Справа № 638/16982/21
Суддя: Латка І. П.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/555/21
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Котельнікової А.Р.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Управління патрульної поліції в Харківській області, Інспектор батальйону №3 роти №1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенант поліції Салієнко Дмитро Олександрович,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у залі суду м. Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, Інспектора батальйону №3 роти №1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Салієнка Дмитра Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова як адміністративного з адміністративною позовною заявою до Управління патрульної поліції в Харківській області, Інспектора батальйону №3 роти №1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Салієнка Дмитра Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого зазначив, що 27 жовтня 2021 року відповідачем була складена постанова серії ЕАО №4956749, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 340 грн 00 коп.

Позивач зазначає, що винесена постанова є необґрунтованою, незаконною, а отже підлягає скасуванню з тих підстав, що відповідач при складанні адміністративного матеріалу допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи. Відповідач у постанові вказав, що позивач керував транспортним засобом в населеному пункті м. Харків зі швидкістю 101 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більше ніж на 51 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України, з чим позивач не згоден, оскільки жодних доказів того, що на шляху руху був встановлений дорожній знак «5.70» інспектор не надав. На відеозаписі не видно, що саме позивач знаходився за кермом транспортного засобу під час фіксації. Відповідач не мав права використовувати пристрій TruCam, тримаючи його у руці, а отже постанова складена безпідставно та підлягає скасуванню. Також позивачем були заявлені клопотання про надання доказів вчинення правопорушення, однак інспектор не надав доказів, що саме позивач знаходився за кермом транспортного засобу у момент вчинення правопорушення. Поліцейський порушив процесуальний порядок розгляду справи, встановлений КУпАП, адже жодного розгляду справи взагалі не було. Поліцейський обмежився лише формальним складанням постанови без дотримання встановленої законом процедури, чим порушив ст. 276, 277,277-2,278, 279,280, 281 КУпАП.

Позивач просив суд скасувати постанову серії ЕАО №4956749 від 27 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення штрафу у розмірі 340 грн 00 коп.

У відзиві на позовну заяву Управління патрульної поліції в Харківській області проти позовних вимог заперечувало, свої заперечення обґрунтувало тим, що постанова серії ЕАО № 4956749 винесена у відповідності до норм чинного законодавства.

Позивачеві в повному обсязі роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП. На задоволення клопотання позивача поліцейський продемонстрував позивачеві відеозапис, здійснений лазерним вимірювачем швидкості TruCam LТІ 20/20 № ТС 000755, надав можливість оглянути прилад, а також надав документи на цей прилад. Також до розгляду справи засобами телефонного зв`язку був залучений адвокат (захисник) позивача. За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, поліцейським встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, тому була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4956749. При винесені цієї постанови, поліцейський керувався положеннями ПДР та КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне водієм, а тому він діяв в межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права.

Прилад TruCam правомірно використовується працівниками поліції для забезпечення контролю за дотриманням швидкісних обмежень в межах населених пунктів. Точність вимірювань цього приладу підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, виданого Мінекономрозвитку ДП «Укрметртестстандарт». TruCam здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати модель, марку та номерний знак транспортного засобу. За змістом свідоцтва про повірку приладу TruCam № ТС 000755 зазначено, що прилад відповідає вимогам технічної документації, діапазон виміру швидкості становить від 2 км/год до 320 км/год, а максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах становить +/- 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год. Прилад автоматично визначає координати кожного виміру перевищення встановленої швидкості руху. На відповідній фотокартці _рВ000_1027_132645) зафіксовано, що вимірювання швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача відбулося за координатами 50°5'28.97"N 36°15'42.39"Е, які об`єктивно засвідчують, що вимірювання відбулося по Білгородському шосе у місті Харкові. Звертає увагу на те, що зі сторони позивача не надано жодних доказів, що спростовують факт перевищення ним обмеження швидкості руху на 51 км/год в межах міста Харкова. Оскільки позивачем не надано жодних доказів, що спростовують факт перевищення ним обмеження швидкості руху на 51 км/год в межах міста Харкова, вважає, що підстав для скасування постанови немає.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення без задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАО №4956749 від 27 жовтня 2021 року на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн 00 коп.

Фактично підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що 27 жовтня 2021 року приблизно о 17:57 год водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в населеному пункті м. Харків, по вул. Білгородське Шосе, 5/4, зі швидкістю 101 км/год, чим порушив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більше ніж на 51 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam ТС 000755. Своїми діями водій порушив п. 12.4 ПДР України порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч. 1-3, 5-6 ст.121, ст. 121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст. 124-1-126), тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частинами 2, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до оскаржуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.12.4 ПДР.

Згідно з п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частина 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" містить вимоги щодо встановлення виключно автоматичних фото і відео технічних пристроїв для забезпечення публічної безпеки та порядку.

Як встановлено з матеріалів справи, автомобіль Nissan Leaf з державним номерним знаком НОМЕР_1 , 27 жовтня 2021 року рухався в населеному пункті зі швидкістю 101 км/год.

Дана обставина вбачається з фото-, відео- доказів, зафіксованих лазерним вимірювачем швидкості TruCam серії ТС 000755, який здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. Діапазон виміру швидкості становить від 2 км/год до 320 км/год, а максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах становить +/- 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Тобто, фотознімок та відеозапис, здійснений сертифікованим приладом TruCam ТС 000755, є отриманими у встановленому законом порядку доказами того, що позивач перевищив дозволену законом швидкість і, відповідно, вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд також зазначає, що лазерний вимірювач швидкості "TRUCAM LTI 20/20" відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів. Отже, даний прилад фіксує правопорушення в автоматичному режимі, навіть у випадку тримання посадовою особою (інспектором) його в руках.

Аналогічного висновку дійшов Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 16 листопада 2021 року у справі №153/907/21.

Щодо застосування TruCam, то можливість використання виробу "TruCAM LTІ 20/20" виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку.

Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Тобто, покази приладу TruCam ТС000775 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 ТС000775, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 101 км/год, а також зазначені географічні координати місця вчинення правопорушення.

Також в матеріалах справи наявний відеозапис, здійснений 27 жовтня 2021 о 13 годині 44 хвилин за допомогою приладу TruCam LTІ 20/20 ТС000775, на якому зафіксовано транспортний засіб Nissan Leaf з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 101 км/год, що в свою чергу підтверджує вину позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Разом з цим, з показів даного приладу вбачається факт порушення відбувся за географічними координатами: 50°5'28.97"N 36°15'42.39"Е, які об`єктивно засвідчують, що вимірювання відбулося по вул. Білгородське Шосе, 5/4, у місті Харкові.

Судом вище зазначено, що даний прилад є належним доказом в розумінні законодавства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав стверджувати про те, що факт перевищення позивачем максимально допустимої швидкості руху у межах населеного пункту, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Доводи позивача про те, що інспектор не надав доказів встановлення на шляху руху позивача встановлення дорожнього знаку «5.70» є неспроможними, оскільки виміри швидкості руху транспортного засобу автомобіля під керуванням позивача відбулися по Білгородському шосе у місті Харкові, що підтверджується координатами зафіксованими приладом. Водночас інформаційний знак 5.70 також розміщений перед місцем проведення контролю швидкості руху автомобіля під керуванням позивача. Дорожній знак 5.70 лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів і не скасовує обов`язок водіїв дотримуватися вимог ПДР.

Слід також вказати, що перевищення швидкості руху, як й інші правопорушення, характеризується певним ступенем суспільної небезпеки, яка є категорією об`єктивною й існує незалежно від її оцінки кимось. Саме рівень суспільної небезпеки служить тією головною ознакою, за якою класифікуються певні протиправні діяння та визначається їх належність до кримінальних, адміністративних, дисциплінарних чи інших правопорушень, а також встановлюється міра відповідальності за їх вчинення.

Суд не вбачає підстав не приймати долучений до відзиву диску DVD-R, оскільки його виготовлено з дотриманням вимог ст.99 КАС України щодо засвідчення копії електронного доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

В силу положень ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Судом встановлено шляхом огляду змісту оптичного диску, що файли, які містяться на диску, підписані електронним цифровим підписом уповноваженої особи.

Доводи позивача про те, що були порушені його права, передбачені ст.268 КУпАП, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що інспектором позивачеві в повному обсязі роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП. На задоволення клопотання позивача поліцейський продемонстрував позивачеві відеозапис, здійснений лазерним вимірювачем швидкості TruCam LТІ 20/20 № ТС 000755, надав можливість оглянути прилад, а також надав документи на цей прилад. Також до розгляду справи засобами телефонного зв`язку був залучений адвокат (захисник) позивача.

Доводи позивача про те, що не підтверджено, що саме він знаходився за кермом транспортного засобу є безпідставними, оскільки спростовуються як відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якої чітко вбачається, що ОСОБА_1 сидить за кермом автомобіляNissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також тим, що під час розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу було встановлено особу водія, останній не заперечував, що керував транспортним засобом.

Таким чином, наявні у справі докази в своїй сукупності не викликають сумніву, що ОСОБА_1 , керував автомобілем Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Водночас позивачем не надано жодного доказу на спростування цієї обставини, якими є показання свідків, фото та відеоматеріали тощо.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, повністю підтверджується наданими відповідачем до матеріалів справи доказами, а постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4956749 від 27 жовтня 2021 року складена з дотриманням норм статті 283 КУпАП.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, Інспектора батальйону №3 роти №1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Салієнка Дмитра Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення не підлягають задоволенню.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмолено, відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 2, 72-77, 79, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, Інспектора батальйону №3 роти №1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Салієнка Дмитра Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без задоволення, а постанову серії ЕАО №4956749 від 27 жовтня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340 грн 00 коп за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, залишити без змін.

Із урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України (в редакції, яка набула чинності з 15.12.2017) рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2021 року.

Суддя І.П. Латка