Справа № 540/5690/21
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/5690/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

27.09.2021 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до УМВС України в Херсонській області (далі відповідач), у якому позивач просить:

- визнати протиправними дії УМВС України в Херсонській області в особі ліквідаційної комісії (0) в частині відмови в нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати за період з 01.01.2008 по 30.06.2021 в сумі 7159,24 грн;

- зобов`язати УМВС України в Херсонській області в особі ліквідаційної комісії (0) нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати за період з 01.01.2008 по 30.06.2021 в сумі 7159,24 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у період з 03.08.2006 по 06.11.2015 він проходив службу в УМВС України в Херсонській області. Однак, під час проходження служби йому не в повній мірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення. Заборгованість з індексації грошового забезпечення була виплачена позивачу 30.06.2021р. на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.01.2021р. у справі №540/3321/20, з урахуванням його зміни постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021р. Оскільки тривала невиплата індексації сталася через вину роботодавця, тому позивач вважає наявним у нього права на компенсацію, передбачену Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Ухвалою суду від 30.09.2021 року провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

05.11.2021 року відповідач надав до суду відзив на позов, в якому не погоджується з вимогами позивача, оскільки вважає, що компенсація за порушення строків виплати грошового забезпечення підлягає стягненню з 14.04.2021р. (дати набрання законної сили рішенням Херсонського окруженого адміністративного суду від 26.01.2021р. у справі №540/3321/20), тобто з дати, коли у відповідача виник обов`язок такої сплати. В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.03.2019р. по справі №826/2863/17. Крім того відповідач вважає, що позивачем визначено невірний спосіб поновлення порушених прав, оскільки компенсація втрати частини доходів підлягає стягненню, а не нарахуванню та виплаті.

Щодо розрахунку розміру компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, здійсненого позивачем, то відповідач зазначає, що заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 року по 06 листопада 2015 року склала 1470,99 грн. При цьому ОСОБА_1 фактично виплачено 1448,93 грн, за мінусом розміру військового збору. Разом з тим, загальний розмір сум індексації, який включений ОСОБА_1 до свого розрахунку, склав 3814,09 грн, що перевищує розмір фактично нарахованої та виплаченої на виконання рішення суду заборгованості з індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 по 06 листопада 2015.

12.11.2021р. до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив на позовну заяву, за змістом якої позивач не визнає доводи відповідача. Зокрема позивач вважає помилковим посилання відповідача на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.03.2019р по справі №826/2863/17, оскільки вважає, що врахуванню підлягає остання правова позиція Верховного Суду, а саме викладена у постановах від 29.04.2020 по справі №420/2093/16-а та від 16.12.2020 по справі №521/211718/16-а.

Щодо належного способу захисту порушених прав, то позивач покладається на розсуд суду.

Щодо заперечень відповідача визначеного у позовній заяві розміру компенсації втрати частини доходів, то ОСОБА_1 вважає їх необґрунтованими, оскільки відповідачем не наведено жодного аргументу з приводу його помилковості. З огляду на викладене наполягає на задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в УМВС України в Херсонській області і 06.11.2015 року був звільнений з органів внутрішніх справ.

В день звільнення відповідачем не було в повному обсязі нараховано та виплачено ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період служби з січня 2008 року по листопад 2015 року, у зв`язку із чим він звернувся до суду.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду по справі №540/3321/20 від 26 січня 2021 року, з урахуванням його зміни постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково та зобов`язано УМВС України в Херсонській області в особі ліквідаційної комісії нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 року по 06 листопада 2015 року.

На виконання вказаного судового рішення УМВС України в Херсонській області в особі ліквідаційної комісії 30.06.2021р. виплачено ОСОБА_1 заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 06.11.2015р. в сумі 1448,93 грн, що визнається сторонами.

08.07.2021р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою, у якій просив нарахувати та виплатити на його користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.01.2008 по 06.11.2015 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Листом від 06.08.2021р. №10/Ф-96 ліквідаційна комісія УМВС України в Херсонській області повідомила ОСОБА_1 про те, що на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.01.2021р. у справі №540/3321/20, яке набрало законної сили 14.04.2021р., позивачеві 30.06.2021 р. виплачено заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 06.11.2015р. у сумі 1448,93 грн. Втрата частини доходів позивача, зокрема індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 06.11.2015, у зв`язку з порушенням строків їх виплати обчислена відповідачем за травень та червень 2021 р. та складає 21,74 грн. При цьому зазначено, що кошторисні призначення по КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення» на 2021 рік для УМВС України в Херсонській області не планувалися.

