Справа № 160/17231/21
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якій просить:
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 трудовий стаж, а саме період роботи на посаді тракториста - машиніста в колгоспі «Прогрес» з 10.10.1991 року по 31.12.1999 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах, згідно із статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня відмови ГУ ПФУ в Дніпропетровській області: з 27 квітня 2021 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його загальний трудовий стаж становить 37 років 11 місяців 23 дні, у тому числі спеціальний стаж трактористом машиністом 27 років 9 місяців 15 днів. Стаж роботи у колгоспі «Прогрес» з 10 жовтня 1991 року по 10 квітня 2000 року на посаді тракториста машиніста сільськогосподарського виробництва і був безпосередню зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві. Протягом 1991 - 2000 років позивач був членом колгоспу «Прогрес», постійно виробляв трудодні (людино дні) і приймав трудову участь у колгоспному виробництві, а також сплачував страхові внески до Пенсійного фонду України. Вказує, що ним виконано річний мінімум трудової участі в громадському господарстві за 1991-2000 роки на посаді тракториста-машиніста та кількість виходів на роботу за рік є більшою за встановлений мінімум трудоднів. У грудні 2020 року позивачу виповнилося 56 років і він звернувся до відповідача за роз`ясненнями щодо порядку виходу на пільгову пенсію тракториста машиніста сільськогосподарського виробництва, і у січні 2021 року отримав відповідь, з якої вбачалось що трудовий стаж на посаді тракториста-машиніста пенсійним органом взагалі не розглянуто. У квітні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте отримав відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах. У червні 2021 року він звернувся до Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах при ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, проте отримав консультацію з питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач вважає протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Вважає, що пенсійним органом в порушення вимог законодавства не було здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити пільговий стаж позивача, та безпідставно не взято до уваги довідки щодо стажу роботи ОСОБА_1 у колгоспі «Прогрес».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
26.10.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він повністю заперечує проти позовних вимог. Вказує, що до пільгового стажу позивача не зараховано період з 10.10.1991 року по 31.12.1999 рік, оскільки пільговий стаж не підтверджений уточнюючими довідками, відповідно до вимог пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, з якими позивачу необхідно звернуться до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян. Також зазначає, що навіть при зарахуванні вищезазначеного періоду роботи, до пільгового стажу, який складає 8 років 2 місяця 22 дня, що є недостатнім, для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України № 1058 чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. Вказує на відсутність у позивача права на призначення пенсії згідно частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в той час як дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.12.2020 року звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою щодо нарахування загального трудового стажу та пільгового стажу за період роботи трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва на протязі повного польового періоду в рослинництві, відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», для призначенні пенсії на пільгових умовах.
Позивач 20.04.2021 року, після досягнення 56 річного віку, звернувся до Васильківського об`єднаного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 27.04.2021 року №89 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення обґрунтоване тим, що до пільгового стажу роботи у якості тракториста-машиніста не враховані періоди роботи з 10.10.1991 року по 31.12.1999 рік, оскільки відсутнє рішення відповідної Комісії про підтвердження пільгового стажу.

29.06.2021 року позивач звернувся до Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із проханням розглянути і зарахувати наступні періоди роботи на посаді тракториста-машиніста з 10.10.1991 року по 31.12.1999 року; з 15.03.2016 року по 30.11.2017 року; з 03.04.2018 року по 30.11.2018 року; з 11.03.2019 року по 10.12.2019 року; з 01.04.2020 року по 30.11.2020 року. При цьому позивач подав документи на підтвердження свого трудового стажу, зокрема, копії трудової книжки, довідки №56/01/03 від 08.09.2020 року, довідки №42 від 19.04.2021 року.

Листом від 13.07.2021 року відділом розгляду звернень управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надано відповідь за № 22661-18977/С-01/8-0400/21 щодо необхідності звернення із заявою про призначення пенсії та необхідними документами для підтвердження пільгового стажу на посаді тракториста з 10.10.1991 року по 31.12.1999 року в КСГ «Прогрес».

Тобто відповідач фактично відмовив позивачу у розгляді його заяв і поданих до неї документів.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Отже, предметом спірних правовідносин у даній справі є період трудової діяльності ОСОБА_1 трактористом КСГ «Прогрес» Васильківського району з 10.10.1991 року по 31.12.1999 року років, який зарахований відповідачем до загального страхового стажу позивача, проте не визнаний ним як пільговий.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно зі статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Частиною 1 статті 9 Закону України № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 24 Закону України №1058-IV закріплено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004 року), зокрема у Законі України «Про пенсійне забезпечення», йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Положеннями статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 01.04.2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.

Отже, для наявності права на призначення пенсії за віком особа має відповідати вказаним вище вимогам.

Суд врахував, що позивачу на дату звернення заявою від 20.04.2021 року було 56 повних років. Отже, у цій частині на позивача розповсюджується дія вищевказаного закону.

Рішенням відповідача від 27.04.2021 року підтверджується, що страховий стаж позивача становить 27 років 08 місяців 05 днів, що відповідає вказаним вище вимогам Закону.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Трудова книжка НОМЕР_2 містить записи про прийняття ОСОБА_1 на роботу до колективного сільського господарства «Прогрес» Васильківського району 10.10.1991 року (запис № 15 на підставі наказу № 27 від 08.10.1991 року) та звільнення з членів цього КСГ за власним бажанням 10.04.2000 року (запис № 16 на підставі наказу № 4 від 10.04.2000 року).

Згідно з пунктом 1 Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №7 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства», до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах, або інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Єдина назва професії «тракторист-машиніст» запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо.

Довідкою Селянського (фермерського) господарства «Прогрес» від 24.01.2020 року №8 підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно працював трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва з 15.03.2016 року (наказ №2-К від 14.03.2016 року) по 30.11.2017 року (наказ №21-К від 30.11.2017 року), з 03.04.2018 року (наказ №3-К від 02.04.2018 року) по 30.11.2018 року (наказ №18-К від 30.11.2018 року), з 11.03.2019 року (наказ №3-К від 07.03.2019 року) по 10.12.2019 року (наказ №12-К від 10.12.2019 року).

Довідкою С(Ф)Г «Прогрес» від 19.04.2021 року №42 підтверджується, що ОСОБА_1 працював з 15.03.2016 року (наказ №2-К від 14.03.2016 року) по 30.11.2017 року (наказ №21-К від 30.11.2017 року), з 03.04.2018 року (наказ №3-К від 02.04.2018 року) по 30.11.2018 року (наказ №18-К від 30.11.2018 року), з 11.03.2019 року (наказ №3-К від 07.03.2019 року) по 10.12.2019 року (наказ №12-К від 10.12.2019 року), з 01.04.2020 року (наказ №3-К від 31.03.2020 року) по 30.11.2020 року (наказ №7-К від 30.11.2020 року) трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва на тракторах МТЗ, ХТЗ і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції і на протязі повного польового періоду в рослинництві. В зазначені періоди був зайнятий повним робочим днем, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Довідкою С(Ф)Г «Прогрес» від 23.09.2021 №76 підтверджується, що ОСОБА_1 з 15.03.2016 року по теперішній час працює трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції і на протязі повного польового періоду в рослинництві. Вказані періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також на підставі особових рахунків колгоспу «Прогрес» за 1991-1999 роки Миколаївською сільською радою складено довідку №55/01/03 від 08.09.2020 року про заробітну плату ОСОБА_1 для обчислення пенсії, та довідку №56/01/03 від 08.09.2020 року на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 у членстві колгоспу «Прогрес» з 10.10.1991 року по 31.12.1999 року.

Кількість відпрацьованих позивачем трудоднів у колгоспі «Прогрес» підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_2 та відомостями про кількість вироблених трудоднів (людиноднів), трудову участь ОСОБА_1 в колгоспному виробництві протягом періоду з 10.10.1991 року по 31.12.1999 року, з якої вбачається, що у 1991 році встановлений мінімум 52 трудоднів, з яких позивачем вироблено (вихододнів) 57; у 1992 році - вироблено 290 з встановленого мінімуму у 280; у 1993 році - вироблено 284 з встановленого мінімуму у 280; у 1994 році - вироблено 359 з встановленого мінімуму у 280; у 1995 році - вироблено 357 з встановленого мінімуму у 280; у 1996 році - вироблено 286 з встановленого мінімуму у 280; у 1997 році - вироблено 377 з встановленого мінімуму у 280; у 1998 році - вироблено 339 з встановленого мінімуму у 280; у 1999 році - вироблено 320 з встановленого мінімуму у 280.

Відмовляючи позивачу у зарахуванні до пільгового стажу весь період роботи в колгоспі «Прогрес», відповідач послався на те, що позивачем не надано уточнюючих та архівних довідок на підтвердження його пільгового стажу.

Статтею 44 Закону України №1058-VI визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 4.2 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Отже, відповідач наділений правом перевіряти надані особою документи для призначення пенсії та вірного її обчислення.

Судом встановлено, що позивач тричі звертався до відповідача (заявами від 11.12.2020 року, 20.04.2021 року і 29.06.2021 року) з питання призначення пенсії на пільгових умовах, при цьому кожного разу надавав документи (вказані вище довідки С(Ф)Г «Прогрес» та Миколаївської сільської ради) на підтвердження періоду роботи трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва, отримання заробітної плати із нарахуванням на неї страхових внесків до Пенсійного фонду України, кількість відпрацьованих трудоднів у колгоспі).

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише за відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, підтверджуючими документами можуть бути довідки підприємств, установ, організацій та їх правонаступників.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Отже, відповідач після надходження заяви позивача щодо призначення йому пенсії зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Суд врахував, що позивач звертався заявою до відповідача щодо призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, щодо якої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області винесене рішення від 27.04.2021 року за №89.

З вищевикладених норм випливає, що відповідач, у разі незгоди з відомостями зазначеними в документах позивача, має право на реалізацію повноважень наданих йому частиною 3 статті 44 Закону № 1058-IV, а саме: вимагати відповідні документи від підприємства, перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо, проте таким правом суб`єкт владних повноважень не скористався.

Належних, допустимих та достатніх доказів обґрунтованого неврахування до пільгового стажу роботи періоду роботи позивача з 10.10.1991 року по 31.12.1999 року у КСГ «Прогрес» на посаді тракториста, відповідач не надав.

Наведені обставини свідчать про неналежну перевірку наданих позивачем документів, не повний, не всебічний та об`єктивний розгляду заяви позивача, відсутність належних обґрунтувань рішення суб`єкта владних повноважень та передчасні висновки про недостатність у позивача пільгового стажу для призначення йому пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд прийшов до висновку, що дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 є протиправними, а висновки зроблені відповідачем без належного дослідження документів та без врахування норм права, що регулюють спірні правовідносини.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17, частини 5 статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16.12.1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Ґайгузус проти Австрії» від 16.09.1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про відмову відділу з питань призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 27.04.2021 року за № 89 ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд вважає за необхідне відновити порушені права позивача шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи на посаді тракториста - машиніста в колгоспі «Прогрес» з 10.10.1991 року по 31.12.1999 року.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах, згідно із статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня відмови ГУ ПФУ в Дніпропетровській області: з 27 квітня 2021 року, суд зазначає наступне.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача, суд дійшов висновку щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.04.2021 року про призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовну заяву задоволено частково, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають частковому стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 1/2 від 1816 грн. 00 коп. = 908 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094) про визнання протиправним, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову відділу з питань призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 27.04.2021 року за № 89 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи на посаді тракториста - машиніста в колгоспі «Прогрес» з 10.10.1991 року по 31.12.1999 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.04.2021 року про призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 29.11.2021 р.

Суддя О.М. Неклеса