Справа № 380/13800/21
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року

справа №380/13800/21

провадження № П/380/13987/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) 19.08.2021 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №121/3 від 22.03.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-XІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зарахувати до календарної вислуги років на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів період служби в державній установі «Личаківська виправна колонія №30»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області для призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-XІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів період служби в державній установі «Личаківська виправна колонія №30».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 повідомив, що наказом начальника ДУ «Личаківська виправна колонія №30» №89 о/с від 26.11.2018 з 26.11.2018 звільнений зі служби через хворобу, ГУ ПФУ у Львівській області призначено пенсію по інвалідності відповідно до статті 18 Закону №2262-ХІІ. Позивач зазначає, що відповідно до наказу №89 о/с від 26.11.2018 на дату звільнення його вислуга років у календарному обчисленні становила 20 років 5 місяців 00 днів, у пільговому - 26 років 05 місяців 22 дні. З посиланням на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові №805/3923/18а від 03.03.2021 позивач вважає, що на дату звільнення зі служби він набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ в розмірі, визначеному абзацом 1 пункту «а» статті 13 З Закону №2262-ХІІ. Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою, просив перевести його на інший вид пенсії, а саме з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років. ГУ ПФУ у Львівській області 22.03.2021 прийняло рішення №121/3 про відмову у переведенні на пенсію за вислугу років. Рішення мотивовано тим, що відповідно до розрахунку вислуги років на пенсію від 29.01.2019 його вислуга років на день звільнення (26.11.2018) у календарному обчислені становить 20 років 05 місяці 00 день, а тому відсутні підстави для переведення на пенсію по вислугу років відповідно до п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, стверджує, що за наявності вислуги років військової служби понад 24 роки має право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у цій справі отримав 02.09.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач відзиву на позов не подав, позовних вимог ОСОБА_1 не спростував. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. Суд на підставі частини шостої статті 162 КАС України вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд заслухав пояснення учасників справи, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм спірні правовідносини:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) проходив військову службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Відповідно до наказу №89 о/с від 26.11.2018 звільнений з органів кримінально-виконавчої служби з 26.11.2018 за статтею 77 пункту 1 пп. 2 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Вислуга років на день звільнення складала у календарному обчисленні 20 років 05 місяців 00 днів, у пільговому обчисленні 26 років 05 місяці 22 дні (а.с. 8).

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи, після звільнення з військової служби за заявою ОСОБА_1 йому призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) (а.с.13).

15.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою, просив перевести його на інший вид пенсії, а саме з пенсії по інвалідності, яку отримує, на пенсію за вислугу років. Подання цієї заяви позивач мотивує тим, що його вислуга років становить 26 років 05 місяців 22 дні (а.с. 7).

ГУ ПФУ у Львівській області 22.03.2021 листом №1300-5308-8/26265 повідомило ОСОБА_1 про прийняте ГУ ПФУ у Львівській області рішення №121/3 від 22.03.2021 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років (а.с. 6). Рішення №121/3 від 22.03.2021 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за вислугу обгрунтоване тим, що відповідно до розрахунку вислуги років на пенсію від 29.01.2019 вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення (26.11.2018) у календарному обчислені становить 20 років 05 місяці 00 день, а тому відсутні підстави для переведення на пенсію по вислугу років відповідно до п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 5).

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Стаття 46 Конституції Українизакріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон №2262-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Стаття 17 Закону №2262-XII визначає види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії. Згідно з пунктом б) частини першої цієї статті особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуєься служба в органах внутрішніх справ, поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Згідно з статтею 171 Закону №2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

17.07.1992 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі - Порядок № 393).

Пунктом 3 Порядку №393 визначено, що до вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби (п.г)).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (2262-12), крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління ПФУ від 30.01.2007 №3-1 (Порядок 3-1).

Відповідно до пункту 4 Порядку №3-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Відповідно до пункту 4 Порядку №3-1 рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Згідно з пунктом 6 Порядку №3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

Згідно з пунктом 14 Порядку 3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Відповідно до частини п?ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При прийнятті цього рішення суд враховує правову позицію Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловлену в постановах Верховного Суду:

І) Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а дійшов таких висновків: «[…] 9.13. Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку»;

ІІ) Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 відступив від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі №161/4876/17, від 15.08.2019 у справі №281/459/17, від 27.03.2020 у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону №2262-ХІІ. Верховного Суду та сформував такі правові висновки:

« 1. В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

2. Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.».

Здійснюючи оцінку аргументів сторін та досліджених доказів суд враховує наведені вище висновки Верховного Суду та керується такими міркуваннями:

ОСОБА_1 з 2018 року отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону №2262-ХІІ, а 15.03.2021 на підставі пункту 4 Порядку №3-1 звернувся із заявою про переведення його на пенсію за вислугу років на підставі цього ж Закону (а.с.7).

Необхідною умовою для виникнення права на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII є наявність в ОСОБА_1 на день звільнення з військової служби вислуги 24 календарних роки і більше. Відповідно до наведеної вище правової позиції Верховного Суду щодо застосування цієї норми права, для призначення пенсії за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Відповідно до наказу ДУ «Личаківська виправна колонія №30» №89 о/с від 26.11.2018 ОСОБА_1 обраховано на день звільнення зі служби (26.11.2018) вислугу років (календарну, зараховану на пільгових умовах) в розмірі 26 років 05 місяців 22 дні (а.с. 8).

Оскільки на день звільнення зі служби ОСОБА_1 мав визначену пунктом «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII вислугу - « 24 роки і більше», він має право на призначення йому пенсії за вислугу років. Оскільки відповідач відмовив ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII з мотивів недостатності вислуги років, така відмова є необґрунтованою та протиправною.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України суд, задовольняючи позовні вимоги, при формулюванні резолютивної частини рішення у цій справі обирає спосіб захисту, що призведе до ефективного поновлення відповідачем порушених прав позивача та виключить виникнення нових спорів на стадії виконання рішення суду.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, за правилами, визначеними статтею 139 КАС України судові витрати позивача компенсуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №121/3 від 22.03.2021 про відмову у переведенні на пенсію за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ідентифікаційний код 13814885) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII з 15.03.2021.

З метою виконання цього рішення суд встановлює такий порядок та спосіб: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з метою призначення ОСОБА_1 з 15.02.2021 пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII повинно зарахувати позивачу календарну вислугу років на пільгових умовах в розмірі 26 років 05 місяців 22 дні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ідентифікаційний код 13814885) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Москаль Р.М.