, видаткові накладні, ТТН, банківську виписку, податкові накладні, квитанції про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН (а.с. 40-250 т.2, т. 3, т.4, а.с. 1-70 т.5, а.с. 219-248 т.8, а.с. 1-12 т.9).

На підтвердження використання придбаних у перелічених контрагентів товарів та послуг у власній господарській діяльності позивачем до суду надано:

Договір субпідряду б/н від 06.02.2017 року на виконання робіт по об`єкту «Роботи з реконструкції, будівництва аеродромного комплексу комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса», укладений між позивачем та ТОВ «СПЕЦРЕМБУД», договірна ціна, графік виконання робіт, графік фінансування, додаткові угоди, видаткові накладні, довідка про вартість виконаних робіт, акт приймання виконаних будівельних робіт , відомість витрачених ресурсів, підсумкова відомість ресурсів, акти списання товарів (а.с. 5-250 т. 6);

Договір поставки №310519-01 від 31.05.2019 року, укладений між ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» (постачальник) та ТОВ «ПЛАЙЗЕНТ-ПРОМ» (покупець) предметом якого є постачання бітуму, податкові накладні, квитанції про реєстрацію податкової накладної ЄРПН, (а.с. 61 -70 т.7)

Договір поставки №2803/16 від 28.04.2016 року, укладений між ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» (постачальник) та ТОВ «ШЛЯХОВИК-97» (покупець) предметом якого є постачання бітуму, платіжне доручення, податкові накладні, квитанції про реєстрацію податкової накладної ЄРПН, (а.с. 70 з/б - 79 т.7)

Отже, як встановлено судом з наявних у матеріалах справи документів, між позивачем та вищезазначеними підприємствами укладено ряд договорів на поставку товарів та обслуговування та ремонт транспортного засобу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (в тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст.198 ПК України).

Отже, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування ПДВ має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно із ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Крім того, п.14.1.27 ст.14 ПК України передбачено, що витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 ст. 139 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Судом, під час встановлення обставин наводився перелік документів, які цілком підтверджують реальність господарських операцій позивача з його контрагентами та засвідчують мету та факт подальшого використання придбаних ним послуг. В матеріалах справи наявні первинні документи (належним чином засвідчені їх копії), які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами, а саме: договори та акти виконаних робіт до них, ТТН, податкові накладні, банківські виписки.

Реальність здійснення господарської операції повинна досліджуватися на підставі первинних документів, складених за результатами таких операцій та не може ґрунтуватися виключно на отриманій податковій інформації з баз даних податкового органу.

Суд зазначає, що непідтвердження операцій за ланцюгом постачання, відсутність основних засобів у контрагента, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

До того ж, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами.

Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.07.2019 року у справі №808/109/18.

Таким чином, в матеріалах справи наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами. Зазначені документи складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог діючого на момент виникнення правовідносин законодавства і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Тобто, фактичні обставини об`єктивно засвідчують правомірність формування позивачем витрат та податкового кредиту на підставі первинних документів, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин, що дало право позивачу включити дані суми до витрат та податкового кредиту.

Отже, господарські операції між позивачем та його контрагентами мали реальний характер, діяльність позивача була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, що зумовлює хибність висновків податкового органу про вчинення платником податків порушень податкового законодавства, а відтак, вони не можуть бути покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень. Крім того, окремі дефекти первинних документів бухгалтерського та податкового обліку не можуть слугувати підставою для висновків податкового органу про нереальність господарської операції.

Надаючи оцінки доводам сторін спору в контексті реальності спірних господарських операцій, суд зазначає й про те, що обставини щодо фіктивності контрагентів позивача можуть бути встановлені виключно вироком суду, що набрав законної сили. При цьому слід врахувати, що відомості, отримані в ході оперативно-розшукових заходів чи досудового слідства не є доказами при доведенні фактів допущення порушень вимог податкового законодавства платником податків.

В контексті встановлених обставин у цій справі слід врахувати те, що як на час перевірки платника податку, так і час ухвалення судового рішення у цій справі не було ухвалено жодного вироку та/або постановлено ухвали про закриття кримінального провадження, які набрали законної сили та якими б посадових осіб контрагентів позивача або безпосередньо посадових осіб ТОВ "АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ" було визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень. Водночас, і відповідач не наводить доводів про ухвалення судом вироку у кримінальному провадженні, який би мав преюдиційне значення для цієї адміністративної справи.

Також, у справі, що розглядається, контролюючим органом не було надано й відомостей про те, що засновки чи учасники контрагентів позивача надали пояснення щодо непричетності до діяльності даних суб`єктів господарювання.

Суд зазначає, що норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

Отже, лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та праві на отримання бюджетного відшкодування. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а повинні бути підтверджені належними, достатніми, достовірними доказами із законних джерел у їх взаємній сукупності.

Відсутність трудових та матеріальних ресурсів, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності у Позивача первинних документів, які спростовують такі доводи. За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 17 листопада 2020 року у справі № 813/2761/17, від 21 січня 2021 року у справі № 820/4411/16, від 29.09.2021 року №300/1490/20.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що податкова інформація носить виключно інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається відповідач.

Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що висновки контролюючого органу, на підставі яких прийняті оскаржуване рішення щодо збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток та зменшення розміру від`ємного значення суми податку на дану вартість, базуються на припущеннях та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Щодо висновків акту перевірки стосовно порушення ТОВ «Автомагістраль-Південь» підпункту 141.4.4 пункту 141.4 статті 141 ПК України, в частині неутримання та неперерахування бюджету податку від суми сплаченого доходу нерезиденту,

Відповідно до п. 103.1. ст. 103 ПК України, застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті. (п. 103.2 сит. 103 ПК України).

Згідно з п. 103.4. ст.. 103 ПК України, підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до п. 103.5. ст. 103 ПК України, довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

У разі потреби така довідка може бути затребувана у нерезидента особою, яка виплачує йому доходи, або контролюючим органом під час розгляду питання про повернення сум надміру сплачених грошових зобов`язань на іншу дату, що передує даті виплати доходів (п. 103.6 ст. 103 ПК України).

Як вбачається з акту перевірки від 22.04.2021 року №112/34-00-07-01-01 ТОВ «Автомагістраль-Південь» за період, що підлягав перевірці, здійснив виплати доходів нерезиденту із джерелом їх походження з України, а саме компанії «BOMAG GmbH» (Німеччина) на підставі договору від 23.05.2019 № 001 та акту наданих послуг від 24.05.2019. (а.с. 145-147 т.5).

Відповідно до банківської виписки, позивач 10.07.2019 року виплатив на користь компанії «BOMAG GmbH» 4000,00 евро, що еквівалентно 114242,50 грн.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» підпункту 141.4.4 пункту 141.4 статті 141 ПК України, в частині неутримання та не перерахування до бюджету податку за ставкою 6% від суми сплаченого доходу нерезиденту, в результаті чого занижено податок з доходу нерезидента в сумі в сумі 6 854,55 грн. в т.ч. три квартали 2019 - 6 854,55 грн.

03.07.1995 року укладено Угоду між Україною і Федеративною Республікою Німеччина про уникнення подвійного оподаткування стосовно податків на доход і майно.

Угоду ратифіковано Законом №449/95-ВР ( 449/95-ВР ) від 22.11.95.

Відповідно до ст. 2 Угоди, ця Угода застосовується до податків на доход і на майно, що стягуються від імені Договірної Держави, Землі - у випадку Федеративної Республіки Німеччина або її політико-адміністративного підрозділу, або місцевих органів влади, незалежно від способу їх стягнення.

Податками на доход і на майно вважаються всі податки, що справляються від загальної суми доходу та сукупного майна або з елементів доходу або майна, включаючи податки на доходи від відчужування рухомого або нерухомого майна і податки на загальну суму заробітної плати і платні, сплачуваних підприємством.

Існуючими податками, на які поширюється ця Угода, зокрема, є:

а) в Україні:

податок на прибуток підприємств,

прибутковий податок з громадян,

податок на майно підприємств і

податок на нерухоме майно громадян

(надалі "Український податок");

b) у Федеративній Республіці Німеччина:

прибутковий податок,

корпоративний податок,

податок на майно і

промисловий податок

(надалі "Німецький податок").

Угода застосовується також до всіх ідентичних або подібних по суті податків, які будуть стягуватися однією з Договірних Держав після дати підписання цієї Угоди, в доповнення до або замість існуючих податків. Компетентні органи Договірних Держав будуть, у разі необхідності, повідомляти один одного про будь-які істотні зміни, що відбудуться в їх законодавствах щодо оподаткування.

Згідно з п.1 ст.7 Угоди прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується тільки у цій Державі, якщо тільки це підприємство не здійснює комерційної діяльності у другій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво. Якщо підприємство здійснює комерційну діяльність, як вказано вище, прибуток підприємства може оподатковуватись в другій Державі, але тільки у тій частині, що відноситься до цього постійного представництва.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем до перевірки надано довідку щодо виконання зобов`язань компанією «BOMAG GmbH» зі сплати податків від 15.02.2021 року №22/654/16247 КХІ/6, яка видана Податковою інспекцією Кобленц.

Зазначена довідка містить наступну інформацію:

Розділ В. Дані щодо податкового режиму.

Цим засвідчується що, вказаний вище заявник:

перебуває на податковому обліку з 01.01.2002 року стосовно таких видів податку:

податок на прибуток корпорацій, податок на заробітну плату, промисловий податок.

На даний момент заборгованості зі сплати податків не має.

Платежі протягом останніх 24 місяців здійснювалися завжди вчасно.

Податкові декларації протягом останніх 24х місяців подавались завжди вчасно.

