Справа № 420/16360/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 27 серпня 2015 року до 15 травня 2018 року включно від суми 25315 гривень, яка стягнута на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року у справі №815/5914/17;

зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 27 серпня 2015 року до 15 травня 2018 року включно від суми 25315 гривень, яка стягнута на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року у справі №815/5914/17.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач звернувся із письмовою заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, якою просив: «Здійснити Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від суми 25315 гривень, яка стягнута на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року у справі №815/5914/17, нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 27 серпня 2015р. до 15 травня 2018 р. включно, як цього вимагає ст. 4 Закону України від 19.10.2000 рік №2050 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та п. 3 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» - затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001р. N 159, на яку 27.08.2021 року за №14/1-Л-794 від Головного управління Міністерства внутрішніх справ України надійшла відповідь про відсутність пдстав для виплати такої компенсації.

Також позивач зазначив, що ни визнається, що місяцем, у якому здійснювалася виплата заборгованості на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/5914/17 є - 15 травня 2018 року. А сплата розрахованої компенсації втрати частини доходів була здійсненна 24.02.2020 року. Відповідно до довідки-розрахунку компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати за період служби в органах внутрішніх справ України з 01.01.2008 р. по 26.08.2015 р. згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2019р. по справі №1540/4140/18 виготовленої Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області вбачається, що вказана компенсація розрахована за період праці ОСОБА_1 по 26.08.2015 року.

Але відповідно ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Місяцем у якому здійснювалась виплата заборгованості на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року у справі №815/5914/17 є 15.05.2018 р.

Позивач вказує, що Головне управління МВС України в Одеській області не навів у своїй відповіді від 27.08.2021 року правових підстав для відмови у задоволені моїх вимог щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів за період з 27 серпня 2015 року по 15 травня 2018 року включно від суми боргу 25315 грн, яке було стягнуто відповідно до резолютивної частини Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року по справі №815/5914/17.

Відповідач надав відзив, в якому представник відповідача зазначає, що вимоги позивача є необґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню. Також у відзиві зазначено, що позивач не має права на отримання компенсації втрати частини доходів, Одеським окружним адміністративним судом вже було прийнято рішення від 14.01.2019 по справі № 1540/4141/18 по виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів від суми 25315 гривень, яка в свою чергу була стягнута на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року у справі №815/5914/17, та рішенням визначено період за який підлягає стягнення компенсації, а саме з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року, тобто період служби позивача.

На переконання представника відповідача, позивач намагається стягнути з відповідача компенсацію втрати частини доходів від суми 25315 гривень, яка була стягнута на виконання рішення ООАС від 14.12.2017 року у справі №815/5914/17, по перше яка вже була стягнута на підставі рішення ООАС по справі № 1540/4141/18 та виплачена у розмірі 28528,27, та ще зазначає період з 27.08.2015 до 15.05.2018 року, в який ОСОБА_1 не працював. У період з 27.08.2015 року по 15.05.2018 ОСОБА_1 в Головному управлінні не проходив служби, грошове забезпечення не отримував, а тому виплата компенсації втрати частини доходу за цей період не передбачено чинним законодавством.

Представник відповдіача стверджує, що наведені обставини свідчать про те, що позовні вимоги позивача необгрунтовані, не відповідають вимогам чинного законодавства та не підлягають задоволенню.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої відзив на адміністративний позов позивач вважає необгрунтованим, та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 14.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Наказом начальника ГУМВС України в Одеській області №608 о/с від 26.08.2015 року ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил за п. 64 «б» (через хворобу).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року по справі № 815/5914/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення, яке повинне було бути нараховане та виплачено йому за період служби в органах внутрішніх справ з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року у розмірі 25 315 грн. з урахуванням індексу інфляції та відрахуванням установлених законом податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Виплата стягнутого на користь позивача грошового забезпечення на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду здіснена 15.05.2018 року, що підтверджеється меморіальним ордером №8 від 14.05.2018 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 року по справі №1540/4140/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, в якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період служби в органах внутрішніх справ України, починаючи з 01.01.2008 року до 26.08.2015 року;

- зобов`язати відповідача:

- здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у вигляді грошового забезпечення за період служби в органах внутрішніх справ України з 01.01.2008 року до 26.08.2015 року, з урахуванням сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із виплаченої суми компенсації;

- скласти та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за № 4385 пенсіонера МВС України - позивача, включивши в перелік складових пункт компенсації у розмірі, який визначається відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050, п. 3, 4 постанови КМУ від 21.02.2001 року № 159, якою затверджено «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період служби в органах внутрішніх справ України, починаючи з 01.01.2008 року до 26.08.2015 року.

Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у вигляді грошового забезпечення за період служби в органах внутрішніх справ України з 01.01.2008 року до 26.08.2015 року, з урахуванням сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із виплаченої суми компенсації.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Як зазначає позивач та підтверджує відповідач, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 року по справі №1540/4140/18, 24.02.2020 року відповідачем виплачено ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з період з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року.

Відповідно до довідки розрахунку розмір компенсації склав 35438,84 грн, до виплати 28528,27 грн.

27.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління МВС України в Одеській області з заявою, в якій просив здійснити Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від суми 25315 гривень, яка стягнута на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року у справі №815/5914/17, нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 27 серпня 2015 р. до 15 травня 2018 р. включно, як цього вимагає ст. 4 Закону України від 19.10.2000 рік №2050 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та п. 3 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» - затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. №159.

Листом від 27.08.2021 року №14/1-Л-794 ГУ МВС України в Одеській області повідомила позивача про те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 по справі № 1540/4140/18 зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у вигляді грошової забезпечення за період служби в органах внутрішніх справ України з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року з урахуванням сплати єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування із виплаченої сум компенсації. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду ві 14.01.2019 р. по справі № 1540/4140/18, Головним управлінням виготовлено розрахунок компенсації втрати частини доходів та на підставі такого розрахунку виплачено суму компенсації у розмірі 20378,58 грн. На підставі виконавчого листа від 17.09.2019 р. №1540/4140/18 головни державним виконавцем ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУМЮ Щегловою Є.В. відкрито виконавче провадження № 60238411. Виконавче провадження №60238411 закінчено 11.03.2020 р. на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку із фактичним виконанням рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.03.2020 по справі № 1540/4140/18 встановлено, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 р. по справі № 1540/4140/18, яке набрало законної сили 27.08.2019 р. виконано відповідачем у спосіб і порядок встановлений судом. Тобто, рішення Одеського окружного адміністративного суду 14.01.2019 р. по справі № 1540/4140/18 виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом. ОСОБА_1 , рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 р. по справі № 1540/4140/18 на Головне управління не покладалося.

В листі також вказано, що більш того, ОСОБА_1 визнається, що місяцем у якому здійснювалася виплата заборгованості на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/5914/17 є - 15 травня 2018 року.А сплата розрахованої компенсації втрати частини доходів була здійснена 24 лютого 2020 року, відповідно до платіжного доручення № 1 від 18 лютого 2020 року. Частиною 1 статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. В свою чергу, частиною 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. З огляду на вищевикладене, підстави для перерахунку та сплати компенсації втрати частини доходів відсутні та ОСОБА_1 порушено строки на звернення із даним питанням.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у виплаті компенсації втрати частини доходів протиправними, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст.14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовано Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року (далі - Порядок № 159).

Статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян,які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно із п. 2 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). При цьому право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності і господарювання застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм викладено Верховним Судом у постановах від 15.04.2019 р. (справа № 727/7818/16-а), від 20.02.2018 р. (справа №336/4675/17), від 14.05.2019 р. (справа № 804/2994/18), від 12.06.2019 р. (справа № 425/38/17), від 21.06.2018 р. (справа №523/1124/17) та від 03.07.2018 р. (справа №521/940/17).

Відповідно до ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 4 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Пунктами 3 та 4 Порядку №159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Обчислення суми компенсації передбачене Порядком №159 кореспондується з ст.3 Закону №2050-III, в якому зазначено, що обчислення суми компенсації шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст.4 Закону №2050-III).

Частиною 2 ст.6 Закону №2050-III передбачено, що виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, який фінансується з державного бюджету.

В свою чергу, судом встановлено, що на виконання на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року по справі №815/5914/17, позивачу виплачено недоотримане за період з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року грошове забезпечення 15.05.2018 року.

Також, судом встановлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністативного суду від 14.01.2019 року по справі №1540/4140/18, відповідачем на користь позивача виплачено компенсацію втрати частини доходів за період з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року, відповідно до заявлених позовних вимог та резолютивної частини рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Як вже було зазначено, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Суд зазначає, що нарахування та виплата позивачу відповідного доходу відбулись у зв`язку із здійсненням перерахунку належного позивачу грошового забезпечення на виконання судового рішення.

Отже, несвоєчасне нарахування цих сум відбулось у зв`язку із неправомірними діями (бездіяльністю) ГУ МВС України в Одеській області, що встановлено судовим рішенням в іншій справі, щодо стягнення на користь позивача недоотриманого грошового забезпечення за період з 2008 року по день звільнення 26.08.2015 року.

Виплача недоотриманого грошового забезпечення здійснена 15.05.2018 року.

Отже, недоотримання позивачем сум пенсії в період за період з 01.01.2008 року 15.05.2018 року відбулось з вини органу, що нараховував грошове забезпечення позивачу.

Здійснення відповідачем розрахунку заборгованості одним платежем на виконання судового рішення не змінює характер соціальних виплат як періодичних.

Разом з тим, необгрунтованими є доводи відповідача стосовно того, що позивач намагається двічи стягнути з відповідача компенсацію втрати частини доходів є необгрунтованими, оскільки рішенням ООАС від 14.01.2019 року по справі №1540/4140/18 зобовязано нарахувати та виплатити на користь позивача компенсійю втрати чатсини доходів за період з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року, тоді як вимоги позивача, заявлені в межах даної справи стосуються іншого періоду, а саме з 27.08.2015 року по день фактичної виплати заборгованості 15.05.2018 року, що в повній мірі відповідає приписам Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

Так, враховуючи те, що грошове забезпечення, яке протиправно не було нараховано та виплачено позивачу за період з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року фактично виплачено лише 15.05.2018 року, та з урахуванням виплати позивачу компенсіції втрати частини доходів за період з 2008 року по 26.08.2015 року, відмова Головного управління МВС України в Одеській області у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового щабезпечення з 27.08.2015 року по 15.05.2018 року є протиправною.

Разом з тим, відмова у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації є активною поведінкою субєкту владних повноважень, у звязку з чим суд вважає за можливим задовольнити адміністративний позов шляхом визнання протиправними дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 27 серпня 2015 року до 15 травня 2018 року включно від суми 25315 гривень, яка стягнута на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року у справі №815/5914/17; зобов`язання Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 27 серпня 2015 року до 15 травня 2018 року включно від суми 25315 гривень, яка стягнута на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року у справі №815/5914/17.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21,22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 27 серпня 2015 року до 15 травня 2018 року включно від суми 25315 гривень, яка стягнута на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року у справі №815/5914/17.

Зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 27 серпня 2015 року до 15 травня 2018 року включно від суми 25315 гривень, яка стягнута на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року у справі №815/5914/17.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.15.5 ч.І Перехідних положень КАС України апеляційна скарга подається до або через відповідні суди, а матеріали справи витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління МВС України в Одеській області (, адреса: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12).

Суддя П.П. Марин