Справа № 500/6061/21
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6061/21

29 листопада 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якій просить:

визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлену листом №1900-0304-8/12352 від 21.04.2021 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по віку та зарахування до її страхового стажу періоди роботи в колгоспі імені "Островського", в селянській спілці "Відродження", в ТзОВ "Пізнанське" з лютого 1989 по вересень 1990 роки, грудня 1992 року, з серпня 1995 по жовтень 1995 роки;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до її страхового стажу період періоди роботи в колгоспі імені "Островського", в селянській спілці "Відродження", в ТзОВ "Пізнанське" з лютого 1989 по вересень 1990 роки, з грудня 1992, з серпня 1995 по жовтень 1995 роки, та призначити їй пенсію по віку як багатодітної матері згідно п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і провести перерахунок пенсії з моменту її звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 30.03.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.03.2021 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зі заявою про призначення пенсії за віком як багатодітній матері відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідач відмовив у призначенні такої пенсії, мотивуючи відсутністю достатнього страхового стажу, що становить 14 років 4 місяці 25 днів. Однак до страхового стажу позивача зараховано не всі періоди, зокрема періоди роботи в колгоспі імені "Островського", в селянській спілці "Відродження", в ТзОВ "Пізнанське" з лютого 1989 по вересень 1990 роки, грудня 1992 року, з серпня 1995 по жовтень 1995 роки, у зв`язку з тим, що в наданих архівних довідках інформація про особу позивача не відповідає паспортним даним, не вказано по батькові. Беручи до уваги те, що факт роботи у вказані періоди підтверджується відомостями трудової книжки, архівними довідками, формальні неточності у яких не можуть бути підставою для обмеження у реалізації конституційного права на соціальний захист, позивач вважає відмову в призначені пенсії протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 27.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 18.10.2021 подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що 30.03.2021 позивач звернувся в Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії як багатодітній матері. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0304-8/12352 від 21.04.2021 їй повідомлено про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, що складає 14 років 4 місяці 25 днів. До страхового стажу позивача не враховано періоди роботи в колгоспі імені "Островського", в селянській спілці "Відродження", в ТзОВ "Пізнанське" з лютого 1989 по вересень 1990, грудень 1992 та з серпня 1995 по жовтень 1995, оскільки в архівній виписці №1635 від 11.12.2020, архівній довідці про людино-дні №1636 від 11.12.2020, архівній довідці про трудовий стаж №1637 від 11.12.2020, виданими Гусятинським районним трудовим архівом, зазначено, що в архівних документах за вказані роки містяться відомості на ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що не відповідає паспортним даним позивача, а саме не зазначено по батькові. Записи про роботу у вказані періоди в трудовій книжці позивача відсутні. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6-7), протягом трудової діяльності працювала на різних посадах, що підтверджується відомостями трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.15-16).

На підставі книги облік розрахунків по оплаті праці колгоспу імені "Островського", селянської спілки "Відродження" за 1989, 1990, 1992 роки, Гусятинським районним трудовим архівом 11.12.2020 видано довідку №1634 про трудовий стаж ОСОБА_2 (так у документах) у колгоспі імені " Островського " з лютого 1989 року по вересень 1990 року; ОСОБА_1 (так у документах) у селянській спілці " Відродження " у грудні 1992 року (а.с.17).

Відповідно до архівної виписки №1635, виданої 11.12.2020 Гусятинським районним трудовим архівом, у документах архівного фонду ТзОВ "Відродження" містяться відомості про роботу у колгоспі імені " Островського ", селянській спілці "Відродження" ОСОБА_2 (так у документах) - 1989, 1990 роки, ОСОБА_1 (так у документах) - 1992 рік, в якій вказано: встановлений мінімум людино-днів, кількість відпрацьованих людино-днів за рік та нарахована зарплата за рік (а.с.18).

На підставі книги облік розрахунків по оплаті праці селянської спілки "Пізнанське" за 1995 рік, Гусятинським районним трудовим архівом 11.12.2020 видано довідку №1637 про трудовий стаж ОСОБА_1 (так у документах) у селянській спілці "Пізнанське" з серпня 1995 року по жовтень 1995 року (а.с.20).

Також Гусятинським районним трудовим архівом 11.12.2020 видано довідки про людино-дні №1636, відпрацьовані ОСОБА_2 (так у документах) у колгоспі імені "Островського" за 1990 рік (а.с.19) та №1639, відпрацьовані ОСОБА_1 (так у документах) у селянській спілці "Пізнанське" за 1995 рік (а.с.21).

Водночас, як слідує з посвідчення № НОМЕР_2 Указом Президента України від 03.12.2009 №1011 ОСОБА_1 присвоєно почесне звання "Мати-героїня" (а.с.12).

Пізнанським Старостинським округом Гримайлівської селищної ради видано довідку №8 від 03.02.2021, про те, що ОСОБА_1 дійсно народила і виховала 6 дітей віком до шести років (а.с.14).

Позивач 30.03.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком, як багатодітній матері, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом №1900-0304-8/12352 від 21.04.2021 (а.с.22) позивачу відмовило у призначенні пенсії, оскільки страховий стаж становить 14 років 4 місяці 25 днів, що є меншим за необхідний 15 років. До страхового стажу позивача не враховано періоди роботи в колгоспі імені "Островського", в селянській спілці "Відродження", в ТзОВ "Пізнанське" з лютого 1989 по вересень 1990, грудень 1992 та з серпня 1995 по жовтень 1995, оскільки в уточнюючих довідках від 11.12.2020 №1634, №1636, №1637, виданими Гусятинським районним трудовим архівом, зазначено, що в архівних документах за вказані роки містяться відомості на ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що не відповідає паспортним даним позивача, а саме не зазначено по батькові (а.с.22-24).

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Пунктом 3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років.

За змістом ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення", йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Положеннями ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Водночас, п."ж" ч.3 вказаної статті передбачено, що до стажу роботи зараховується також: час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

У тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця (п.27 Порядку №637).

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

З матеріалів справи видно, що спірні період роботи в колгоспі імені "Островського", в селянській спілці "Відродження", в ТзОВ "Пізнанське" з лютого 1989 по вересень 1990, грудень 1992 та з серпня 1995 по жовтень 1995 підтверджується архівними довідками Гусятинського районного трудового архіву від 11.12.2020 №1634 та №1637 про трудовий стаж, №1635, №1636 про людино-дні.

Відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового стажу вказаних періодів, відповідач послався на те, що в архівних документах за вказані роки містяться відомості на ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що не відповідає паспортним даним позивача, а саме не зазначено по батькові.

Суд вважає за необхідне зазначити, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи у довідці.

Відсутність по батькові позивача у документах, наданих на підтвердження періоду роботи в колгоспі імені "Островського", в селянській спілці "Відродження", в ТзОВ "Пізнанське" з лютого 1989 по вересень 1990, грудень 1992 та з серпня 1995 по жовтень 1995, паспортним даним, що полягає у не зазначенні по батькові, не може бути підставою для виключення таких періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Вказане відповідає сталій правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17, від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 26.06.2019 року у справі №607/4243/17, яка враховується судом в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та видачі довідок.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не врахувало, що не усі недоліки у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, у довідках.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці та в довідках щодо спірних періодів відповідачем суду не надано, а тому такі безпідставно не взято до уваги при призначенні позивачу пенсії за віком.

Разом з цим, як слідує з листа №1900-0304-8/12352 від 21.04.2021 за результатами розгляду заяви позивача від 30.03.2021 щодо призначення пенсії за віком, як багатодітній матері, Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області проведено розрахунок стажу, що складає 14 років 4 місяці 25 днів.

Слід відзначити, що до страхового стажу ОСОБА_1 відповідачем зараховано, зокрема, за час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми з 24.06.1990 по 23.04.1996.

Таким чином, суд приходить до переконання, що період роботи з 15.02.1989, з лютого 1989 року з урахуванням вимог п.27 Порядку №637, по 23.06.1990, у колгоспі імені "Островського", селянській спілці "Відродження" підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки такий відповідає відомостям в уточнюючих довідках про даний період, недостовірності або інших ознак юридичної дефектності яких не встановлено, а тому їх належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, а такі формальні неточності як невідповідність по батькові позивача паспортним даним, що полягає у не зазначенні по батькові, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб, не може бути підставою для відмови у зарахуванні зазначених періодів.

Натомість, періоди з 24.06.1996 по вересень 1990 року, грудень 1992 року та з серпня 1995 по жовтень 1995 року згідно з відомостями Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області про зарахування страхового стажу ОСОБА_1 зарахований відповідачем, а тому такий не є спірним, позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, оскільки позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг відповідного віку, має достатній загальний страховий стаж, з урахуванням зарахованого відповідачем самостійно та висновків суду у даному рішенні, суд приходить до висновку про протиправність, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як передбачено ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Суд констатує, що у спірних правовідносинах нормами чинного законодавства, враховуючи наявність у ОСОБА_1 відповідного віку, достатнього загального страхового стажу, не передбачено альтернативних способів поведінки, дій, рішень суб`єкта владних повноважень, окрім як призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права та є адекватним наявним обставинам, буде зобов`язання відповідача призначити позивачу дострокову пенсію за віком з 30.03.2021 - з дня звернення за пенсією, що відбулося пізніше трьох місяців з дня досягнення нею пенсійного віку, згідно з ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому позовні вимоги підлягають до задоволення в цій частині.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС України).

Оскільки позов підлягає до задоволення частково, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 454,00 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 02.06.2021 на суму 908,00 грн. (а.с.5) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 15.02.1989 по 23.06.1990 у колгоспі імені "Островського", селянській спілці "Відродження" та призначити ОСОБА_1 дострокової пенсію за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 30.03.2021.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 (нуль) копійок.

Позивач: ОСОБА_1 (48214, Тернопільська область, Чортківський район, село Пізнанка, РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська область, місто Тернопіль, майдан Волі, будинок 3, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2021 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.