Справа № 540/3175/21
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3175/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Кукульник Я.В.,

за участю:

представника позивача - Козлова А.О.,

представника відповідача - Хараїм О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у сумі 100922,06 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що сума податкового боргу ФОП ОСОБА_1 складає 100922,06 грн., а саме по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (КБК 18010200) - 100922,06 грн., який виник, починаючи з 26.08.2019 року за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, що нараховані згідно:

- податкового повідомлення-рішення від 27.03.2019 № 0-2106 на суму 11431,47 гривень;

- податкового повідомлення-рішення від 21.04.2020 № 0-2106 на суму 58137,79 гривень;

- податкового повідомлення-рішення від 04.06.2020 № 0-2106 на суму 31352,80 гривень;

До боржника застосовувалися заходи стягнення визначені Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI. Проте, ці заходи не призвели до погашення податкового боргу відповідачем.

Ухвалою від 07.07.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05.08.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що відповідно до п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Чинними приписами Податкового кодексу України визначено те, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є лише фізичні та юридичні особи.

У переліку таких платників відсутня фізична особа-підприємець.

Крім того, станом на дату подання даного позову ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність, тому взагалі незрозуміло з яких правових підстав позивачем до неї, як ФОП пред`явлений позов.

Будь-яких податкових документів з приводу сплати податкового зобов`язання чи податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, позивач не отримувала, а вищезазначені податкові повідомлення-рішення, що направлено відповідачем на адресу, в якій ОСОБА_1 з 2015 року не проживає, повернуті адресату.

Таким чином, контролюючим органом сума податкового зобов`язання та податкового боргу не узгоджена з платником податку у спосіб, визначений законом.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позовної заяви Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у справі № 540/3175/21.

05.08.2021 року до суду надійшов зустрічний позов, у якому ОСОБА_1 просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 27.03.2019 № 0-2106 на суму 11431,47 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 21.04.2020 № 0-2106 на суму 58137,79 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 04.06.2020 № 0-2106 на суму 31352,80 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог у зустрічному позові позивач зазначає, що відповідно до відомостей з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у період з 16.06.2020 по 18.06.2020 та у період з 03.06.2021 по 23.06.2021 ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Згідно інформації, розміщеній у даному реєстрі вбачається, що адресою провадження підприємницької діяльності є: АДРЕСА_1 .

Отже, контролюючому органу було достовірно відомо про те, яка податкова адреса у ОСОБА_1 та куди необхідно направляти усі необхідні документи, у порядку ст. 42 Податкового кодексу України.

Однак, у порушення вимог зазначених статей Податкового кодексу України відповідачем не було направлено у спосіб, визначений законом податкове повідомлення-рішення від 27.03.2019 № 0-2106, податкове повідомлення - рішення від 21.04.2020 № 0-2106 та податкового повідомлення-рішення від 04.06.2020 № 0-2106.

Разом з тим, як зазначено у податкових повідомленнях-рішеннях від 27.03.2019 №0-2106 на суму 11 431,47 грн., від 21.04.2020 № 0-2106 на суму 58137,79 грн. та від 04.06.2020 № 0-2106 на суму 31352,80 грн. направлялись ОСОБА_1 за місцем її колишньої, до 2015 року, адреси реєстрації та проживання, а саме: АДРЕСА_2 , вказані документи було складено не відносно ОСОБА_1 , як суб`єкта господарської діяльності, а відносно фізичної особи, громадянки України, пенсіонерки, власника об`єкта нерухомого майна.

Сума податкового зобов`язання та податкового боргу не узгоджена з платником податку у спосіб, визначений законом.

У податковому повідомленні-рішенні зазначається або додається до нього детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних фінансових санкцій.

Разом з тим, відповідачем не надано детального розрахунку податкового зобов`язання, не зазначено правових підстав для нарахування вказаного податку.

Взагалі відповідачем не надано належним чином оформлених копії податкових повідомлень рішень, що оскаржуються.

Відповідно до статті 265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з ПК України, є місцевим податком. Водночас, особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків. При цьому, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою України критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

Податкові зобов`язання по місцевому податку можуть визначатися контролюючим органом лише у разі, якщо органом місцевого самоврядування своїм рішенням встановлено цей податок.

При цьому, визначення податкових зобов`язань з місцевого податку розпочинається не раніше, ніж настання наступного бюджетного періоду (року), що настає за періодом (роком), в якому прийняте рішення органу місцевого самоврядування про встановлення місцевого податку або прийняте рішення про зміни до елементів вже встановленого місцевого податку.

