Справа № 200/11393/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

22 листопада 2021 р. Справа №200/11393/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання незаконним, протиправним та скасування рішення від 20 серпня 2020 року № 7/83-6086, -

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Лиманської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якому позивач просить суд визнати незаконним, протиправним та скасувати рішення Лиманської міської ради № 7/83-6086 від 20.08.2020 року Про надання громадянину ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням доповнень, позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Красний Лиман (наразі - Лиман) Донецької області, за місцем свого постійного проживання в м. Красний Лиман, помер її батько - ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: будинок АДРЕСА_2 . Спадкове майно належало спадкодавцеві на підставі Договору дарування № 2-2979 від 18.11.1992 року, посвідченого Краснолиманської державною нотаріальною конторою, та зареєстрований в БТ1 м. Слов`янська за реєстровим № 2909а, кн.№ 18а.

Позивач відзначає, що після смерті батька у встановлений законом строк вона звернулася до Краснолиманської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що їй було надано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 36792138 від 04.03.2014 року, спадкова справа у спадковому реєстрі за № 55811471.

Продовжуючи збирати документи для отримання права на спадщину, позивач доглядала за розграбованим під час бойових дій спадковим будинком, парканом навколо нього та земельної ділянки, деревами та земельною ділянкою, наданій для його будівництва та обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, в квітні 2021 року, коли позивач зі своїм сином здійснювала догляд за зазначеним спадковим майном, прибув наряд поліції, який повідомив про те, що вона перебуває на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи. Після чого вона почала з`ясовувати всі обставини та збирати докази для звернення до суду. В ході чого з`ясувалося, що земельну ділянку під спадковим будинком було приватизовано її сусідом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) - третьою особою у справі.

Також зазначає, що рішенням Лиманської міської ради від 18.03.2021 року № 8/6-746 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_3 » земельну ділянку під спадковим будинком було передано у власність третій особі у справі - ОСОБА_2 .

Також позивач вказує на те, що із відповіді Лиманської міської ради від 30.06.2021 року № 4668-107 їй стало відомо, що рішенням Лиманської місько ради № 7/83-6086 від 20.08.2020 року «Про надання громадянину ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 » ОСОБА_2 відповідачем надавався дозвіл на розробку проекту землеустрою. Під спадковим будинком.

Додатково позивач зазначила, що в провадженні Краснолиманського міського суду перебуває цивільна справа за її позовом до Лиманської міської ради, за участю третьої особи у справі ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Лиманської міської ради від 18.03.2021 року № 8/6-746 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 » (справа № 236/3403/21.

Позивач зазначає, що в справі № 236/3403/21 Лиманською міською радою та третьою особою ОСОБА_2 в якості доказів правомірності прийнятих щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою та його затвердження долучено копію Акту від 25.05.2020 року, складеного головою вуличного комітету Саржевською Т.О. про визнання спадкового будинку позивача «безхазяйним», а також долучено довідку КП БТІ м. Слов`янськ № 768/кл від 02.09.2021 року про відсутність будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 .

На переконання позивача довідка КП БТІ м. Слов`янськ № 768/кл від 02.09.2021 року не містить даних щодо списання майна, складання акту комісії, в якому нібито зазначено, що на спірній земельній ділянці не знаходяться об`єкти нерухомого майна та не може бути підставою для передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_2 , оскільки порушено процедура щодо визнання майна знищеним. Акт, складений відповідною комісією може бути лише доказом щодо знищення майна, а не підставою щодо розпорядження цим майном, що не є власністю органу місцевого самоврядування, а тому вказана довідка не може бути належним та допустимим доказом.

Поряд з цим позивач відзначила, що спірна земельна ділянка під спадковим будинком обнесена парканом, який вона особисто відновлювала.

Не погоджуючись із рішенням Лиманської міської ради № 7/83-6086 від 20.08.2020 року Про надання громадянину ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відповідач надав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 в якому заперечивши проти задоволення позову зазначив, що на час прийняття вищезазначеного рішення земельна ділянка (кадастровий номер :01:006:0573) загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , відносилася до земель житлової та громадської забудови, була вільною від забудови, тобто будь які будівлі на ній були відсутні та перебувала у комунальній власності. Факт відсутності нерухомого майна підтверджується актом складеним головою вуличного комітету вулиці Шмідта, м. Лиман.

Відповідно до вищевказаного Лиманською міською радою було прийняте рішення 7/83-6087 від 20.08.2020 року «Про надання громадянину ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 .

Відповідач вказує на те, що вищевказане рішення є ненормативним актом індивідуальної дії, на підставі якого у фізичної особи виникли конкретні права та обов`язки. Такі акти стосуються конкретних суб`єктів правовідносин (фізичних осіб та/чи юридичних осіб приватного права) і розраховані на одноразове застосування.