Вважаючи, що відповідачем неправильно визначено розмір компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а також протиправно відмовлено у їх нарахуванні та виплаті, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання порядку нарахування та виплати громадянам компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати врегульовано Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 3 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до статті 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Аналогічні вимоги містяться в Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України від 03 липня 1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-ХІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) згідно із нормами статей 1 та 2 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Об`єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Абзацом 1 статті 19 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Відповідно до частини першої постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2000 року № 1294, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Частиною 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 8 частини 4 вищевказаного Порядку).

Отже, суми індексації заробітної плати та компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додатковою заробітною платою).

Як було вище встановлено судом, рішенням Херсонського окружного адміністративного суду по справі №540/3321/20 від 26 січня 2021 року, з урахуванням його зміни постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року, зобов`язано УМВС України в Херсонській області в особі ліквідаційної комісії нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 року по 06 листопада 2015 року.

Відповідач стверджує, що вказані виплати були визначені саме судовим рішенням, а не нараховані та не виплачені УМВС України в Херсонській області, а тому період, за який підлягає сплата компенсації втрати частини доходів, слід обчислювати саме з набрання законної сили рішенням Херсонського окружного адміністративного суду по справі №540/3321/20 від 26 січня 2021 року, тобто з 14.04.2021р.

Проте суд не погоджується з вказаною позицією відповідача та вважає її такою, що ґрунтується на помилковому тлумаченні наведених вище положень законодавства, оскільки сама по собі сплата компенсації не залежить від порядку нарахування доходу самостійно або за рішенням суду, як це вважає відповідач.

Основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року по справі № 825/2023/16.

Отже, моментом виникнення у позивача права на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з їх несвоєчасною виплатою, а для відповідача обов`язку по сплаті такої компенсації, є кожний календарний місяць в періоді з 01.01.2008р. по 06.11.2015р., на який припадає затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців.

Визначаючись зі складовою для обчислення компенсації суд бере до уваги, що судовим рішенням у справі №540/3321/20 від 26.01.2021 р., з урахуванням його зміни постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021р., зобов`язано УМВС України в Херсонській області в особі ліквідаційної комісії нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 року по 06 листопада 2015 року, але не визначено конкретної суми, що підлягала стягненню.

Приписи ст. 3 Закону Україну «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачають, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів).

Відповідачем визнається, а позивачем не заперечується, що на виконання наведеного вище судового рішення ОСОБА_1 30 червня 2021 року виплачено заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 06.11.2015р. в сумі 1448,93 грн.

Тобто, сума доходу ОСОБА_1 , як складової для обчислення компенсації, становить 1448,93 грн.

При дослідженні питання про дотримання строків виплати доходу позивача суд враховує, що заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 06.11.2015р. виплачено ОСОБА_1 30 червня 2021 року.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що порушення відповідачем строків виплати вказаних вище доходів позивача є доведеною обставиною, а права ОСОБА_1 на отримання компенсації втрати частини доходів внаслідок порушення строків їх виплати є порушеними.

Водночас суд зауважує, що в даному випадку відповідач, не нарахувавши та не виплативши позивачу компенсацію втрати частини доходів за запитуваний ним період допустив саме протиправну бездіяльність, а не дії, як це помилково вважає позивач.

Щодо розміру суми компенсації, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом справ.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними ст. 2 КАС України.

Отже, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Варто зазначити, що суд уповноважений лише встановити наявність або відсутність у позивача права на виплату компенсації, тим самим встановити правомірність або протиправність дій та/або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, при цьому розрахунок, нарахування та виплата належної позивачу до виплати суми має здійснюватися виключно відповідачем.

Суд не може підміняти суб`єкт владних повноважень, бездіяльність якого оскаржується, приймати рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відтак, сума компенсації має бути розрахована та виплачена саме УМВС України в Херсонській області, проте з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom № 44277/98).

У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Фон Мальтцан та інші проти Німеччини). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

На підставі ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши надані сторонами докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність своєї бездіяльності. Натомість, позивач довів протиправність бездіяльності відповідача, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення в сумі 1448,93 грн. за період з 01.01.2008 по 06.11.2015р.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що має бути задоволений частково шляхом зобов`язання УМВС України в Херсонській області в особі ліквідаційної комісії нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 30.06.2021р.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем судових витрат, тому підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до УМВС України в Херсонській області (73000, м.Херсон, вул. Лютеранська, 4, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність УМВС України в Херсонській області в особі ліквідаційної комісії, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 30.06.2021.

Зобов`язати УМВС України в Херсонській області в особі ліквідаційної комісії нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 30.06.2021.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.К. Василяка

кат. 106030000