Справа № 240/231/19
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про заміну сторони у виконавчому провадженні)

26 листопада 2021 року м. Житомир справа № 240/231/19

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді Є. Ю. Романченка,

розглядаючи у письмовому провадженні заяву про заміну сторони виконавчого провадження та видачу нового виконавчого документу у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов"язання провести нарахування та виплату пенсії,

встановив:

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року по справі № 240/231/19 адміністративний позов ОСОБА_2 було задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року основного розміру пенсії з 79% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року із збереженням основного розміру пенсії - 79 відсотка грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат.

На виконання вказаного рішення суду 24 грудня 2019 року Житомирським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 3797 2019 р., в якому стягувачем значиться ОСОБА_1 .

В листопаді 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі та видати новий виконавчий документ, яку мотивовано тим, що після набрання рішенням Житомирського окружного адміністративного суду законної сили, ОСОБА_4 помер, у зв`язку з цим вона, як спадкоємець ОСОБА_5 , просить замінити стягувача у виконавчому листі по вказаній адміністративній справі та видати новий виконавчий документ.

Керуючись приписами частини 3 статті 194, частини 9 статті 205, частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути клопотання у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого відкрилася спадщина.

Згідно інформації, що надана приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Заріцькою Євгенією Олександрівною на підставі матеріалів спадкової справи № 22/2021, що заведена після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 являється єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 .

За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК).

Статтею 1219 ЦК передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1227 ЦК суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).

За приписами статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п. 1 ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від право попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Конституційним Судом України у рішенні № 18-рп/2012 від 13 грудня 2012 року зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013 Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року вказав, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно із частиною 1 статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно ч.1 ст.379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч.4 ст.379 КАС України).

З огляду на вказані обставини, заява ОСОБА_7 підлягає задоволенню в частині заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Щодо видачі ОСОБА_7 нового виконавчого листа, суд зазначає наступне.

Оформлення та видача нового виконавчого листа по справі у разі постановлення судом ухвали про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого з виконання виконавчого листа в такій справі, не узгоджується із вимогами Кодексу адміністративного судочинства України.

Виданий раніше виконавчий лист по справі підлягає пред`явленню до виконання разом із ухвалою суду про заміну строни виконавчого провадження.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_8 про заміну сторони виконавчого провадження та видачу нового виконавчого документу - задовольнити частково.

Замінити стягувача ОСОБА_1 у виконавчому листі № 3797 2019 р. виданому Житомирським окружним адміністративним судом 24 грудня 2019 року по справі № 240/231/19 на його правонаступника ОСОБА_9 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

У задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.Ю. Романченко