У подальшому, вказує відповідач, гр. ОСОБА_2 на підставі вищевказаного рішення, було виготовлено технічну документацію яку було погоджено та земельна ділянка (кадастровий номер :01:006:0573) передана у власність останньому. Право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :01:006:0573) було зареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, на думку відповідача, рішення Лиманської міської ради № 7/83-6087 від 20.08.2020 року» «Про надання громадянину ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , вичерпало свою дію шляхом свого виконання та скасуванню не підлягає.

Крім того відповідач вказує на те, що оспорювання рішення органу місцевого самоврядування поглинається спором про речове, приватне право, яке як могло належати особі до звернення до органу місцевого самоврядування, так і виникнути в результаті реалізації рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, але захист якого відбувається у порядку цивільного судочинства у спосіб, характерний для приватноправових відносин.

Зазначає, що на час звернення до суду Лиманською міською радою було прийняте рішення від 18.03.2021 року № 8/56-746 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 та вищевказана земельна ділянка була передана у приватну власність громадянину ОСОБА_2 .

Вказує, що вищевказане рішення є ненормативним актом індивідуальної дії, на підставі якого у фізичної особи виникли конкретні права та обов`язки. Такі акти стосуються конкретних суб`єктів правовідносин (фізичних осіб та/чи юридичних осіб приватного права) і розраховані на одноразове застосування.

Крім того відповідач відзначає, що у подальшому ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :01:006:0573) було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, на переконання відповідача, на спірну ділянку виникло речове право особи, що надає спірним відносинам ознак спору про право цивільне.

У зв`язку із чим відповідач рахує, що провадження у справі про скасування рішення № 7/83-6087 від 20.08.2020 року підлягає закриттю.

Позивач надала до суду пояснення щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі, зазначивши, що спір у даній адміністративній справі не підпадає під ознаки приватно-правового, а оскаржуване рішення не породжує майнових прав та зобов`язань осіб.

На підставі чого просила суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження в даній адміністративній справі.

ОСОБА_2 , залучений судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, пояснень щодо позову суду не надав.

Встановивши, що вказаний позов поданий без додержання вимог передбачених ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), Донецький окружний адміністративний суд своєю ухвалою від 08 вересня 2021 року залишив його без руху, надавши позивачу строк для усунення його недоліків.

Ухвалою від 21 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Лиманської міської ради про визнання незаконним, протиправним та скасування рішення від 20 серпня 2020 року № 7/83-6086 прийнято судом до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи. Одночасно суд, цією ж ухвалою, залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 .

При вирішенні цього питання суд виходить з наступного.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикційної належності спору, предметом якого є оскарження рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання або відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Так, у постановах від 11 вересня 2019 року у справі № 924/174/18 (провадження №12-82гс19), від 21 березня 2018 року у справі № 536/233/16-ц (провадження № 14-5зц18), від 24 квітня 2018 року у справі № 401/2400/16-ц (провадження № 14-120цс18), від 30 травня 2018 року у справі № 826/5737/16 (провадження № 11-475апп18), від 19 червня 2018 року у справі № 922/864/17 (провадження № 12-61гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування, а відмова особі в наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність у неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.

Проект технічної документації земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом.

Якщо особа звертається до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту технічної документації щодо земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Похідним від цього може бути висновок про аналогічну юрисдикцію спорів про визнання протиправним наказу про втрату чинності наказом про надання дозволу на розроблення проекту землевідводу. Адже ці накази пов`язані з підготовкою матеріалів, які є необхідними для набуття прав на землю, однак безпосередньо не спричиняють виникнення або припинення таких прав.

Як зазначено вище, Велика Палата Верховного Суду визначила наявність у ініціатора звернення за дозволом на розроблення проекту землеустрою або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо земельної ділянки обставиною, яка не дозволяє застосовувати викладені у наведених вище рішеннях правові висновки.

Такі ситуації значно менш розповсюджені, що ускладнює пошук релевантих правових позицій Верховного Суду.

У справі, що розглядається адміністративним судом, наявні підстави для застосування висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 11.09.2019 по справі № 924/174/18 (№ в ЄДРСР 84275099) та від 18.02.2020 по справі №912/2730/18 (№ в ЄДРСР 87902777).

Так, згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

За приписами пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Як неодноразово вказувала Велика Палата Верховного Суду під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування реєстровий номер 2-2779 від 18.11.1992 на праві власності належав житловий будинок з господарсько - побутовими спорудами за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.23-зв. бік а.с. 23), право власності зареєстроване КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янськ 20.01.1993 (а.с. 20). Згідно вказаного договору дарування одноповерховий дерев`яний будинок житловою площею 12,1 кв.м, розташований на земельній ділянці 1249 кв. м, (зв. бік а.с. 24).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Лиман Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області 07.10.2013 (а.с. 18).

Позивачка ОСОБА_1 , є рідною донькою померлого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.15-17).

Після смерті батька ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулася до Краснолиманської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 36792138 від 04.03.2014, спадкова справа у спадковому реєстрі за № 55811471 (а.с.19). Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 не отримано.

Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» № 352/кл від 22.04.2021 право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_3 20.01.1993, реєстровий номер 2909а кн.18а (а.с. 20).

Згідно інвентаризаційної справи житловий будинок розташований на земельній ділянці 1249 кв. м (а.с. 25-28).

За повідомленням відділу у Лиманському районі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 06.05.2021 року згідно даних Державного земельного кадастру інформація щодо власника або користувача земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 у відділі відсутня; землевпорядна документація щодо даної земельної ділянки до архіву відділу не надходила (а.с. 41).

Згідно з копією Акту від 23.05.2020, складеного за участю голови вуличного комітету ОСОБА_4 , депутата Лиманської міської ради ОСОБА_5 , громадян: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , засвідченого головою мікрорайону, встановлено, що: «домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 є безхазяйним з 2013 року. Подвір`ям ніхто не користується, воно щорічно заростає карантинними рослинами та бур`яном. Будинок на ділянці давно зруйнований, на ділянці не існує жодних будівель. Ніхто із потенційних спадкоємців тривалий час не заявилися і не цікавилися даною ділянкою» (а.с. 67).

Згідно з довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» №768/кл від 02.09.2021 на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 будівлі та споруди відсутні (а.с.68).

Рішенням Лиманської міської ради Донецької області від 20.08.2020 за №7/83-6087 «Про надання громадянину ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 » ОСОБА_2 наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 (а.с. 31).

Рішенням Лиманської міської ради від 18.03.2021 № 8/6-746 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_8 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 » затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 ; передана у власність земельна ділянка комунальної власності (кадастровий номер :01:006:0573) загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності (а.с. 34).

Не вдаючись до оцінки правильності тверджень позивача чи відповідача адміністративний суд вбачає наявність між ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_2 - з іншого спору щодо прав на земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:057.

Позивач стверджує про те, що земельна ділянка є спадщиною, а отже належить їй на праві власності. З іншого боку відповідач стверджує, що третій особі вказана земельна ділянка була передана у власність правомірно.

Обидва твердження мають правове підґрунтя (ст. 377 Цивільного кодексу України позивача, ст. 12 Земельного кодексу України - у відповідача), власні доказові бази, тобто спір не є удаваним. І предметом цього спору є цивільне право - володіння, використання, розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :01:006:057.

Як слідує з постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі № 924/174/18 (п. 67) спрямоване на подальшу передачу земельної ділянки у власність іншим особам рішення суб`єкта владних повноважень може порушувати охоронювані законом права на користування ними.

На час звернення до суду Лиманською міською радою було прийняте рішення від 18.03.2021 року № 8/56-746 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 та вищевказана земельна ділянка була передана у приватну власність громадянину ОСОБА_2 .

У подальшому гр. ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :01:006:0573) було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, на спірну ділянку виникло речове право особи, що надає спірним відносинам ознак спору про право цивільне.

Завданням адміністративного судочинства у відповідності до ст. 2 КАС України є захист прав фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Порушення прав позивачів з боку інших фізичних осіб або визнання за позивачами цивільного права без урахування прав чи інтересів інших фізичних осіб на той самий об`єкт цивільного права не відповідає завданню адміністративного судочинства.

Не зважаючи на здійснення відповідачем у спірних правовідносинах у тому числі контролюючих владних управлінських функцій, у даному спорі наявні елементи спору про право цивільне між позивачем та третьою особою.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час подання позову) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положення частини 1 статті 21 того самого кодексу передбачає, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Такі правові висновки міститься у п. 47-50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.02.2020 по справі № 912/2730/18 (№ в ЄДРСР 87902777).

Зважаючи на наведене, суд у даній справі дійшов висновку про наявність у ній елементів приватно-правового спору та необхідність при його вирішенні надання правової оцінки цивільним правам та охоронюваним законом інтересам третьої особи.

Відповідно до ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Зважаючи на це, саме в порядку цивільного судочинства даний спір підлягає розгляду загальними судами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд роз`яснює позивачу, що згідно із ч. 2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Одночасно суд зазначає, що згідно із п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч. 6 ст. 143 КАС України у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

З урахуванням наведеного, суд роз`яснює позивачу право звернення з клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору на підставі п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», а також із клопотанням про стягнення витрат на правничу допомогу з врахуванням вимог ч.6 ст.143 КАС України.

Суд роз`ясняє, що справу слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Лиманської міської ради (місцезнаходження: 84406, Донецька область, м Лиман вул. Незалежності, буд. 46; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_5 ), про визнання незаконним, протиправним та скасування рішення Лиманської міської ради № 7/83-6086 від 20.08.2020 року Про надання громадянину ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Повний текст ухвали складено 22 листопада 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Б. Христофоров