Згідно з абзацом 2 підпункту ґ) пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з п.п. 266.7.1 п. 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України).

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі є протиправними, оскільки податковий орган при визначенні суми податку не міг використовувати ставки податку на нерухомість, встановлені рішеннями Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, визначені законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр., так як такі рішення всупереч вимогам ст. 57 Конституції України, ч. 5 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" не були оприлюднені у офіційних друкованих засобах масової інформації.

Встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на майно, відмінне від земельної ділянки, є безумовним обов`язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення, оприлюдненого у офіційних друкованих засобах масової інформації.

Відповідачем не надано жодного рішення органу місцевого самоврядування, яким встановлено розмір податку на нерухоме майне, відмінне від земельної ділянки, на підставі якого ними здійснювалось нарахування ОСОБА_1 такого податку.

Ухвалою суду від 06.08.2021 року задоволено клопотання представника відповідача та об`єднано зустрічний позов з первісним в одне провадження, подальший розгляд вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06.10.2021 року, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

24.09.2021 року до суду надійшов відзив на зустрічний позов. Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі зазначає, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомого майна - дачний будинок, розташований за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 794,10 кв.м.

На підставі зазначених відомостей контролюючим органом були прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення про визначення податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Щодо твердження позивачки про те, що податкові повідомлення - рішення від 27.03.2019 №0-2106, від 21.04.2020 №0-2106, від 04.06.2020 №0-2106, направлялись за адресою її колишнього місця проживання до 2015 року: АДРЕСА_2 , відповідач зазначає наступне.

Податкові повідомлення - рішення від 27.03.2019 №0-2106, від 21.04.2020 №0-2106, від 04.06.2020 №0-2106 були направлені на адресу, яка була зазначена в ідентифікаційних даних ОСОБА_1 у інформаційних базах контролюючого органу: АДРЕСА_4 .

Водночас, дані поштові відправлення були повернуті з причин: неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача/адресат відсутній за вказаною адресою.

В той же час, позивачка всупереч вимогам Податкового кодексу України (пп. 16.1.11 п. 16.1 ст. 16) не повідомляла належним чином контролюючий орган про зміну податкової адреси або зміну фактичного місця проживання, як того вимагає чинне законодавство.

Відповідно до п. 42.3 якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Контролюючий орган в свою чергу здійснював листування за тією адресою, яка була наявна в базах, а позивачка в свою чергу, не повідомила належним чином про зміну своєї податкової адреси.

Відповідно до приписів абз. 2 п. 58.3 ст. 58 ПКУ податкове повідомлення - рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення.

Дата зміни місцезнаходження (місця проживання) платника податків відбулась лише 16.06.2020, тобто лише в той час, коли позивачка зареєструвалась, як фізична особа - підприємець. В той же час, оскаржувані податкові повідомлення - рішення були сформовані та направлені ОСОБА_1 до 16.06.2020.

Відповідно до наявних матеріалів справи, а саме копії паспорту позивачки, зміна місця реєстрації ОСОБА_1 відбулась у 2015 році, однак позивачкою всупереч вимогам Податкового кодексу України (пп. 16.1.11 п. 16.1 ст. 16) не було повідомлено належним чином контролюючий орган про зміну податкової адреси або зміну фактичного місця проживання, як того вимагає чинне законодавство.

А відтак, враховуючи правову позицію Верховного Суду з даного питання у разі невиконання обов`язку повідомлення належним чином контролюючий орган про зміну податкової адреси або зміну фактичного місця проживання, платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

З твердженням позивачки про те, що рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області "Про встановлення місцевих податків і зборів", з урахуванням яких були винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення контролюючого органу, не були оприлюднені у офіційних друкованих засобах масової інформації, відповідач категорично не може погодитись, виходячи з того, що фактично позивачка лише стверджує про те, що нібито дані рішення не були опубліковані, одночасно з цим не надаючи жодних доказів того, що дані рішення не публікувались.

Твердження позивачки про те, що контролюючим органом оскаржувані податкові повідомлення - рішення були винесені з урахуванням нечинних рішень Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, відповідач вважає помилковим та невірним, виходячи з того, що дані рішення після прийняття направляються контролюючому органу до відома та врахування в роботі. Більш того, рішення сільської ради, з урахуванням яких були сформовані податкові повідомлення - рішення, не були оскаржені та як наслідок не були скасовані, а відтак твердження позивачки про те, що дані рішення є нечинними є невірним та помилковим.

Відповідно до приписів пп. 12.3.5. п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних податкових повідомлень - рішень), у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю. Отже, наслідком не прийняття (не оприлюднення) рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів є застосування мінімальної ставки податку, а не звільнення від оподаткування, як помилково вважає позивачка.

Відтак, враховуючи норми Податкового кодексу України, можна дійти до висновку, що відсутність офіційного опублікування рішень місцевих рад у 2019 році про встановлення місцевих податків та зборів, не позбавляє контролюючий орган права донарахувати відповідні податки та збори, виходячи з мінімальної процентної ставки, встановленої Податковим кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи позивачкою не наведено жодних доказів в підтвердження обґрунтованості своєї правової позиції та обставин, викладених в зустрічному позові.

Виходячи з вищезазначеного, податкові повідомлення - рішення від 27.03.2019 №0-2106, від 21.04.2020 №0-2106, від 04.06.2020 №0-2106 є обґрунтованими і складені відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою суду від 06.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.11.2021 року.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні по суті позову заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

Податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (КБК 18010200) ОСОБА_1 становить 100922, 06 грн., що виник за рахунок несплати грошових зобов`язань, що нараховані згідно податкового повідомлення-рішення від 27.03.2019 № 0-2106, податкового повідомлення-рішення від 21.04.2020 № 0-2106, податкового повідомлення-рішення від 04.06.2020 № 0-2106.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 27.03.2019 року № 0-2106 загальна сума податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості" за податковий період 2018 рік становить 11431,47 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 21.04.2020 року № 0-2106 загальна сума податкового зобов`язання "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості" за податковий період 2019 рік становить 58137,79 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 04.06.2020 року № 0-2106 загальна сума податкового зобов`язання "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості" за податковий період 2017 рік становить 31352,80 грн.

У зв`язку з виникненням заборгованості відповідачу була виставлена податкова вимога від 27.02.2020 року № 4248-10, відповідно до якої загальна сума податкового боргу платника податків станом на 26.02.2020 року становить 11431,47 грн.

Відповідно до витягу з інтегрованої картки платника податків та розрахунку виникнення податкового боргу заборгованість ОСОБА_1 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості становить 100922,06 грн.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Згідно п.6.1. статті 6 Податкового Кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.16.1 статті 16 ПК України платник податків, зокрема, зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст. 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).

Відповідно до пп.266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомого майна - дачний будинок, розташований за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 794,10 кв.м.

Щодо застосування ставки податку, суд зазначає наступне.

У статті 10 ПК України, якою встановлено перелік місцевих податків, який включає податок на майно (підпункт 10.1.1), що складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено пунктом 7.1 статті 7 ПК України.

За правилами ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з положеннями Податкового кодексу України, є місцевим податком.

Відповідно до підпункту 8.3 статті 8 ПК України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених дим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з п.4.4 статті 4 ПК України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст. 143 Конституції України.

У відповідності до п.10.3 ст. 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно з п.12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

За змістом п.п. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Згідно з п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно ч.1, 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні » № 280/97-ВР від 21.05.97р. рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно - правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Відповідно до розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, по об`єктах оподаткування, яке належить ОСОБА_1 , ставка податку становить 0,50 %.

Відповідно до розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, по об`єктах оподаткування, яке належить ОСОБА_1 , ставка податку становить 1 %.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження своєї позиції щодо застосування ставки податку 0,50 % за 2018 рік та 1 % за 2019 рік.

Крім того, відповідачем не надано жодного рішення органу місцевого самоврядування, яким встановлено розмір податку на нерухоме майне, відмінне від земельної ділянки, на підставі якого ними здійснювалось нарахування ОСОБА_1 такого податку.

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку про те, що відповідачем протиправно винесено податкові повідомлення-рішення від 27.03.2019 року № 0-2106, від 21.04.2020 року № 0-2106, від 04.06.2020 року № 0-2106.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням статті 139 КАС України суд стягує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1009,22 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні первісного позову відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення, прийняте Головним управлінням ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 27.03.2019 року № 0-2106 на суму 11431,47 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення, прийняте Головним управлінням ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 21.04.2020 року № 0-2106 на суму 58137,79 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 04.06.2020 року № 0-2106 на суму 31352,80 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (код ЄДРПОУ ВП 43995495, просп. Ушакова, 75, м. Херсон, 73022) судовий збір у сумі 1009 (одна тисяча дев`ять) грн. 22 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 26 листопада 2021 р.

Суддя С.О. Варняк

кат. 111020300