Справа № 420/19473/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними матеріалами, у порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 до Одеської митниці про:

визнання протиправним та скасування наказу Одеської митниці №285-о від 21.09.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 ».

Адміністративний позов мотивовано наступним.

ОСОБА_1 зазначила, що вона не надавала доручення завідувачу сектору інформаційних комунікацій організаційно-розпорядчого управління Одеської митниці щодо публікації на сторінці Одеської митниці у Facebook інформації про відстрочення заборони допуску до участі у міжнародному дорожньому русі автомобілів із Придністровського регіону Молдови, які не мають номерних знаків нейтрального зразка; не погоджувала оприлюднення такої інформації; опублікування цієї інформації було здійснено завідувачем сектору інформаційних комунікацій організаційно-розпорядчого управління Одеської митниці з власної ініціативи та без попередження керівництва.

ОСОБА_1 наголошувала, що нею не порушувався пункт 3.1 посадової інструкції начальника організаційно-розпорядчого управління Одеської митниці, а тому, притягнення її до дисциплінарної відповідальності не є правомірним.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив (вх.№ЕП/30832/21 від 09.11.2021р.) на позовну заяву (а.с.83-89).

Відзив обґрунтований наступним.

Скоєння начальником організаційно-розпорядчого управління ОСОБА_1 дисциплінарного проступку відповідно до пункту 5 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», виявилося у неналежному контролі за діями підлеглої особи - завідувача сектору інформаційних комунікацій, що є неналежним виконанням посадових обов`язків визначених пунктом 3.1 посадової інструкції начальника організаційно-розпорядчого управління Одеської митниці.

Недостовірна інформація, розміщена підлеглою позивача на сторінці Одеської митниці у Facebook спричинила підрив авторитету Одеської митниці та позитивної репутації Держмитслужби у цілому. Суспільний резонанс викликаний такою публікацією мав наслідком видання доручення Прем`єр-міністра України про проведення перевірки за фактом перевищення повноважень керівництвом Одеської митниці у питаннях міжнародної співпраці.

Станом на 30 листопада 2021 року, інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює у митних органах з жовтня 1994 року. З 30 червня 2021 року, ОСОБА_1 займає посаду начальника організаційно-розпорядчого управління Одеської митниці (а.с.139).

Наказом Одеської митниці №231 від 06 вересня 2021 року, на підставі доповідної записки керівника комісії з проведення перевірки з окремих питань Олександра Чабана №7.10-25/66 від 03 вересня 2021 року, порушено дисциплінарне провадження стосовно начальника організаційно-розпорядчого управління Одеської митниці ОСОБА_1 (а.с.125).

Поданням Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Одеської митниці №7.10-25/109 від 16 вересня 2021 року, запропоновано оголосити начальнику організаційно-розпорядчого управління ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с.117-124).

Наказом №285-о від 21 вересня 2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 », за неналежне виконання пункту 3.1 посадової інструкції, начальника організаційно-розпорядчого управління Одеської митниці ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани (а.с.105-108).

Вважаючи наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності протиправним, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року (далі Закон України «Про державну службу»).

За змістом статті 5 Закону України «Про державну службу», правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 8 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державний службовець зобов`язаний: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; з повагою ставитися до державних символів України; обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

У разі виявлення державним службовцем під час його службової діяльності або поза її межами фактів порушення вимог цього Закону з боку державних органів, їх посадових осіб він зобов`язаний звернутися для забезпечення законності до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про державну службу» визначено, що державний службовець зобов`язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною 6 цієї статті.

Статтею 61 Закону України «Про державну службу» передбачено, що службова дисципліна забезпечується шляхом: 1) дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку; 2) формування керівником державної служби у підпорядкованих державних службовців високих професійних якостей, сумлінного ставлення до виконання своїх посадових обов`язків, поваги до прав і свобод людини і громадянина, їхньої честі та гідності, а також до держави, державних символів України; 3) поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців; 4) поєднання повсякденної вимогливості керівників до підпорядкованих державних службовців з постійною турботою про них, виявленням поваги до їхньої честі та гідності, забезпеченням гуманізму та справедливості.

Згідно частини 1 статті 64 Закону України «Про державну службу», за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 65 Закону України «Про державну службу», підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно з пунктом 5 частини 2 цієї ж статті, дисциплінарними проступками є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

За правилами частини 1 статті 66 Закону України «Про державну службу», до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини 2 статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану (частина 3 статті 66 Закону України «Про державну службу»).

Відповідно до статті 67 Закону України «Про державну службу», дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Частиною 1 статті 68 Закону України «Про державну службу» встановлено, що дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення.

Відповідно до частини 1 статті 69 Закону України «Про державну службу» для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

За змістом статті 71 Закону України «Про державну службу», порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення дисциплінарного провадження визначає, зокрема: 1) повноваження та порядок роботи дисциплінарної комісії; 2) порядок формування дисциплінарної комісії; 3) порядок здійснення дисциплінарного провадження у разі неможливості утворення або функціонування дисциплінарної комісії у державному органі.

Відповідно до частини 1 статті 73 Закону України «Про державну службу», з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Статтею 74 Закону України «Про державну службу» визначено гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення. Зокрема, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби; дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення; за кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення; дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні; дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення; державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення (стаття 75 Закону України «Про державну службу»).

Відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про державну службу», рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

Згідно частини 5 статті 77 Закону України «Про державну службу», пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Статтею 78 Закону України «Про державну службу» передбачено, що рішення про накладення дисциплінарного стягнення може бути оскаржено державними службовцями до суду.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що Законом України «Про державну службу» визначено поняття дисциплінарного проступку, наведено перелік дій/бездіяльності/рішень, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку, визначено види дисциплінарної відповідальності та порядок притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку, що дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується суб`єктом призначення до працівника, який вчинив дисциплінарний проступок. При цьому, для накладення дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність протиправної поведінки державного службовця, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом України «Про державну службу» та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Також, необхідно враховувати інші обставини, що мають значення: характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності слугувало подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Одеської митниці №7.10-25/109 від 16 вересня 2021 року, яким запропоновано оголосити начальнику організаційно-розпорядчого управління ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с.117-124).

З мотивувальної частини подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Одеської митниці №7.10-25/109 від 16 вересня 2021 року вбачається, що 26 та 28 серпня 2021 року, на сторінці Одеської митниці у мережі Facebook, завідувачем сектору інформаційних комунікацій організаційно-розпорядчого управління Одеської митниці Гесєвою Оленою Іванівною було опубліковано інформацію з приводу пропуску через митний кордон України транспортних засобів із Придністровського регіону Молдови. Вказані публікації стосувалися дозволу участі у міжнародному дорожньому русі автомобілів із Придністровського регіону Молдови, які не мають номерних знаків нейтрального зразка та наклейки «MD» на склі.

29 серпня 2021 року, після надходження інформації від начальника митного поста «Білгород-Дністровський» Чернявської О.М., щодо відсутності офіційного рішення стосовно продовження терміну дії вищевказаного дозволу, публікації зі сторінки Одеської митниці у мережі Facebook від 26 та 28 серпня 2021 року були видалені із зазначенням про помилковість їх розміщення.

Однак, вищевказані публікації щодо дозволу пропуску через митний кордон України транспортних засобів із Придністровського регіону Молдови набули суспільного резонансу та слугували підставою для видання Прем`єр-міністром України доручення №40872/0/1-21 від 01 вересня 2021 року про проведення перевірки за фактом перевищення повноважень керівництвом Одеської митниці у питаннях міжнародної співпраці.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що в Одеській митниці відсутній порядок підготовки та погодження інформації, яка висвітлюється на сторінці Одеської митниці у соціальній мережі Facebook. Вся інформація для висвітлення на вищевказаній сторінці готується безпосередньо завідувачем сектору інформаційних комунікацій організаційно-розпорядчого управління Одеської митниці ОСОБА_3 та не погоджується з керівництвом організаційно-розпорядчого управління. Про оприлюднення хибної інформації стосовно відтермінування заборони доступу до участі у міжнародному дорожньому русі автомобілів Придністровського регіону Республіки Молдова, які не мають номерних знаків нейтрального зразка, їй відомо не було.

Однак, Дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ Одеської митниці Держмитслужби дійшла висновку, що ОСОБА_1 не було дотримано пункту 3.1 посадової інструкції начальника організаційно-розпорядчого управління Одеської митниці, що є підставою для застосування дисциплінарного стягнення.

Суд зазначає, що згідно положення про організаційно-розпорядче управління Одеської митниці (а.с.157-163), затверджене Наказом Одеської митниці №20 від 30 червня 2021 року, управлінням, серед іншого, забезпечується підготовка матеріалів щодо практики застосування законодавства з питань, що належать до компетенції митниці, для ознайомлення суб`єктів ЗЕД та громадян через засоби масової інформації та Facebook (а.с.160).

У свою чергу, з посадової інструкції начальника управління організаційно-розпорядчого управління Одеської митниці вбачається, що до посадових обов`язків ОСОБА_1 відноситься, зокрема, надання обов`язкових до виконання доручень працівникам управління з питань, що належать до його функціональних повноважень та контроль за їх виконанням.

У матеріалах дисциплінарної справи ОСОБА_1 містяться пояснення завідувача сектору інформаційних комунікацій організаційно-розпорядчого управління Одеської митниці Гусєвої Олени Іванівни (а.с.147-152).

Згідно пояснень ОСОБА_4 , рішення про публікації матеріалів у Facebook щодо дозволу участі у міжнародному дорожньому русі автомобілів із Придністровського регіону Молдови та їх подальше видалення - прийняті нею самостійно та не погоджувалися з керівництвом управління та митниці (а.с.149).

Суд зауважує, що у матеріалах дисциплінарної справи ОСОБА_1 відсутні докази надання завідувачу сектору інформаційних комунікацій організаційно-розпорядчого управління Одеської митниці Гусєвій Олені Іванівні доручення щодо публікації відповідних матеріалів про дозвіл пропуску через митний кордон України транспортних засобів із Придністровського регіону Молдови.

Відсутність доручення від ОСОБА_1 підтверджується й поясненнями завідувача сектору інформаційних комунікацій організаційно-розпорядчого управління Одеської митниці ОСОБА_4 наданими під час дисциплінарного провадження.

Таким чином, з урахуванням індивідуальної відповідальності державних службовців, у даному випадку завідувача сектору інформаційних комунікацій організаційно-розпорядчого управління Одеської митниці ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про необґрунтованість тверджень Одеської митниці щодо порушення ОСОБА_1 пункту 3.1 посадової інструкції начальника організаційно-розпорядчого управління Одеської митниці.

Серед іншого, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частин 2, 3 статті 6 Закону України №539/97-ВР від 23.09.1997 року «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» інформаційні служби (інформаційні управління, інформаційно-аналітичні підрозділи, прес-служби, прес-центри, управління і центри громадських зв`язків, прес-бюро, прес-секретарі та прес-аташе з відповідним апаратом) органів державної влади та органів місцевого самоврядування збирають, аналізують, обробляють та оперативно надають інформацію про діяльність цих органів у повному обсязі засобам масової інформації, крім випадків, передбачених Законом України «Про державну таємницю».

Для висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування їх інформаційні служби мають право використовувати такі форми підготовки та оприлюднення інформації: випуск і поширення бюлетенів (спеціальних бюлетенів), прес-релізів, оглядів, інформаційних збірників, експрес-інформації тощо; проведення прес-конференцій, брифінгів, організація інтерв`ю з керівниками органів державної влади та органів місцевого самоврядування для працівників вітчизняних і зарубіжних засобів масової інформації; підготовка і проведення теле- і радіопередач; забезпечення публікацій (виступів) у засобах масової інформації керівників або інших відповідальних працівників органів державної влади та органі місцевого самоврядування; створення архівів інформації про діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування; інші форми поширення офіційної інформації, що не суперечать законодавству України.

Пунктом 2 Порядку оприлюднення у мережі Інтернет інформації про діяльність органів виконавчої влади, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №3 від 04.01.2002 року передбачено, що оприлюднення у мережі Інтернет інформації про діяльність органів виконавчої влади здійснюється шляхом: розміщення і постійного оновлення міністерствами, іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади інформації відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» та цього Порядку на офіційних веб-сайтах (веб-порталах); функціонування та модернізація Єдиного веб-порталу Кабінету Міністрів України, призначеного для інтеграції офіційних веб-сайтів (веб-порталів) органів виконавчої влади та розміщення інформаційних ресурсів відповідно до потреб громадян.

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що Порядком оприлюднення у мережі Інтернет інформації про діяльність органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №3 від 04.01.2002 року, не регулюються правові відносини, що виникають під час оприлюднення органами державної влади публікацій у соціальних мережах, зокрема, Facebook.

Крім того, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року, було витребувано від Одеської митниці інформацію щодо порядку оприлюднення митними органами публікацій у соціальних мережах та погодження її розміщення. Однак, у встановлений судом строк, вказана інформація Одеською митницею не надана.

Суд зауважує, що Наказом Державної митної служби України №496 від 03 листопада 2020 року «Про деякі питання оприлюднення інформації у формі відкритих даних», затверджено Перелік наборів даних, які підлягають оприлюдненню (оновленню) у формі відкритих даних і відповідальні структурні підрозділи Держмитслужби, які здійснюють підготовку наборів даних (а.с.109).

Наказом Державної митної служби України №639 від 18 серпня 2021 року «Про внесення змін до наказу Держмитслужби №496 від 03 листопада 2020 року» внесено зміни до Переліку наборів даних, які підлягають оприлюдненню (оновленню) у формі відкритих даних та змінено відповідальні структурні підрозділи Держмитслужби, які здійснюють підготовку наборів даних (а.с.110-111).

Однак, у вищевказаному переліку організаційно-розпорядче управління Одеської митниці відсутнє.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що а ні під час дисциплінарного провадження, а ні під час судового розгляду справи, відповідачем фактично не встановлено наявності дисциплінарного проступку у діях ОСОБА_1 , не доведено наявності її протиправної поведінки та причинного зв`язку між її поведінкою та настанням шкідливих наслідків.

Суд не вбачає вчинення дій ОСОБА_1 з ознаками дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани, за порушення пункту 3.1 посадової інструкції начальника організаційно-розпорядчого управління Одеської митниці - надання обов`язкових до виконання доручень працівникам управління з питань, що належать до його функціональних повноважень та контроль за їх виконанням.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу Одеської митниці №285-о від 21.09.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 ».

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у пункті 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року (справа «РуїзТоріха проти Іспанії») Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, на підставі статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 908,00 гривень, який підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія 21 А, ) про визнання протиправним та скасування наказу Одеської митниці №285-о від 21.09.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 » - задовольнити.

Наказ Одеської митниці №285-о від 21.09.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 » визнати протиправним та скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Ярослава БАЛАН