Справа № 460/2318/21
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2021 року м. Рівне №460/2318/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є. розглянувши адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (надалі, відповідач), в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 22.01.2021 про відмову у зарахуванні до стажу державної служби роботи на посадах в органах державної податкової служби (органах доходів і зборів) та у призначенні з 16 січня 2021 року пенсії державного службовця за вислугу років на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ;

зобов`язати відповідача зарахувати до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах державної податкової служби (органах доходів і зборів) з 27.12.2013 по 27.12.2019 включно;

зобов`язати відповідача призначити з 16.01.2021 пенсію державного службовця за вислугу років на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» із включенням до розміру заробітку для обчислення пенсії суми, зазначені у довідці про складові заробітної плати, що подаються при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позов обґрунтований тим, що позивач є пенсіонером за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 16.01.2021 після припинення державної служби вона звернулась до відповідача із заявою про переведення її на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», проте рішенням від 22.01.2021 №10/031529 їй відмовлено з тих підстав, що робота посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких було присвоєно спеціальне звання - не зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Зазначене слугувало підставою для відмови позивачу у переведенні на пенсію державного службовця у зв`язку з відсутністю стажу роботи станом на 01.05.2016.

Позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню вказане рішення Пенсійного органу з тих підстав, що у спірний період роботи їй було присвоєно спеціальне звання працівника податкової служби, а відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 та ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ до стажу державної служби зараховується, зокрема, й періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні звання незалежно від місця роботи на час досягнення віку.

Вказане слугувало позивачу підставою для звернення до суду із позовною заявою з метою захисту невизначеного відповідачем її права на пенсію державного службовця.

Ухвалою від 06.04.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений строк позивач недоліки позовної заяви усунув у зв`язку з чим, ухвалою від 27.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 27.04.2021 була надіслана відповідачу з дотриманням встановлених ст. ст. 174, 251 КАС України порядку та строків. Матеріали адміністративної справи містять докази отримання вказаної ухвали із позовною заявою та доданими до неї документами уповноваженому представнику відповідача.

Разом з тим, у встановлений судом процесуальний строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, клопотання про продовження встановленого строку на подання відзиву на позов суду не заявляв.

Відтак, відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними матеріалами.

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області отримує пенсію за віком, яка їй призначена та обчислюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

16.01.2021 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою реєстраційний номер №384 про призначення їй пенсії державного службовця відповідно до Пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII та ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

За результатами розгляду заяви позивача від 16.01.2021 Відділом перерахунків пенсій №1 Управління Пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення №10/03.15-24 від 22.01.2021 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , за змістом якого право на призначення пенсії мають особи, які на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначних статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України. При цьому, відповідач вважає, що посади працівників органів державної податкової служби, які мали спеціальні звання, не були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців, однак враховуючи положення статті 342 Податкового кодексу України та статті 25 Закону №3723-ХІІ, зазначені посади можна прирівняти до відповідних категорій посад державних службовців з 11.08.2013, застосувавши співвідношення з посадами, передбаченими статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та додатком 24 до постанови №703 - згідно з роз`ясненням Національного агентства України з питань державної служби.

У зв`язку з відсутністю у заявниці стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01 травня 2016 року, відповідач прийняв рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача.

Не погоджуючись з рішенням про відмову перерахунку пенсії, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Реалізацію права на пенсійне забезпечення державних службовців визначає закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), відповідно до ст.90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Закон №889-VIII набрав чинності з 01.05.2016, а Прикінцевими та Перехідними його положеннями закріплено, що України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII втратив чинність.

Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, які на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно частини першої ст. 37 Закону №3723-ХІІ , на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абз.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №899-VIII, а саме щодо: віку; страхового стажу; стажу державної служби.

Зі змісту оскарженого рішення про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 22.01.2021 №10/03.15-24 вбачається, що єдиною підставою для відмови у переході позивача на спеціальну пенсію державного службовця був його висновок про відсутність у позивача відповідного стажу роботи на посаді державної служби станом на 01.05.2016, оскільки, як він вважає, лише період роботи з 11.08.2013 по дату звільнення із Головного управління ДПС у Рівненській області може бути зарахований до спеціального стажу державного службовця.

Вказані висновки суд оцінює критично та відхиляє виходячи із наступного.

Статтею 48 Кодексу законів про працю Української РСР передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Зазначеному положенню ст. 48 КЗпП України кореспондується пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637), за змістом якого зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків; за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 21.08.1987:

1. 30.10.1997 - прийнята на посаду начальника відділу, головного бухгалтера Державного управління екологічної безпеки в Рівненській області (нак. №169-о від 30.10.1997);

2. 23.10.2000 - звільнено з посади порядком переведення в Державне управління екології та природних ресурсів в Рівненській області (п. 5 ст. 36 КЗпП України, нак. №190-о від 23.10.2000);

3. 24.10.2000 - призначена порядком переведення з Державного управління екологічної безпеки в Рівненській області на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності головним бухгалтером (наказ №1-к від 24.10.2000);

4. Звільнена з посади порядком переведення в Державну податкову адміністрацію в Рівненській області (нак. №184-к від 18.10.2002).

Відповідач не заперечує права позивача на зарахування вказаного період роботи в органах екологічної безпеки в Рівненській області до спеціального стажу державної служби.

Окрім цього, відомості трудової книжки підтверджуються, що ОСОБА_1 в період з 22.10.2002 по 31.12.2020 працювала на посадах заступника начальника відділу, начальника відділу, завідувача сектору, головного спеціаліста, головного державного інспектора Державної податкової адміністрації в Рівненській області, Державної податкової служби в Рівненській області, Головному управлінні Міндоходів у Рівненській області, Головному управлінні ДФС у Рівненській області, Головному управлінні ДПС у Рівненській області.

При цьому, загальновідомими є факт, що до повноважень вказаних вище державних установ, у яких працювала позивач з 22.10.2002 та в порядку переведення по 31.12.2020, відносились діяльність у сфері правового регламентування та організації справляння податків і податкових платежів.

Відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229, обчислення стажу державної служби здійснює служба управління персоналом державного органу.

Позивачем разом із заявою про переведення її на пенсію державного службовця надано відповідачу довідку Головного управління ДПС у Рівненській області від 14.01.2021 №3/17-00-11-117, відповідно до якої, загальний стаж роботи на посаді державного службовця ОСОБА_1 станом на 31.12.2020 складає 23 роки 02 місяці 01 день, включаючи період роботи із 22.10.2002 по 31.12.2020 на різних посадах в установах, на яких було покладено обов`язок у сфері правового регламентування та організації справляння податків і податкових платежів.

Станом на 01.05.2016 позивач обіймала посаду головного державного інспектора відділу фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Головного управління ДФС у Рівненській області.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до ч.18 ст. 37 Закону №3723-ХІІ період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон №509-XII).

Згідно із частиною п`ятою статті 15 Закону №509-XII правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом №3723-XII.

Частиною сьомою статті 15 Закону №509-XII визначено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Відповідно до частини восьмої статті 15 Закону №509-XII посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Частиною четвертою статті 15 Закону №509-XII передбачено, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).

З наведеного вбачається, що даною нормою встановлювались умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Приписами абзацу 2 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Kабінету Mіністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283) також передбачалось, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Суд зауважує, що з аналізу вказаних вище положень вбачається, що як Законом №889-VIII, так і нормами чинних в період до його прийняття Законів №3723-XII, №509-ХІІ та Порядку №283 передбачалось зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів.

Пунктом 342.4 ст.342 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Посадові особи, які вперше зараховуються на службу до контролюючих органів і раніше не перебували на державній службі, складають присягу державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» (п.342.5 ст.342 ПК України).

Відповідно до п.342.6 ст.342 ПК України правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, - Законом України «Про державну службу» та іншими законами.

Як визначено приписами абз.1, 2 п. 344.1 ст. 344 ПК України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.

Відомостями наданої позивачем копії трудової книжки підтверджується, що 22.10.2002 позивачу присвоєно 9 ранг державного службовця (наказ №89-о від 21.10.2002), 27.12.2013 - присвоєно спеціальне звання інспектор податкової та митної справи ІІ (другого) рангу (наказ №153-о від 27.12.2013), 04.01.2016 - присвоєно спеціальне звання - інспектора податкової та митної справи першого рангу (наказ №4-о від 04.01.2016), 05.01.2018 - присвоєно чергове спеціальне звання - радник податкової та митної справи ІІІ рангу (наказ №101-о від 02.01.2018), 17.02.2020 - присвоєно 5 ранг державного службовця (наказ №96-о від 18.12.2019).

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі - Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Додатком 6 до Постанови №306 передбачено, що:

1. спеціальне звання «інспектор податкової та митної справи ІІ (другого рангу)» прирівнюється до 8 рангу державного службовця;

2. спеціальне звання «інспектор податкової та митної справи І (першого рангу)» прирівнюється до 7 рангу державного службовця;

3. спеціальне звання «інспектор податкової та митної справи ІІІ (третього рангу)» прирівнюється до 9 рангу державного службовця;

4. спеціальне звання «радник податкової та митної справи ІІІ рангу» прирівнюється до 6 рангу державного службовця.

Відтак, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Така позиція суду викладена у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2013 року по справі №21-340а13, а також, у постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року №591/6970/16-а.

Посилання відповідача у спірному рішення про відмову у перерахунку пенсії на норми ст.25 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII, як на підставу відмови в зарахуванні стажу роботи у Державній фіскальній (податковій) службі (адміністрації) суд вважає безпідставним та необґрунтованими, оскільки вказаною статтею визначено класифікацію посад та встановлено перелік посад державних службовців, тоді як згідно з ПК України та Постановою №306 посадовим особам контролюючих органів присвоюються персональні (спеціальні) звання, а не категорія державного службовця.

У зв`язку з наведеним, суд вважає протиправним відмову відповідача щодо зарахування до спеціального стажу державного службовця період роботи ОСОБА_1 в податкових органах із 22.10.2002 по 10.08.2013, що в сумі складає 10 років 9 місяців 19 днів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що станом на 01.05.2016 позивач обіймала посаду, яка давала їй право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, а відтак, необхідний стаж державного службовця для вирішення питання про наявність підстав для призначення їй пенсії повинен був становити не менше 10 років.

Виходячи із наявних у суду матеріалів справи, стаж роботи позивача на посаді державного службовця станом на 01.05.2016, з урахуванням протиправно не врахованого періоду роботи ОСОБА_1 в податкових органах із 22.10.2002 по 10.08.2013, становив 18 років 6 місяців та 2 дні, що слугувало підставою відповідачу для призначення їй пенсії державного службовця за правилами статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Суд відхиляє доводи позивача про протиправність бездіяльності відповідача у зарахування до стажу роботи позивача періоду роботи на посадах в органах державної податкової служби з 27 грудня 2013 року по 27 грудня 2018 року включно, позаяк із змісту оскарженого рішення про відмову в перерахунку пенсії від 22.01.2021 №10/03.15-24 вбачається, що період роботи ОСОБА_1 з 11.08.2013 Пенсійним органом зараховано до спеціального стажу державного службовця добровільно та будь-якої протиправності дій, бездіяльності у цій частині судом не встановлено.

Разом з тим, визначаючи спосіб захисту порушених прав та інтересів позивача суд виходить із того, що підставою для прийняття оскарженого рішення була відсутність у ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 необхідного стажу роботи на посаді державного службовця. При цьому, вказана поведінка яка виразилась у прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень визнана судом протиправною.

Частиною першою ст. 10 Закону №1058-IV встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду (ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV).

Зазначене свідчить на користь того, що спір у даній справі виник у зв`язку з прийняттям відповідачем оскарженого рішення про відмову в перерахунку пенсії від 22.01.2021 №10/03.15-24 та у зв`язку з відмовою Пенсійного органу у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком, яка обчислюється відповідно до Закону №1058-IV на пенсію державного службовця, яка призначається відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, га підставі заяви від 16.01.2021.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах не довів, що встановлено в ході розгляду адміністративної справи судом.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд вважає, що для відновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою унеможливлення повторного звернення з позовними заявами до суду слід зобов`язати відповідача перевести ОСОБА_1 починаючи із 16.01.2021 із пенсії за віком, яка обчислюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, на пенсію за віком державного службовця, яка призначається та обчислюється відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, зарахувавши до стажу державного службовця період роботи із 22.10.2002 по 10.08.2013, та обчисливши таку пенсію виходячи із 60% усіх без винятку складових заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відображеної у довідках Головного управління ДПС у Рівненській області від 31.12.2020 №78/17-00-10-30, №78-17-00-10-30, та виплативши заборгованість, яка виникне у зв`язку таким переходом.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до задоволення повністю. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, сплачений судовий збір підлягає відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, буд. 7, м. Рівне, 33028, ) про протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в перерахунку пенсії від 22.01.2021 №10/03.15-24 та відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком, яка обчислюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV на пенсію державного службовця, яка призначається відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII починаючи із 16.01.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести ОСОБА_1 починаючи із 16.01.2021 із пенсії за віком, яка обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV на пенсію за віком державного службовця, яка призначається та обчислюється відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, зарахувавши до стажу державного службовця період роботи із 22.10.2002 по 10.08.2013, та обчисливши таку пенсію виходячи із 60% усіх без винятку складових заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відображеної у довідках Головного управління ДПС у Рівненській області від 31.12.2020 №78/17-00-10-30, №78-17-00-10-30, із виплатою заборгованості, яка виникне у зв`язку таким переходом.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 25 листопада 2021 року

Суддя Д.Є. Махаринець