Існують такі зобов`язання, що відрізняються від загальних, загальна група ПДВ.

Ця довідка не є підтвердженням факту реєстрації в якості суб`єкта підприємницької діяльності відповідно до §2 Закону про ПДВ.

Разом з тим, податковим органом встановлено порушення у зв`язку з тим, що відсутня інформація, що компанія «BOMAG GmbH» розглядалася в 2019 році, як резидент Німеччини відповідно до умов Угоди між Україною і Федеративною Республікою Німеччина про уникнення подвійного оподаткування стосовно податків на доходи та майно від 03.07.1995 року, довідка видана у 2021 році, а виплати на користь компанії «BOMAG GmbH» здійснювались у 2019 році.

Проте, суд вважає зазначені доводи необґрунтованими, оскільки в довідці компетентного органу зазначено саме, що заявник перебуває на обліку та є платником податку на прибуток корпорацій , тобто і на теперішній час, з 01.01.2002 року. Довідка не містить застережень щодо того, що в 2019 році компанія «BOMAG GmbH» не була платником податку на прибуток, а тому доводи відповідача є виключно припущеннями.

Стосовно того, що довідка видана в 2021 році а виплата доходу відбулась в 2019 році, суд зазначає, що отримання довідки у 2021 році не спростовує того факту, що у 2019 році компанія «BOMAG GmbH» була резидентом Федеративної Республіки Німеччина та сплачувала податок на прибуток корпорацій, а отже відносини між позивачем та компанією «BOMAG GmbH» відповідали критеріям вищенаведеної Угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.05.2021 № протиправно, без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Зазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання даного адміністративного позову сплачений судовий збір в розмірі 47670,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №45599 від 27.05.2021 року.

Відповідно до п.п1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто ставка судового збору за подання даного адміністративного позову скаладє 22700,00 грн, а отже саме такий розмір сплаченого судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь товариства з обмеженою відповідальністю Автомагістраль-Південь слід стягнути 22700,00 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Частинами 1, 2 ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 11 ст. 139 КАС України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Згідно ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 1 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із п.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Зазначене відповідає алгоритму дій викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18

Положеннями ч.3-5 ст.143 КАС України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано наступні документи: копія договору про надання правової допомоги №16-03/2020АМП від 16.03.2020 року, акт наданих послуг від 19.10.2021 року, рахунок фактура №1/10.2021, платіжне доручення на суму 22500,00 грн.

Згідно наданого до суду акту наданих послуг від 19.10.2021 року, адвокатом виконано наступні роботи на виконання договору про надання правничої допомоги від 16.03.2020 року №16-03/2020АМП:

Фіксована частина розміру гонорару 10000,00 грн;

Вивчення документів, вивчення нормативних актів, підготовка правової позиції, складання позовної заяви і підготовка додатків 7 годин 3500,00 грн.;

Вивчення відзиву, додаткових пояснень, аналіз документів, підготовка і подання відповіді на відзив 5 годин 2500,00 грн;

Підготовка ґрунтовних додаткових пояснень, аналіз документів, що додаються й судової практики 5 годин 2500,00 грн;

Участь у судових засіданнях 4000,00 грн.

Суд враховує, що клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду від позивача не надходило.

В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі №61-3416св18.

В постанові від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 13500,00 грн. є необґрунтованим та непропорційною до предмета спору та складності справи.

Суд вважає необґрунтованим включенням до складу витрат на правничу допомогу повний розмір гонорару адвоката за юридичне консультування, аналіз судової практики, вивчення нормативних актів, оскільки вказані послуги не мали впливу на хід розгляду справи та не відповідає критерію необхідності, а відтак відшкодуванню не підлягає.

Також, суд враховує, що представник позивача не надавав до суду відповідь на відзив, про що зазначено в акті наданих послуг.

Враховуючи категорію справи та те, що подання процесуальних заяв та доказів на підтвердження обставин, якими сторона обґрунтовує свою правову позицію є виявленням добросовісної поведінки такої сторони у справі, суд вважає за можливе присудити на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 12500,00 грн та саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим, пропорційним та співмірним.

Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 90, 242, 245, 255, 295 КАС України суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Автомагістраль-Південь до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень задовольнити.

Визнати противоправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 14.05.2021 №, від 14.05.2021 №, від 17.05.2021 №.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ ВП: 44104032) за рахунок його бюджетних асигнувань на корить товариства з обмеженою відповідальністю Автомагістраль-Південь () сплачений судовий збір у розмірі 22700,00 грн. (двадцять дві тисячі сімсот гривень 00 коп.).

Стягнути з Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ ВП: 44104032) за рахунок його бюджетних асигнувань на корить товариства з обмеженою відповідальністю Автомагістраль-Південь () судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12500,00 грн. (дванадцять тисяч п`ятсот гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.11.2021 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рисоіл Україна» (, юридична адреса: 68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Транспортна, буд. 28)

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (, 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5)

Суддя П.П. Марин