Справа № 460/13784/21
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2021 року м. Рівне №460/13784/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доРівненської митниці
про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Рівненської митниці (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204000/2021/000073/2 від 31.08.2021 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2021/00171 від 31.08.2021 року.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані всі документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Однак, Рівненською митницею прийнято оскаржувані рішення, відповідно до яких митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору, у зв`язку з недостатністю поданих декларантом або уповноваженою ним особою документів для застосування основного методу визначення митної вартості. Зазначає, що відповідач застосував резервний метод визначення митної вартості товару, виходячи із ціни на товар, яка зазначена на його маркувальних етикетках. В результаті цього митна вартість товару зазнала суттєвого підвищення.

Позивач не погоджується з такими рішеннями відповідача, вважає безпідставно скоригованою митну вартість товарів, оскільки наданих відповідачу документів було достатньо для підтвердження достовірності заявленої митної вартості товарів за основним методом. При цьому відповідачем не вказано на яких правових підставах та у зв`язку з чим, надані позивачем документи не підтверджують митну вартість товару, який підлягає розмитненню.

Додатково вказує, що єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів та витребувати від декларанта додаткові документи, є наявність обґрунтованих сумнів пов`язаних із тим, що надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. Митний орган має довести обґрунтованість таких сумнівів, чого на думку позивача зроблено не було.

Позивач вказує, що відповідачем, в порушення визначеної митним законодавством процедури, не наведено обґрунтованих підстав для неможливості визначення митної вартості товару шляхом застосування основного методу, а тому неправомірно прийняті рішення про коригування митної вартості товарів вважає такими, що підлягають до скасування.

Ухвалою від 11.10.2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на адміністративний позов та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

У строк, встановлений судом, відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого щодо задоволення позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень представник відповідача зазначає, що позивачем не було подано до митного оформлення документів, які б підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару. Під час здійснення митного контролю за митними деклараціями позивача опрацьовувалася інформація, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. Відповідно до ст.53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визнана. Такі документи були надані. За результатами їх розгляду Рівненська митниця дійшла висновку, що митну вартість товарів слід визначити на підставі цінової інформації щодо вартості імпортованих товарів для незалежного кола покупців згідно інформації маркувальних етикеток, встановлених при здійсненні митного огляду товарів та зафіксованих у акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 19.08.2021 року №UA204020/2021/025327. Таким чином, числове значення митної вартості товару по всім 14 позиціям заявленим позивачем було збільшено митним органом з врахуванням вартості товару зазначеної на його маркувальних етикетках. На підставі вищевикладеного просить відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

23 листопада 2020 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та фірмою AM Імпорт & Експорт ОСОБА_2 (AM Import & Export ОСОБА_2) було укладено контракт №1/11/2020.

Згідно до п.1.1. вказаного контракту, продавець продасть, а покупець купить одяг та аксесуари. Пунктом 2.1. контракту визначено, що кількість товару, його асортимент, ціна та одиниці вимірювання погоджуються між сторонами окремо для кожного замовлення.

На виконання даного контракту позивач здійснив замовлення товару згідно з лотами, які виставлялися на продаж продавцем - фірмою AM Імпорт & Експорт ОСОБА_2. Підбір лотів здійснювався за місцем знаходження продавця. Придбаним позивачем товаром є чоловічі куртки, жіночі пальта та штани. Оскільки товар продавався за лотами, так як відносився до залишків що не був проданий компаніями - виробниками, то його вартість була нижчою від тієї, яка зазначена на його маркувальних етикетках. Вартість придбаного позивачем товару становила 2 213, 50 Євро.

03 вересня 2021 року позивач оплатив вартість товару, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті з печаткою на ньому ПАТ «ПриватБанк» та листом продавця.

Фірмою AM Імпорт & Експорт ОСОБА_2 було надано позивачу такі товаросупровідні документи: рахунок - фактуру №21-5869 від 11.08.2021 року, пакувальний лист, накладну 08-8240 і митну декларацію республіки Німеччина MRN 21DE87E8.

