Справа № 580/7014/21
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року справа № 580/7014/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

13.09.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції у Черкаській області (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 01.07.2021 №1865 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині оголошення позивачу догани.

Позов мотивовано тим, що позивачем не було допущено порушення вимог службової дисципліни, що викладені у висновку службового розслідування. Позивач зазначає, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності з підстав незабезпечення спеціальними засобами захисту є необґрунтованим, оскільки позивач не є відповідальною особою за таке забезпечення. Крім того, позивач стверджує, що нещасний випадок стався з ним у зв`язку з неправомірними діями невідомої особи, яка раптово нанесла удари, застосувавши прийоми рукопашного бою. Жодних правил техніки безпеки позивач не порушував. Також про подію повідомив чергову частину органу поліції. Отже, у діях позивача відсутні обставини дисциплінарного проступку.

Ухвалою від 06.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено відповідачу строк для надання відзиву та пояснень на позовну заяву.

04.11.2021 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вказав, що спірне рішення прийняте з дотриманням вимог законодавства за наслідками службового розслідування, яким встановлено факт дисциплінарного проступку. Зокрема, позивач, всупереч вимогам чинного законодавства України, не був забезпечений засобами індивідуального захисту (шоломом). Крім того, позивач порушив заходи особистої безпеки, а також невідкладно не повідомив про подію за номером 102 та безпосереднього керівника. Також не було застосовано вогнепальну зброю. Вказане порушення є підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Ухвалою від 26.11.2021 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

Позивач проходить службу в органах внутрішніх справ з 27.02.2006.

Наказом від 06.01.2021 №13о/с позивача призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області.

Спірним наказом від 01.07.2021 №1865 позивачу оголошено догану за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог п.п.1, 2 п.1 ч.1 ст.18 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII Про Національну поліцію (далі Закон №580-VIII), п.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ст.14 Закону України «Про охорону праці», ч.ч.1, 2 п.1 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, підп. 10, 12 Розділу ХІІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 27.04.2020 №357, п.6 Розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 №100, п.1 Розділу ІІ Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 05 жовтня 2020 року №705.

Підставою прийняття цього наказу став затверджений 01.01.2021 начальником ГУНП в Черкаській області висновок службового розслідування за результатами службового розслідування щодо вчинення інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського районного управління поліції ГУНП капітаном поліції ОСОБА_1 порушення, яке має ознаки дисциплінарного проступку та призвело до травмування останнього (далі висновок службового розслідування).

У вказаному висновку зазначено, що 13.05.2021 о 20.00 год. відповідно до Книги нарядів відділу поліції №2 Черкаського районного управління поліції ГУНП на чергування у складі групи реагування патрульної поліції на службовому автомобілі Skoda Rapid, р.н. НОМЕР_1 заступили ОСОБА_1 та ОСОБА_2

14.05.2021 близько 01.15 год. під час патрулювання вулиці Першодрукаря Івана Федорова в м. Сміла, поліцейськими помічений автомобіль Skoda Octavia на іноземній реєстрації з непрацюючим лівим заднім габаритом, який ними зупинено.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будучи неекіпірованими спеціальними засобами індивідуального захисту направились до зупиненого автомобіля.

У цей же час, у зустрічному напрямку рухався автомобіль Мерседес із непрацюючою передньою фарою, який зупинено поліцейськими, і ОСОБА_2 направився до нього.

ОСОБА_1 , залишившись біля автомобіля Skoda Octavia підійшов до водія, представився та повідомив причини зупинки.

Під час спілкування з водієм автомобіля Skoda Octavia ОСОБА_1 виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого наказав надати посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб.

Після цього водій автомобіля Skoda Octavia почав поводити себе агресивно та наніс ОСОБА_1 три удари в область голови, від чого останній впав на землю, а водій автомобіля Skoda Octavia на транспортному засобі зник.

У висновку службового розслідування зазначено, що поліцейські в порушення вимог законодавства не застосували вогнепальну зброю та невідкладно не повідомили про вказану подію за номером 102 і свого безпосереднього керівника.

У зв`язку із погіршенням самопочуття ОСОБА_1 близько 03.20 год. звернувся до КНП «Смілянська міська лікарня», де йому встановлено діагноз закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, параорбітальні гематоми, садно нижньої щелепи зліва, забій шийного відділу хребта.

Вказано подія зареєстрована відділом поліції №2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області в ІТС ІПНП за №4626.

Також за вказаним фактом розпочато кримінальне провадження №0000357.

Надаючи оцінку вказаним обставинам з точки зору дотримання законодавчих підстав та встановленої процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд врахував таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон №580-VIII.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

На підставі ч.1 ст.18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут), який відповідно до преамбули визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частин 1, 2 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Аналіз наведених положень Закону №580-VIII та Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

За порушення службової дисципліни відповідно до ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком на підставі ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з частинами 1, 2 ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

П.2 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту визначено, що до поліцейських може застосовуватися дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є порушення дисципліни грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

З огляду на зазначене суд врахував висновки Верховного Суду в постанові від 08.05.2019 у справі №807/196/17, що обов`язкові для суду нижчої інстанції згідно з ч.5 ст.242 КАС України.

