Справа № 200/10295/21
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі

26 листопада 2021 р. Справа №200/10295/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

12 серпня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 22.08.2013 по 06.04.2020 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №200/8195/20-а;

-стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати індексації грошового забезпечення за період служби з 22.08.2013 по 06.04.2020 у розмірі 197 924,63 грн;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити па користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку по виплаті індексації з 04.11.2020 по день фактичного розрахунку;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (далі - відповідач) з 22.08.2013 по 06.04.2020. За період військової служби в в/ч НОМЕР_1 позивачу не нараховувалась і не виплачувалась індексація грошового забезпечення.Рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/8195/20-а від 04.11.2020, частково скасованим постановою Першого апеляційногоадміністративного суду від 15.03.2021,зобов`язано в/ч № 9937 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 22 серпня 2013 року по 6 квітня 2020 року, відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІта Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінет) Міністрів України від 17.07.2003 №1078 та виплатити суму індексації з урахуванням раніше виплачених сум, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, недоплаченої суми грошового забезпечення та недоплаченої суми компенсації невикористаної позивачем додаткової відпустки при звільненні, стягнуто з в/ч НОМЕР_1 середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 2000,00 гри (дві тисячі гривень).Однак відповідачем не виплачено позивачу жодної виплати на виконання даною рішення.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та з метою захисту своїх прав звернувся до суду з позовом.

Ухвалою суду від 17 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху/а.с.20-21/.

Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог щодо: зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виплатити па користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку по виплаті індексації з 04.11.2020 по день фактичного розрахунку; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення повернуто позивачеві/а.с.28-29/.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі №200/10295/21 за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, позовну заяву в частині позовних вимог щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку по виплаті індексації з 04.11.2020 по день фактичного розрахунку, зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення - повернуто позивачеві/а.с.30-31/.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

У строк, встановлений судом, через відділ документообігу та архівної роботи суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, ОСОБА_2 проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 в період з 22.08.2013 року по 06.04.2020 року при звільненні йому була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення а саме: при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період проходження служби базовими місяцями для нарахування індексації у 2013-2014 роках є серпень 2013 року (підвищення посадового окладу та окладу за військове звання) та серпень 2014 року (підвищення окладу за військове звання).

Наступним базовим місяцем для нарахування індексації є вересень 2014 року, що пов`язано із збільшенням грошового забезпечення на загальну суму 1718,00 грн., за рахунок збільшення його складових, а саме: надбавки за виконання особливо важливих завдань з 80% до 100% на суму 142,50 грн., премії з 90% до 320% на 1575,50 грн.

Наступним базовим місяцем для нарахування індексації є квітень 2015 року, що пов`язано із збільшенням грошового забезпечення на загальну суму 73,00 грн., за рахунок збільшення його складових, а саме: надбавки за вислугу років з 5% до 10% на 36,50 грн., надбавки за виконання особливо важливих завдань 100% на 36,50 грн. Розмір підвищення грошового забезпечення (73,00 грн.) не перевищує суму можливої індексації, що склалась в місяці підвищення складових грошового забезпечення (203,41 грн.), тому визначено фіксовану суму індексації, як різницю між сумою можливої індексації, яка могла бути нарахована в місяці підвищення та сумою підвищення (203,41 грн. - 73,00 грн. = 130,41 грн.).

З липня 2015 року настає право на поточну індексацію, тому загальна сума індексації з липня 2015 по листопад 2016 складається з її поточної та фіксованої суми.

Грудень 2016 року - базовий місяць для обчислення індексації у зв`язку з підвищенням посадового окладу з 685,00 грн. до 740,00 грн., що призвело до збільшення складових грошового забезпечення на загальну суму 54,75 грн. Розмір підвищення грошового забезпечення (54,75 грн.) не перевищує суму можливої індексації, що склалась в місяці підвищення окладів (227,20 грн.), тому визначено фіксовану суму індексації, як різницю між сумою можливої індексації, яка могла бути нарахована в місяці підвищення з урахуванням фіксованої суми та сумою підвищення (227,20 грн. + 130,41 грн. - 54,75 грн. = 302,86 грн.).