Позивач здійснював транспортування товару в Україну власним транспортним засобом, з державними номерними знаками НОМЕР_1 , за маршрутом: м. Рівне (Україна) - м. Герцеброк - Кларгольц Німеччина - Львівська митниця (Шегині, Україна). Відстань транспортування товару становить 2660 км по ЦМР б/н від 12.08.2021 року. Витрати на пальне та відрядні складають відповідно: 8200 грн. та 5400 грн.. Підтвердженням вказаного факту є картка ключ до рахунку, квитанція від 16.08.2021 року, копії сторінок закордонного паспорта позивача.

При цьому, всі перераховані товаросупровідні документи надавалися особисто позивачем на регіональну митницю в місті 59269 Beckum Konrad-Adenauer-Ring 44 та до міжнародного пункту пропуску Медика-Шегині, що контролює вивіз імпортованого товару за межі Європейського Союзу і поверненню податку на додану вартість компанії експортеру. Порушень позивачем чи постачальником вимог укладеного контракту чи законодавства, зазначеною регіональною митницею встановлено не було.

Прибувши в Україну, митним брокером позивача - ТОВ фірмою «РІВНЕ-ДЕК» в особі уповноваженої особи Зіневича С.Л. було подано на Рівненську митницю всі необхідні документи для розмитнення товару, зокрема митну декларацію №UA204020/2021/025327 від 16.08.2021 року.

За наслідками її перевірки митним органом було складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 19.08.2021 року №UA204020/2021/025327, яким було виявлено недостачу товару в невеликій кількості. Внаслідок того, що в придбаному лоті оптового товару не вистачало декількох його одиниць, митним брокером позивача було подано уточнену митну декларацію (МД-2) № UA 2040020.2021.026616 від 30.08.2021 року на суму товару 2088, 50 Євро до якої було долучено, серед інших документів виправний інвойс 21-5869 від 11.08.2021 року з печаткою та підписом продавця.

В результаті перевірки зазначеної митної декларації, Рівненською митницею було винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2021/00171 від 31.08.2021 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2021/000073/2 від 31.08.2021 року.

Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2021/00171 від 26.08.2021 року, було відмолено у митному оформленні (випуску) товарів з причини того, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки ним не подано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнитись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року, а подані до митного оформлення документи, в т.ч. і додатково надані, містять розбіжності та неточності.

В основу прийняття зазначеної картки відмови Рівненською митницею було покладено необхідність визначення митної вартості товарів на підставі цінової інформації щодо вартості імпортованих товарів для незалежного кола покупців згідно інформації маркувальних етикеток, встановлених при здійсненні митного огляду товарів та зафіксованих у акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 19.08.2021 року №UA204020/2021/025327. Внаслідок такого корегуванням митним органом числового значення митної вартості товару по всім його 14 позиціям заявленим позивачем з зазначених підстав - митна вартість товару суттєво зросла.

Не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування митної вартості імпортованих товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 1 Митного кодексу України, відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частинами 1-3 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 1 частини четвертої цього Кодексу перебачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За нормами частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

В силу вимог частини шостої цієї ж статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У свою чергу, за правилами частини сьомої цієї статті, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, то заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 Митного кодексу України визначає такі методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту: 1)основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями частини третьої цієї ж статті встановлено, що в разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог частини 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За правилами частини першої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

З урахуванням вимог частини другої цієї статті, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини четвертої статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

А згідно з частиною5 цієї ж статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

При цьому, частиною 11 статті 58 Митного кодексу України імперативно встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною дев`ятою статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

З аналізу вищенаведених законодавчих норм, суд приходить до висновку, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові, але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності у нього обґрунтованих сумнівів з приводу достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли: надані декларантом документи містять розбіжності; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митний орган зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом у рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми, чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, випробовування додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Наведе узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 22.10.2019 у справі №804/7761/15, від 10.10.2019 у справі №809/1469/16 та від 23.10.2020 у справі №810/690/17. При цьому, в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Більше того, частиною 4 статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З матеріалів справи судом встановлено, що у графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2021/000073/2 від 31.08.2021 року відповідачем зазначено, що митна вартість імпортованих позивачем товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари.

Зазначені висновки митного органу суд оцінює критично з огляду на таке.

Так, в якості першого недоліку Рівненською митницею зазначено, що до митного оформлення декларантом не надано замовлення товару у відповідності до п.2.2 контракту №1/11/2020.

Між тим, пунктом 2.2. контракту, визначено, що кількість відвантаженого товару, його асортимент, ціна та одиниці вимірювання вказуються в інвойсі, котрий супроводжує товар (надалі - інвойс), та повинен повністю відповідати даним зазначеним в замовленні від покупця.

Аналізуючи зазначений пункт контракту, суд погоджується із твердженням позивача про те, що він не містить вказівки на форму такого замовлення (письмову чи усну). Тобто сторони даного контракту вільні у виборі форми замовлення, так як умови контракту не містять обмежень щодо такої форми.

Таким чином суд вважає, що оскільки позивач оплатив вартість товару, який був виданий йому продавцем на підставі інвойсу (рахунок - фактура №21-5869 від 11.08.2021 року) на товар, пакувального листа, накладної 08-8240 та митної декларацію республіки Німеччина MRN 21DE87E8, то в даному випадку замовлення є виконаним сторонами в повному обсязі.

За таких обставин, суд не погоджується з висновками митного органу про відсутність замовлення між сторонами контракту як на підставу розбіжності у відомостях, що подаються митному органу. Суд вважає вимогу про надання замовлення очевидно необґрунтованою, такою що суперечить укладеному між позивачем та продавцем контракту №1/11/2020, а відтак незаконною.

Іншою підставою винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2021/000073/2 від 31.08.2021 року є те, що під час проведення митного огляду товарів митним органом було встановлено наявність маркувальних етикеток на товарах, що містять відомості про його ціну, яка суттєво перевищує вартість товару згідно інвойсу №21-5869 від 11.08.2021 року. Внаслідок цього, відповідач розрахував числове значення вартості товару по 14 його позиціям та визначив її в розмірі 16 987,8117 Євро, порівняно із 2088,50 Євро задекларованих позивачем.

Суд не погоджується з такими висновками сторони відповідача з огляду на наступне.

Оцінюючи такі висновки митного органу, суд зазначає, що наявність на товарі маркувальних етикеток, не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої декларантом митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в інформаційних системах мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем вартості такого товару згідно з даними інформаційної системи або в даному випадку маркувальних етикеток, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. У такому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

При цьому, суд зауважує, що на підтвердження правомірності коригування митної вартості імпортованого позивачем товару відповідач у своєму рішенні не наводить достатніх підстав неврахування документів, поданих позивачем до митного оформлення, не містять порівняння характеристик оцінюваного товару та реальною його ціною, не враховує дати виготовлення такого товару, тієї обставини, що він був придбаний оптом та підстав формування ціни яка взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення останнім частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Так, відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Разом з тим, зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів судом встановлено, що у ньому зазначено лише дату та номер митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

За наведеного, суд приходить до висновку, що прирівнювання митним органом цін товару з маркувальних етикеток, не може вважатися обґрунтованим.

Суд підтримує позицію позивача та вважає достатнім доказом обґрунтування ціни товару, лист продавця - фірми AM Імпорт & Експорт ОСОБА_2 від 11.08.2021 року в якому він підтвердив, що поставка товарів для позивача по рахунку - фактурі №21-5869 від 11.08.2021 року являє собою залишки або старі товари (вік 2-3 роки), які через надлишок продукції виробниками не можна продавати в порядку звичайної практики ведення ділових операцій.

Натомість, в оскаржуваному рішенні про коригування митний орган обмежився лише тим, що визначив ціну товару без врахування наданого інвойсу (рахунку - фактури №21-5869 від 11.08.2021 року), пакувального листа, накладної 08-8240, митної декларації республіки Німеччина MRN 21DE87E8, листів продавця, і жодним чином не обґрунтував своє рішення, хоча вищенаведена поставка не відрізняється як за видами товарів, так і за умовами їх поставки від тих, які позивач здійснював раніше по цьому ж контракту №1/11/2020, що підтверджується наявними в матеріалах справи митними деклараціями та інвойсами за попередніми поставками.

Зокрема, такими доказами є те, що позивач в попередній період часу вже здійснював придбання товару оптом у фірмі AM Імпорт & Експорт ОСОБА_2, що підтверджується митними деклараціями №UA204020/2021/019897 (червень 2021 року), №№UA204020/2020/035637 (грудень 2020 року), №UA204020/2021/008065 (березень 2021 року), №UA204020/2021/015601 (травень 2021 року) з інвойсами. Вартість товару, в жодному з попередніх поставок не визначалася резервним методом, шляхом застосування ціни вартості товарів з їх маркувальних етикеток. Зазначене, додатково вказує на протиправність рішення відповідача.

Крім зазначеного, суд звертає увагу на те, що з матеріалів справи вбачається, що замовлення товару позивачем здійснювалося у виставковому залі за адресою місцезнаходження фірми продавця, а саме: Ingridstr.48, 33335, Gutersloh, Germany.

Згідно пояснень позивача виставковий лот на 80-90% відображає кількість і асортимент товару. Оскільки фірма AM Імпорт & Експорт ОСОБА_2 займається великою оптовою торгівлею з багатьма країнами світу і володіє великим асортиментом товарних позицій, то стовідсоткове забезпечення відомостей про товар не є фізично можливим. Фірма AM Імпорт & Експорт ОСОБА_2 здійснює викуп великим оптом (за ціною, нижчою на 90% від цінника маркувальних етикеток) товарів брендових торгових марок, які є неліквідними, вироблені понад норму або нереалізовані, і в подальшому здійснює їх продаж в межах 10-15% не ліквідного товару, 10-15% товару, який може бути реалізований лише за закупівельною ціною, і до 60-70% маржинального товару.

Яке вже вище зазначалося, листом від 11.08.2021 року продавець підтвердив, що поставка товарів для позивача по рахунку - фактурі №21-5869 від 11.08.2021 року являє собою залишки або старі товари (вік 2-3 роки), які через надлишок продукції виробниками не можна продавати в порядку звичайної практики ведення ділових операцій. Продавцем за контрактом на запит позивача також було надано лист від 16.09.2021 року, в якому він офіційно підтвердив, що є оптовим торговцем та працює на міжнародному рівні, переважно з текстилем, включаючи брендові товари, збережені запаси, особливі партії товару та інше.

Матеріалами справи встановлено, що вартість придбаного позивачем по контракту №1/11/2020 товару становила 2 213, 50 Євро. Повну оплату за придбаний товар останній здійснив 03 вересня 2021 року, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті з печаткою на ньому ПАТ «ПриватБанк».

Оскільки згідно акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 19.08.2021 року №UA204020/2021/025327 складеного відповідачем, було виявлено недостачу товару в невеликій кількості, то позивачем було подано уточнену митну декларацію (МД-2) №UA 2040020.2021.025327 від 18.08.2021 року на зменшену суму товару 2088, 50 Євро до якої було долучено, серед інших документів виправний інвойс 21-5869 від 11.08.2021 року з печаткою та підписом продавця.

Оцінюючи наведені факти та письмові докази, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно змінив числове значення вартості товару по 14 його позиціям виходячи із ціни зазначеної на маркувальних етикетках, оскільки подані митному органу позивачем документи в повній мірі підтверджують заявлену позивачем до митного оформлення вартість товару в розмірі 2088,50 Євро.

У своєму рішенні про коригування митної вартості №UA204000/2021/000073/2 від 31.08.2021 року митним органом вказано про те, що: подана до митного оформлення товаротранспортна накладна від 12.08.2021 року б/н не містить відомостей про фактичного перевізника товарів; для підтвердження транспортних витрат надана калькуляція транспортних витрат від 18.08.2021 року б/н, що свідчить про перевезення товару власними силами імпортера; зазначена інформація не підтверджена документально; додатково надана скрін картка ключа до рахунку стосовно витрат, неможливо ідентифікувати із заявленими числовими значеннями транспортних витрат згідно калькуляції транспортних витрат від 18.08.2021 року б/н; наданий лист продавця від 11.08.2021 року б/н містить відомості не підтверджені документально.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Так, з досліджених судом матеріалів справи вбачається, що позивач особисто здійснював доставку товару придбаного згідно рахунку - фактури №21-5869 від 11.08.2021 року власним транспортом, державним номером НОМЕР_1 за маршрутом: м. Рівне (Україна) - м. Герцеброк - Кларгольц Німеччина - Львівська митниця (Шегині, Україна). Відстань транспортування Товару становить 2660 км по ЦМР б/н від 12.08.2021 року. Витрати на пальне та відрядні складають відповідно: 8200 грн. та 5400 грн.. Підтвердженням вказаного факту є картка ключ до рахунку, квитанція від 16.08.2021 року, копії сторінок закордонного паспорта позивача про перетин кордону. Зазначену інформацію позивач зазначив у довідці про калькуляцію транспортних витрат від 18.08.2021 року, письмових поясненнях від 25.08.2021 року з додатками: копіями квитанцій про придбання палива в Німечиині.

Зокрема, в графі 18 «Ідентифікація і країна реєстрації транспортного засобу при відправленні/прибутті», графі 21 «Ідентифікація і країна активного транспортного засобу на кордоні» уточненої митної декларації (МД-2) № UA 2040020.2021.026616 від 30.08.2021 року зазначено державні номерні знаки НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві власності.

Наведені вище докази, якими позивач довів транспортні витрати повністю кореспондуються з правовою позицією, висвітленою у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31 травня 2019 року по справі №804/16553/14.

Згідно даної постанови, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Також в зазначеній постанові Верховний Суд вказав, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

З огляду на зазначене, на думку суду позивач в повній мірі підтвердив витрати на доставку товару. Натомість суд вважає, що відповідач не навів по суті жодної обґрунтованої підстави не прийняття документально підтверджених витрат позивача на доставку товару.

З матеріалів справи вбачається, що в рішенні про коригування митної вартості №UA204000/2021/000073/2 митний орган вказує на те, що відправником товару згідно експортної митної декларації від 12.08.2021 року № 21DE87E8 є фізична особа ОСОБА_2 , що не кореспондується із відомостями заявленими до митного оформлення - AM Import & Export ОСОБА_2 .

Зазначені висновки митного органу суд оцінює критично з огляду на таке.

В матеріалах справи та поясненнях позивача наведених в позовній заяві наявна інформація про те, що на сайті https://www.firmenwissen.com/ en/az/firmeneintrag/33442//AM_IMPORT_EXPORT_INH_ARDIJAN_MOLLIQAJ_E_K.html, міститься інформація про компанію AM Import & Export ОСОБА_2. А саме, вказана компанія зареєстрована в Торговому реєстрі місцевого суду Гютерсло з юридичною формою індивідуального підприємництва. Компанією керує один директор, яким і є ОСОБА_2. Компанія займається зовнішньою торгівлею. В Республіці Німеччина, в назву юридичної особи з такою організаційно-правовою формою входить і назва фізичної особи, яка її створила і є її керівником.

З огляду на це, зазначення у експортній митній декларації від 12.08.2021 року №21DE87E8, що відправником є фізична особа ОСОБА_2 нічого суперечливого чи недостовірно не містить та ні в якому разі не підміняє продавця на іншого. Як вбачається з матеріалів справи, ідентифікаційний номер банківських рахунків та адреса юридичної особи - відправника в усіх поданих митному органу документах однакові. Всі листи від продавця - AM Import & Export ОСОБА_2 підписані особисто ОСОБА_2.

У відзиві відповідача жодним чином не спростовано тверджень позивача про вищезазначені обставини, а відтак суд погоджується з думкою позивача у відношенні того, що митним органом безпідставно вказано про те, що фізична особа ОСОБА_2 не має відношення до AM Import & Export ОСОБА_2. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що оскільки матеріали справи не містять ідентифікаційного номера ОСОБА_2 як відправника - фізичної особи, а всі без винятку містять ідентифікаційний номер - відправника, саме фірми AM Import & Export ОСОБА_2, то твердження відповідача в цій частині є хибними та незаконними.

Враховуючи проаналізовані вище обставини справи, суд вважає, що зміна Рівненською митницею числового значення митної вартості товару згідно інформації, що міститься на маркувальних етикетках не мало жодного правового підґрунтя.

З матеріалів справи вбачається, що подані позивачем на розмитнення товару документи містять всі необхідні числові показники вартості товару, не містять розбіжностей, які б могли викликати сумнів у їх дійсності, а також є підтвердженими зі сторони продавця товару - фірми AM Import & Export ОСОБА_2.

За таких обставин, застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості не відповідає суті правовідносин, які склалися між позивачем та відповідачем.

Відповідно до частини 2 статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 Митного кодексу України).

Відповідно до частин 5, 6 статті 57 Митного кодексу України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

З даного приводу суд зазначає, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2021/000073/2 від 31.08.2021 року не містить опису неможливості застосування методів визначення митної вартості імпортованих товарів почергово, однак містить посилання на застосування другорядного резервного методу визначення такої вартості.

Відтак, враховуючи, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що зазначена вище процедура взагалі проводилась, а також того, що митним органом здійснювався саме послідовний вибір методу визначення митної вартості товару, доводи відповідача щодо правомірності застосування ним другорядного резервного методу визначення митної вартості імпортованих позивачем товарів не заслуговують на увагу суду.

На думку суду висновки митного органу і зміна ним числового значення вартості товару за резервним методом є неправомірними та такими, що фактично ігнорують дійсну, документально підтверджену вартість товару за яку він був придбаний позивачем, нівелюють підтвердження самого продавця про вартість товару та порядок формування ціни на нього, проведений банком розрахунок за товар, пояснення самого позивача і обґрунтування ним дійсної вартості товару, а також ставлять позивача у становище, коли він позбавлений можливості іншими документами підтвердити вартість товару.

Водночас, жоден з документів, поданих позивачем до митного органу не було визнано недійсним, нікчемним чи сумнівним. Відсутні правові підстави не прийняття до уваги інвойсів та пояснень самого продавця товару. Жодного обґрунтування підстав неприйняття поданих до митного органу документів відповідач не надав, що підтверджується відсутністю у висновках рішення про коригування митної вартості інформації щодо вказаної обставини. Вартість придбаного позивачем товару відображена у митній декларації країни відправлення, що долучались при поданні первинної митної декларації, що є безсумнівним доказом правильності визначення позивачем вартості товару. З врахуванням цього відповідачем невірно змінено числове значення митної вартості товару.

Ні в повідомленнях, у яких вказано про необхідність про надання додаткових документів, ні в оскаржуваних рішенні про коригування митної вартості та картці відмови відповідач не вказав на неправильність проведених розрахунків митної вартості, зазначених у митній декларації; не зазначив які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах; які саме складові митної вартості не підтверджені документально.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

В свою чергу відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 29.01.2019 у справі № 815/6827/17 (К/9901/59766/18).

Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до Пункту 2 Приміток та Додаткових положень до статті VII ГАТТ сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи №809/1884/16, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено митним органом.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

За правилами частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу вимог частини другої цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Рівненською митницею як суб`єктом владних повноважень у процесі розгляду справи не доведено існування обставин, які б підтверджували обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів у митній декларації (МД-2) № UA 2040020.2021.026616 від 30.08.2021 року, а інших обставин, які б впливали та/або могли вплинути на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2021/000073/2 від 31.08.2021 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2021/00171 від 31.08.2021 року не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Згідно з приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень у конкретних спірних правовідносинах, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на наведене, сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 1593 грн. 91 коп.. відповідно до квитанції № 0.0..1 від 01.10.2021 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204000/2021/000073/2 від 31.08.2021 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2021/00171 від 31.08.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1593 грн. 91 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 листопада 2021 року.

Учасники справи:

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 )

Відповідач: Рівненська митниця (вул. Соборна, 104,м. Рівне,33028, )

Суддя В.В. Щербаков