Верховний Суд у цьому рішенні зазначив, що правова оцінка правильності рішення про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях поліцейського є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, відтак можна робити висновки про правомірність спірного рішення. Дисциплінарна відповідальність є окремим/самостійним видом юридичної відповідальності і вирішення питання про правомірність притягнення особи до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати склад дисциплінарного проступку в його діях.

З матеріалів службового розслідування, за наслідком якого прийнятий спірний наказ, суд встановив, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугували такі обставини:

- незабезпечення позивача засобами спеціального захисту (шолому);

- не застосування вогнепальної зброї;

- неповідомлення про подію за номером 102 і безпосереднього керівника.

Суд врахував, що відповідно до п.2 Розділу ХІІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 27.04.2020 №357 (далі Інструкція №357) для забезпечення реагування на повідомлення про правопорушення або події в органах (підрозділах) поліції формуються наряди поліції в кількості, необхідній для своєчасного їх прибуття на місце події, з урахуванням наявної штатної чисельності.

Пунктом 10 Розділу ХІІІ Інструкції №357 визначено, що поліцейські чергової служби органів (підрозділів) поліції під час чергування озброюються пістолетами з двома спорядженими магазинами, а поліцейські, що входять до складу нарядів поліції, крім зазначеного озброєння, - ще й засобами індивідуального захисту (бронежилетом та захисним шоломом), активної оборони (гумовим або пластиковим кийком, засобами, спорядженими речовинами сльозогінної та дратівної дії, засобами обмеження рухомості). За необхідності з дозволу начальника органу (підрозділу) поліції їм можуть видаватися автоматична зброя та інші спеціальні засоби, визначені Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно з п.12 Розділу ХІІІ Інструкції №357 Наряд поліції, який прибув на місце події, повинен бути екіпірований відповідно до пункту 10 цього розділу. Контроль за екіпіруванням нарядів поліції при виїзді на місце події покладається: у ГУНП - на відповідального по ГУНП, у ТВП - на начальника ТВП та відповідального по ТВП (начальника СРПП), в УПП - на відповідального по УПП, в УПО - на відповідального по УПО.

Відповідно до п.13 Розділу ХІІІ Інструкції №357 під час чергування поліцейські, які залучені до несення служби в складі нарядів поліції, повинні перебувати на дільниці, визначеній для несення служби (зона оперативного реагування наряду поліції). У виняткових випадках, за вказівками оперативного чергового чи відповідального по підрозділу, наряди поліції здійснюють реагування на правопорушення або події, які вчинені на іншій дільниці, після інформування диспетчера. Залишати зону реагування нарядам поліції без дозволу диспетчера забороняється.

Пунктом 2 Розділу 1 Інструкції №357 визначено терміни група реагування патрульної поліції (далі - ГРПП) - наряд патрульної поліції у складі не менше двох поліцейських, які в зоні оперативного реагування виконують завдання із забезпечення публічної безпеки і порядку, взаємодії з населенням, безпеки дорожнього руху, запобігання правопорушенням або подіям та їх припинення, оперативного реагування на них;

З аналізу наведених норм, суд дійшов висновку, що визначений п.12 обов`язок бути екіпірованим відповідно до п.10 Розділу ХІІІ Інструкції №357 (зокрема шоломом) покладений на наряди поліції, який прибуває на місце події, при повідомленні про правопорушення.

Оскільки позивач виконував завдання у складі групи реагування патрульної поліції із забезпечення громадського порядку, безпеки дорожнього руху, а не перебував у складі наряд поліції на дільниці, суд дійшов висновку, що на нього не розповсюджуються вимоги п.12 Розділу ХІІІ Інструкції №357 щодо забезпечення засобами спеціального захисту, зокрема шоломом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що висновки службового розслідування стосовно порушення позивачам наведених вище норм щодо незабезпечення засобами спеціального захисту є необґрунтованими.

Стосовно висновків службового розслідування щодо не застосування вогнепальної зброї під час описаної вище події, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.46 Закону №580-VIII застосування вогнепальної зброї є найбільш суворим заходом примусу.

Відповідно до ч.4 ст.46 Закону №580-VIII поліцейський уповноважений у виняткових випадках застосовувати вогнепальну зброю:

1) для відбиття нападу на поліцейського або членів його сім`ї, у випадку загрози їхньому життю чи здоров`ю;

2) для захисту осіб від нападу, що загрожує їхньому життю чи здоров`ю;

3) для звільнення заручників або осіб, яких незаконно позбавлено волі;

4) для відбиття нападу на об`єкти, що перебувають під охороною, конвої, житлові та нежитлові приміщення, а також звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення;

5) для затримання особи, яку застали під час вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину і яка намагається втекти;

6) для затримання особи, яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також озброєної особи, яка погрожує застосуванням зброї та інших предметів, що загрожують життю і здоров`ю людей та/або поліцейського;

7) для зупинки транспортного засобу шляхом його пошкодження, якщо водій своїми діями створює загрозу життю чи здоров`ю людей та/або поліцейського.

На підставі ч.5 ст.46 Закону №580-VIII поліцейський уповноважений застосовувати вогнепальну зброю тільки після попередження про необхідність припинення протиправних дій і намір використання заходу примусу, визначеного цією статтею.

Згідно з ч.7 ст.46 Закону №580-VIII поліцейський уповноважений застосовувати вогнепальну зброю тільки з метою заподіяння особі такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в такій обстановці, для негайного відвернення чи припинення збройного нападу.

Відповідно до ч.9 ст.46 Закону №580-VIII поліцейському заборонено застосовувати вогнепальну зброю в місцях, де може бути завдано шкоди іншим особам, а також у вогненебезпечних та вибухонебезпечних місцях, крім випадків необхідності відбиття нападу або крайньої необхідності.

З аналізу наведених норм суд дійшов висновку, що застосування поліцейським вогнепальної зброї має виняткових характер з метою забезпечення охорони власного та інших осіб життя і здоров`я, а також з метою затримання злочинця у визначених випадках (особи, яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, озброєної особи).

Суд врахував, що наявності визначеного ч.4 ст.46 Закону №580-VIII випадку для застосування вогнепальної зброї висновки службового розслідування не містять, водночас вказано виключно про порушення вказаної норми.

Оцінюючи підстави для застосування позивачем вогнепальної зброї у ситуації, яка склалась, суд зазначає, що після отримання ударів позивач впав на землю. Після допомоги ОСОБА_2 піднятись та спроби переслідування порушника, його місцезнаходження не вдалось встановити.

Отже, до часу нанесення позивачу тілесних ушкоджень підстав для застосування вогнепальної зброї не було. При цьому після цих дій та втечі правопорушника наближеного контакту з ним, який би давав підстави застосування вогнепальної зброї також не було.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність у діях позивача порушення ч.4 ст.46 Закону №580-VIII щодо незастосування вогнепальної зброї, а тому протилежні висновки службового розслідування, суд вважає необґрунтованими.

Стосовно висновку службового розслідування про неповідомлення про подію за номером 102 і безпосереднього керівника, суд зазначає таке.

Відповідно до п.6 Розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 №100 (далі Порядок №100) поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

На підставі п.5 Розділу ІІ Порядку №100 заява (повідомлення), що надходить телефоном за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102», реєструється в ІТС ІПНП з автоматичним присвоєнням порядкових номерів ЄО.

Суд врахував, що у матеріалах справи наявна копія рапорту інспектора СРПП №3 Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області Тищенка Є.О. до начальника Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області Буштрукова Д.С. відповідно до якого ОСОБА_3 доповідає, що 14.05.2021 зареєстровано в ЄО за №4626 інформацію: Тілесні ушкодження.

Із вказаного рапорту суд встановив, що за результатами опрацювання вказаної інформації встановлено, що за номером « 102» зареєстровано подію №71802858 «Інші тілесні ушкодження». Заявник: ОСОБА_1 .

Крім того, наявною у матеріалах справи копією списку завдань, які направлялись на відпрацювання, підтверджено наявність на виконанні 14.05.2021 завдання «Перехват по авто шкода універсал сірого кольору на іноземній реєстрації…», що свідчить про повідомлення позивачем чергового органу поліції про вищевказані події.

Отже, позивачем дотримано вимоги п.6 Розділу ІІ Порядку №100 щодо повідомлення про подію за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102», а протилежні висновки службового розслідування спростовуються вказаними вище доказами.

Тому суд дійшов висновку, що позивач дотримався наведених вище норм, що регламентують діяльність поліції, а тому висновки службового розслідування стосовно наявності у діях позивача дисциплінарного проступку, суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, відповідно до ч.2 ст.74 КАС України не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми згідно зі ст.76 КАС України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Для забезпечення принципу верховенства права суд для вирішення спору врахував, що відповідач не надав доказів порушення позивачем вимог вищенаведених нормативно-правових актів, а отже, не довів, що у спірних правовідносинах діяв з дотриманням процедури, визначеної законом.

Оцінивши сукупності встановлені обставини справи суд дійшов висновку про необґрунтованість тверджень відповідача та висновку службового розслідування про допущення позивачем дисциплінарного проступку, що є порушенням вимог Дисциплінарного статуту та Закону №580-VIII.

Тому спірний наказ від 01.07.2021 №1865 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині оголошення позивачу догани позивачу є неправомірним і підлягає скасуванню, а відповідні позовні вимоги задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому суд дійшов висновку стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295, 370 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 01.07.2021 №1865 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині оголошення догани інспектору сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області капітану поліції ОСОБА_1 .

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 57, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