З травня 2017 року настає право на поточну індексацію, тому загальна сума індексації з травня 2017 по лютий 2018 складається з її поточної та фіксованої суми.

Березень 2018 року - базовий місяць для обчислення індексації у зв`язку з підвищенням посадового окладу, яке проведено відповідно постанови КМУ від № 30.08.2017 № 704. Розмір підвищення грошового забезпечення перевищує суму можливої індексації, що склалась в місяці підвищення окладів, тому індексація в березні 2018 року дорівнює 0,00 грн., обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з квітня 2018 року.

Відповідач зазначає, що саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення, а розрахунок зроблений позивачем не може бути прийнятий до уваги при розгляді справи.

На підстав зазначеного, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі/а.с.36-44/.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач у період з 22 серпня 2013 року по 6 квітня 2020 року проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно відомостей з КП « Діловодство спеціалізованого суду» судом встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №200/8195/20-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 про визнання протиправними дії, стягнення заборгованості, середнього заробітку за час затримки розрахунку, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 щодо нездійснення розрахунку та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 22 серпня 2013 року по 6 квітня 2020 року відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Зобов`язано Військову частину № НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 22 серпня 2013 року по 6 квітня 2020 року, відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 та виплатити суму індексації з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 щодо не здійснення перерахунку та нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 при обчисленні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Визнано протиправними дії Військової частини № НОМЕР_1 , які полягають у незастосуванні пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 при обчисленні ОСОБА_1 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого законодавством на відповідний рік.

Зобов`язано Військову частину № НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 при обчисленні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року та сплатити недоплачені за період з 1 березня 2018 року по 6 квітня 2020 року протягом 2018, 2019 та 2020 років суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку.

Зобов`язано Військову частину № НОМЕР_1 скласти нову довідку-розрахунок грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій відносно ОСОБА_1 включивши до її розрахунку щомісячну винагороду за участь в АТО/ООС, винагороду за бойове чергування, індексацію та розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року, відповідно до пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Зобов`язано Військову частину № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 7 квітня 2020 року по 4 листопада 2020 року.

Зобов`язано Військову частину № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, недоплаченої суми грошового забезпечення та недоплаченої суми компенсації невикористаної позивачем додаткової відпустки при звільненні.В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено /а.с.49-59/.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15березня 2021 року апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року в справі №200/8195/20-а задоволено частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року в справі №200/8195/20-а в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини № НОМЕР_1 щодо нездійснення розрахунку та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 22 серпня 2013 року по 6 квітня 2020 року відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; зобов`язання Військової частини № НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 22 серпня 2013 року по 6 квітня 2020 року, відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 та виплатити суму індексації з урахуванням раніше виплачених сум- залишено без змін /а.с.60-68/.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідач не виконав вказане судове рішення.

Позивач вважає бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 22.08.2013 по 06.04.2020 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №200/8195/20-а протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно із положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі №806/2143/15, від 21 грудня 2020 року у справі №440/1810/19 та постановах Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/12081/20-а від 01.07.2021, №200/1088/21-а від 13.07.2021.

Аналіз предмету позову у справі, яка розглядається, свідчить, що фактичною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами стала незгода позивача із бездіяльністю відповідача під час виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 04.11.2020 року у справі №200/8195/20-а.

Суд звертає увагу, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - визнання протиправною бездіяльність відповідача та стягнення заборгованості з виплати індексації грошового забезпечення- є одним із способів виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №200/8195/20-а.

Отже, в даному випадку позовні вимоги у справі №200/10295/21 та №200/8195/20-а за своєю суттю є однаковими та покликані вирішити один і той же спір, але на стадії виконання судового рішення. Перегляд справи за цих умов та за наявності зазначених судових рішень, якими цей спір вже вирішено по суті, порушить імперативні положення статей 129, 129-1 Конституції України, згідно яких судове рішення є обов`язковим до виконання.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись статтями 238, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга безпосередньо подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом протягом п`ятнадцяти днівз дня складання повного тексту ухвали.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала постановлена в порядку спрощеного позовного провадження 26 листопада 2021 року.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов