Справа № 127/26851/21
Суддя: Вишар І. Ю.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/284/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2021 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Вишара І.Ю.,Дернової В.В.,
при секретарі Павленко І.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Ковальчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 1 батальйону 2 роти УПП у Вінницькій області молодшого лейтенанта Манеляка Олега Борисовича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії ЕАО №4819560 від 25.09.2021 року про притягнення до адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 1 батальйону 2 роти УПП у Вінницькій області молодшого лейтенанта Манеляка Олега Борисовича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії ЕАО №4819560 від 25.09.2021 року про притягнення до адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Позов мотивований тим, що 25.09.2021 відповідачем було винесено постанову ЕАО №4819560, якою притягнено позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 гривень. Відповідно до постанови, 25.09.2021 року о 22:00 год. в м. Вінниці по вул.. Київська, 29/11, позивач керуючи транспортним засобом - марки Toyota C-HR Hybrio д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехпрестя на забороняючий жовтий сигнал, що забороняэ рух і попереджає про наступну зміну сигналу, чим порушив п.8.7.3.г ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст.122 КУпАП.

Позивач зазначає, що ПДР України не порушував, оскільки виїзд на перехрестя розпочав на зелений колір. Натомість, інспектор, не об`єктивно з`ясував обставини справи, що є грубим порушенням всебічного розгляду справи, та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених в адміністративному позові.

Крім того, в судовому засіданні, позивач надав згоду на залучення до участі у справі в якості співвідповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області.

Суд, враховуючи положення ч. 3 ст. 48 КАС України, вважає за доцільне визнати Управління патрульної поліції у Вінницькій області співвідповідачем у справі. При вирішенні питання про залучення до участі у справі вказаного співвідповідача, судом враховано думку представника Управління патрульної поліції у Вінницькій області, висловлену в судовому засіданні, щодо відсутності необхідності у відкладенні розгляду справи, оскільки він ознайомлений з позовом та надав відповідний відзив, що в свою чергу не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідно та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.09.2021 відповідачем було винесено постанову ЕАО №4819560, якою притягнено позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 гривень. Відповідно до постанови, 25.09.2021 року о 22:00 год. в м. Вінниці по вул.. Київська, 29/11, позивач керуючи транспортним засобом - марки Toyota C-HR Hybrio д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехпрестя на забороняючий жовтий сигнал, що забороняэ рух і попереджає про наступну зміну сигналу, чим порушив п.8.7.3.г ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст.122 КУпАП.

Статтею 1 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки та відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або мас намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ст. 35 вище вказаного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху, що й було здійснено працівниками поліції.

Відповідно до п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.7.3 ґ ПДР України жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів

Позивач у позові зазначає, що рухався по вулиці Чорновола в напрямку вулиці Київської та проїхав перехрестя на дозволений зелений колір світлофора, що не відповідає дійсності, адже відповідно до відео з відеореєстратора службового автомобіля, що позивач виїхав на перехрестя коли у службово автомобіля був основний зелений колір світлофору, що підтверджує проїзд позивача на забороняючий сигнал світлофора «ЖОВТИЙ».

Дані твердження підтверджує циклограма та режим роботи по тактах світлофорного об`єкта «вул. Київська - вул. Чорновола», що регулює перехрестя вул.Київська - вул. Чорновола - вул. Стрілецька, вул. Чорновола - вул. Громова.

Відповідно до схеми роботи даного світлофора, службовий транспортний засіб їхав по 1 направленню, а позивач по 6 направленню.

Згідно циклограми режиму роботи світлофорного об`єкту по направленню 6 після того, як закінчив світити зелений колір, розпочинається зелено-миготливий, потім жовтий і в кінці червоний. Поліцейські розпочали рух по направленню 1 на дозволений зелений колір, тоді як в цей час по направленню 6 світить вже світить червоний колір . А так як на відео відображено, що Позивач виїхав на перехрестя коли по направленню 1 світив зелений, це підтверджує законність постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких гуртуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, згідно КАС, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак це не може розумітися таким чином, що Позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог. Також обов`язок доказування розподіляється таким чином, що Позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а Відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).

Щодо доводів позивача про порушення поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 258 КУпАП (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

У статті 222 КУпАП (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) чітко встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, чинним на час виникнення спірних відносин законодавством було передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо.

Крім того, слід зазначити, що реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді.

Наведена вище правова позиція викладена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 07 листопада 2019 по справі №487/2179/17.

Також Конституційний Суд України у п. 2.3 мотивувальної частини рішення від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначив, що у ч.ч. 1, 2 ст. 258 Кодексу визначив випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За змістом пунктів 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за N 1408/27853, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстраціїтранспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена зокрема, ч.2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином Відповідач мав всі законні підстави винести Постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Оскільки увизначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема,фіксацію адміністративного правопорушення інакладанняадміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається доадміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015).

Відповідно до вище зазначеної інструкції №1395, розділу IV пункту 5 зазначено, що Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі, або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване в автоматичному режим. Отже дана Постанова винесена згідно з чинним законодавством.

Стосовно тверджень позивача про те, що матеріали відеозапису не можуть бути належним доказом вчинення правопорушення, в зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний запис за допомогою якою здійснювалось фіксування правопорушення, то колегія суддів звертає увагу останнього, що як вказав Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №536/583/17, відомості про технічний запис зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Керуючись Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду № 127/15580/18 від 20.09.2018 року суд враховує, що процедурні порушення допущенні суб`єктом владних повноважень при розгляді справи про адміністративне правопорушення не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, уразі підтвердження правопорушення. Процедурні порушення не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду про адміністративні правопорушення рішення. Натомість вчиненні органом управління процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та наслідки. Навіть у випадку встановлення процедурних порушень прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності посадовими особами Департаменту не може бути підставою для скасування постанови у випадку встановлення відповідачем адміністративного правопорушення з боку позивача, факт вчинення якого підтверджується під час розгляду справи.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП Відповідачем, було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕАО № 4819560

Таким чином інспектор мав всі законні підстави винести Постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення. Оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015).

Тому за результатами розгляду адміністративної справи до Позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 грн.

Щодо відсутності підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 сг. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Главою 19 КУпАП передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП посадова особа органів внутрішніх справ має право розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

В свою чергу інспектор є працівником Управління патрульної поліції у Вінницькій області, тобто посадовою особою органів внутрішніх справ.

Таким чином, він мав всі законні підстави винести Постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Також слід зазначити, що згідно ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими що використовуються особами, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також працюючими в автоматичному режимі, а також, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм в стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами.

Відповідно до ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи) та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, телефонах), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже інспектором як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення Позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

Також слід звернути увагу суду що згідно ст. 286 КАС України особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності чітко передбачено:

1.Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

2.Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

3.За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4)змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже враховуючи вище зазначене визнавати дії Відповідача та Постанову протиправними місцевий загальний суд, як адміністративний суд, не має права, оскільки це не передбачено нормами чинного законодавства.

Таким чином, розглядаючи дану справу інспектор діяв на підставі, в межах

повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно- правовими актами.

Враховуючи вище вказане, Постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, є обгрунтованою та законною

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

Керуючись ст.ст. 12, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 1 батальйону 2 роти УПП у Вінницькій області молодшого лейтенанта Манеляка Олега Борисовича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії ЕАО №4819560 від 25.09.2021 року про притягнення до адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя