Справа № 320/6609/21
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року м. Київ № 320/6609/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., за участю секретаря судового засідання Касаткіної Ю.О.,

представника позивача: Божка А.В.,

представника відповідача: Збаржевецького О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тексіка» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тексіка» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби (правонаступник - Київська митниця) (далі - відповідач), в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA100080/2020/200030/2 від 01.12.2020.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки порушень вимог митного законодавства ним вчинено не було. Стверджував, що при митному оформленні товарів, які ввозилися на митну територію України, позивачем було визначено їх митну вартість за основним методом за ціною договору (контракту). Цей показник було заявлено в митній декларації, до якої додавалися всі необхідні документи для підтвердження ціни. Позивач вважає, що митний орган безпідставно не погодився з заявленою декларантом митною вартістю товарів, визначеною за ціною договору (контракту), внаслідок чого протиправно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням резервного методу визначення митної вартості товару.

Ухвалою суду від 09.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Від відповідача було витребувано додаткові докази по справі, які в установлений судом строку до суду не надійшли.

15.07.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатковими доказами, відповідно до якого відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просив суд позов задовольнити.

Ухвалою суду від 17.08.2021 постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

13.09.2021 від представника позивача надішли додаткові письмові пояснення по справі, відповідно до яких позивач просив суд замінити відповідача в порядку процесуального правонаступництва на Київську митницю.

17.09.2021 від відповідача надійшли заперечення на додаткові пояснення позивача та клопотання про заміну відповідача на його правонаступника.

Вирішуючи питання щодо заміни відповідача, суд виходив з такого.

Кабінетом Міністрів України 30.09.2020 прийнято постанову № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» (далі - Постанова № 895).

Пунктом 1 Постанови № 895 передбачено спосіб реорганізації територіальних органів Державної митної служби, зокрема, Київської митниці Держмитслужби, шляхом приєднання до Державної митної служби (створення єдиної юридичної особи).

Відповідно до пункту 2 Постанови № 895, територіальні органи Державної митної служби, що реорганізуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною митною службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень і функцій територіальних органів, що реорганізуються. Таке рішення приймається Державною митною службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної митної служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структури, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Наказом Держмитслужби від 19.10.2020 № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів» утворено Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

Згідно з наказом Державної митної служби України від 30.06.2021 № 472 «Про початок здійснення митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи» митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України з 00 год. 00 хв. 01.07.2021 розпочато здійснення функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи.

Таким чином, Київська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України розпочала свою діяльність з 01.07.2021. У свою чергу, Київська митниця Держмитслужби перебуває в стані припинення, що також підтверджується відомостями з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Положенням про Київську митницю, затвердженого наказом Державної митної служби України від 29.10.2020 № 489 передбачено, що Митниця з метою виконання повноважень делегованих Держмитслужбою, представляє свої інтересі та інтереси Держмитслужби в усіх без виключення судах, з усіма відповідними правами та обов`язками наданими законодавством для учасників судового процесу.

Згідно з вимогами статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відтак, суд протокольною ухвалою від 21.09.2021 занесеною до протоколу судового засідання, замінив відповідача Київську митницю Держмитслужби на правонаступника - Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ ВП: 43997555).

Ухвалою суду від 07.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, просив суд у задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у відзиві. Стверджував, що подані документи містять розбіжності та не мають всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тексіка» зареєстроване в якості юридичної особи 16.12.2002 (номер запису: 0005053 від 31.10.2005), в ході судового розгляду справи змінило адресу місцезнаходження на: 03144, м. Київ, вул. Наумова Генерала, буд. 23-Б, що підтверджується наявною в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацією за кодом в станом на час прийняття рішення.

З матеріалів справи слідує, що між Jiangsu Johnin Co., Ltd., компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці (далі - продавець), та ТОВ «Тексіка» 01.06.2020 був укладений Контракт № JJТ 01/06-20 (далі - контракт), відповідно до якого продавець бере на себе зобов`язання щодо поставки та продажу в порядку та строки, встановлені контрактом, текстильної продукції, яка іменується як товар (а.с. 17-20).

Відповідно до пунктів 1.2, 1.4, 1.5, 2.1, 3.2, 3.4 та 4.1 контракту, продавець і позивач погодили, зокрема, що номенклатура, кількість, ціна та загальна вартість товару вказуються окремо в додатках (специфікаціях) до контракту, які є його невід`ємною частиною.

Поставка товару здійснюється продавцем партіями. На кожну партію товару сторони контракту узгоджують та затверджують додаток (специфікацію) до контракту.

Загальний об`єм та умови поставок визначаються відповідно до додатків (специфікацій) до контракту, які є його невід`ємною частиною.

Базис поставки товару встановлений контрактом на умовах FOB (будь-який порт Китайської Народної Республіки) відповідно до правил «Incoterms 2000», якщо інші умови товару не вказані у відповідному додатку (специфікації) до контракту.

Ціна товару, що постачається за контрактом, узгоджена сторонами на FOB (будь-який порт Китайської Народної Республіки) відповідно до правил «Incoterms 2000», якщо інші умови поставки товару не вказані у відповідному додатку (специфікації) до контракту.

У вартість товару включається вартість упаковки, маркування, вартість тари, сертифікат про походження. Усі витрати, пов`язані з виконанням контракту в країні продавця, несе продавець, на території інших країн - позивач.

Оплата товару за контрактом здійснюється позивачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця у розмірі 100% передоплати, а також можливе відтермінування платежу протягом 180 (ста вісімдесяти) календарних днів із дня підписання специфікації.

09.06.2020 між позивачем та продавцем було укладено додаткову угоду № 1 до контракту шляхом внесення змін в реквізити позивача.

21.08.2020 позивач і продавець уклали специфікацію № JJТ 003-1 до контракту (далі - специфікація), відповідно до якої продавець передав у власність позивача, а позивач прийняв та зобов`язався оплатити на умовах контракту наступний товар (далі - товар): тканина підкладкова, Т 190, пофарбована, полотняного переплетення, завширшки 150±5 см, 100% поліефір, товарна позиція відповідно до діючого на момент укладення специфікації української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД), в кількості 116 925 пог.м. за ціною 0,22 доларів США за 1 пог.м., виробник: продавець (далі - Товар 1); тканина підкладкова, Т 190, вибілена, полотняного переплетення, завширшки 150±5 см, 100% поліефір, товарна позиція відповідно до УКТ ЗЕД, в кількості 4 026 пог.м. за ціною 0,22 доларів США за 1 пог.м., виробник: продавець (далі - Товар 2) (далі - товар).

Загальна вартість товару за специфікацією складає 26 609, 22 доларів США.

Позивач 21.08.2020 перерахував на користь продавця грошові кошти за товар в рамках контракту в розмірі 6150, 00 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 17 від 21.08.2020, з яких 5500, 00 доларів США сплачені за товар.

Продавець 16.10.2020 відповідно до контракту та специфікації виставив позивачу до сплати інвойс № XHQ309-14&15-1 на загальну суму 26 609, 22 доларів США на умовах поставки товару FOB м. Нінбо, Китайська Народна Республіка.

Позивач 20.11.2020 перерахував на користь продавця грошові кошти за товар в рамках контракту в розмірі 21 109, 22 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 93 від 20.11.2020, з яких 21 109, 22 доларів США сплачені за товар.

30.11.2020 позивачем подано до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію ІМ40ДЕ № UA100080/2020/529316, у графах 31 якої позивачем був зазначений товар.

Відповідно до граф 20, 22 та 42 митної декларації ІМ40ДЕ № UA100080/2020/529316, загальна вартість товару складає 26 609,22 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах FOB м. Нінбо, Китайська Народна Республіка.

Позивачем були понесені витрати щодо перевезення товару на загальну суму 700, 00 доларів США. Таким чином, загальна митна вартість спірного товару складає 27 309, 00 доларів США.

Позивачем до Київської митниці Держмитслужби разом із зазначеною митною декларацією подано такі документи: контракт; специфікацію; інвойс; договір транспортної експедиції № HW-001 від 07.03.2018 укладений між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем; довідку про транспортно-експедиційні витрати № HS-207-3/2020 від 21.10.2020, виданої експедитором; пакувальний лист продавця б/н від 16.10.2020 до інвойса; коносамент № ZIMUNGB9594279 від 21.10.2020; прас-лист продавця б/н від 21.08.2020.

30.11.2020 декларант отримав від відповідача електронне повідомлення про надання додаткових документів та інформації про правильність зазначення митної вартості товарів, а саме: виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікації, прейскурантів (прайс-листів), виробника товару; копії митної декларації країни відправлення з урахуванням статті 254 МК України; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на запит відповідача позивач 01.12.2020 надав відповідачу листом № 1071 (далі - лист) відповідні пояснення з додатковими документами, зокрема: щодо банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої оплати та виписки з бухгалтерської документації, позивач повідомив відповідачу, що ним 21.08.2020 перераховано на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 6150, 00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 17, з яких 5500, 00 доларів США були сплачені за товар; 20.11.2020 позивач перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 21 109, 22 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 93, з яких 21 109, 22 доларів США були сплачені за товар.

Позивачем також було надано картку рахунку бухгалтерського обліку 3712 у розрізі перерахованих авансів на користь продавця за специфікацією за 2020 рік та повідомлено, що станом на день підписання листа № 1071 у позивача були відсутні будь-які інші бухгалтерські документи, пов`язані з поставкою спірного товару, крім зазначених у листі банківських платіжних документів та транспортних (перевізних) документів, оскільки сам товар ще не було взято на бухгалтерський облік позивача з підстав знаходження у зоні митного контролю відповідача та не був випущений у вільний обіг.

Щодо транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (договір, заявки тощо) позивач повідомив відповідача про надання йому транспортного документа - коносаменту, договору транспортної експедиції та довідки про транспортно-експедиційні витрати, якими підтверджений факт перевезення товару з території Китайської Народної Республіки до місця ввезення на митну територію України, а також вартості перевезення, навантажувально-розвантажувальних робіт та винагороди експедитора, яка склала 700, 00 доларів США.

Додатково позивачем було надано відповідачу фотокопії таких документів: інвойс № 207 від 21.10.2020, акт прийому-передачі наданих послуг № 207 від 26.11.2020, платіжне доручення в іноземній валюті № 95 від 23.11.2020, згідно з яким позивачем на рахунок експедитора перераховано оплату згідно з договором транспортної експедиції в розмірі 6 250, 00 доларів США, з яких 1 700, 00 доларів США було зараховано як оплату згідно з інвойсом експедитора за організацію доставки позивачу трьох партій товару, у тому числі й товару, придбаного згідно з інвойсом. На підтвердження вказаних обставин надав карту рахунку бухгалтерського обліку 3712 у розрізі перерахованих авансів на користь експедитора за інвойсом експедитора за 2020 рік.

Щодо страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, позивач звернув увагу відповідача, що в нього були відсутні будь-які страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, оскільки відповідно до специфікації та інвойса поставка спірного товару відбувалась на умовах FOB м. Нінбо, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2010), які не передбачають зобов`язань ані продавця, ані позивача щодо укладення договору (контракту) страхування товару.

Позивач також зазначив, що він на добровільних засадах не укладав будь-яких договорів страхування, пов`язаних зі спірним товаром. Таким чином, у позивача відсутні будь-які зобов`язання щодо підтвердження витрат на страхування товару, адже воно не здійснювалося.

Щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, позивач звернув увагу відповідача, що в нього були відсутні станом на день підписання листа будь-які каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) продавця щодо товару, крім того, який вже надавався позивачем відповідачу разом із митною декларацією № UA100080/2020/529316.

При цьому, позивач вказав, що чинне законодавство не містить обов`язкової форми прайс-листа та кожен виробник та/або продавець товару формує свій прайс-лист відповідно до власної комерційної політики, зазначаючи в ньому ту інформацію, яку він вважає доцільною. Більше того, прайс-лист носить виключно інформаційний характер та не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, адже він не міститься в переліку документів, визначеному в частині другій статті 53 МК України.

Щодо копії митної декларації країни відправлення з урахуванням вимог статті 254 МК України, позивач звернув увагу відповідача, що в нього були відсутні станом на день підписання листа копія митної декларації країни відправлення, у тому числі з урахуванням вимог статті 254 МК України. Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання копії митної декларації країни відправлення та експертного висновку лише за умови їх наявності у позивача.

Щодо висновків про вартісні та якісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, позивач повідомив відповідачу, що станом на дату складання листа у нього були відсутні висновки спеціалізованих експертних організацій та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. При цьому відповідно до частини другої статті 53 МК України такі висновки та формація не є обов`язковими документами для підтвердження заявленої декларантом митної вартості, а приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо подання таких документів лише за умови їх наявності у позивача.

Київською митницею Держмитслужби було відмовлено позивачу в митному оформленні (випуску) задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100080/2020/00212.

Підставою для відмови в митному оформленні було прийняте митним органом рішення про коригування митної вартості товарів № UA100080/2020/200030/2 від 01.12.2020, яким відповідач застосував другорядний (резервний) метод для визначення митної вартості товару.

Київською митницею Держмитслужби у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів № UA100080/2020/200030/2 від 01.12.2020 зазначено, що за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією ІМ40ДЕ № UA100080/2020/529316 встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на визначення митної вартості товарів та не містять всіх відомостей, які б підтверджували числові значення складових заявленої митної вартості, зокрема: пунктом 4.1 поданого до митного оформлення зовнішньоекономічного договору від 01.06.2020 № JJТ 01/06-20 передбачено, що (мова оригіналу російська): «Оплата товара по настоящему контракту производится покупателем путем перечисления денежных средств» на банковский счёт продавца в виде 100% предоплаты, а также возможна от строчка платежа в течение 180 (сто восемьдесят) календарных дней со дня подписания спецификации.». однак, подана до митного оформлення специфікація від 21.08.2020 № JJТ_003-1 не містить відомостей щодо умов оплати за товар.

Декларантом до митного оформлення не подано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої оплати.

Відповідно до відомостей, заявлених в митній декларації та інформації поданого рахунку-фактури від 16.10.2020 № XHQ309-14&15-1 поставка задекларованих товарів здійснюється на умовах FOB-NINGBO.

Крім того, поданий декларантом прас-лист від 21.08.2020, виставлений на умовах FOB-NINGBO, не містить інформації щодо пропозицій для продажу оцінюваних товарів належним покупцям, містить лише товарні позиції, що збігаються із задекларованими у митній декларації товарами, також, поданий прас-лист не містить часового періоду, протягом якого зазначені виробником ціни є дійсними, отже він не відображає дійсну вартість товару у розумінні положень статті VІІ Генеральної угоди з тарифів та торгівлі.

Отже, на думку митного органу, документи, які подані декларантом до митного оформлення не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи викладене, відповідно до частини другої статті 58 Кодексу, з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

З метою підтвердження числових складових митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимогам частин другої та третьої статті 53, статті 57 МК України додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні.

Однак у строк, встановлений частиною третьою статті 53, пункту 2 частини другої статті 255 Кодексу, декларантом надано додаткові документи не у повному обсязі. При цьому надані додатково документи не усувають виявлені розбіжності та не підтверджують об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість, оскільки містять додаткові розбіжності.

Надані платіжні доручення від 21.08.2020 № 17 та від 20.11.2020 № 93 неможливо ідентифікувати з цією поставною, оскільки у графі 70 «призначення платежу» зазначений лише номер контракту та дата, згідно з яким відбулась оплата за товар. Платіжне доручення не містить посилання на інвойс, тому ідентифікувати зазначену оплату з цією партією товарів неможливо.

Відповідачем зазначено, що відповідно до пункту 2.2 Порядку оформлення платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 216 від 28.07.2008 (зі змінами) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за № 910/15601, платник заповнює реквізит «Призначення платежу» таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.

Крім того, подані до митного оформлення 01.12.2020 банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару від 21.08.2020 № 17 на суму 6 150, 00 USD та від 20.11.2020 № 93 на суму 21 109, 22 USD не можливо ідентифікувати з цією поставкою, оскільки сума поставки за поданим до митного оформлення рахунком-фактурою від 16.10.2020 № XHQ309-14&15-1 становить 26 609, 2200 USD, а загальна сума вказаних платіжних доручень становить 27 259, 22 USD.

У платіжному дорученні в іноземній валюті від 23.11.2020 № 95 на суму 6250 USD в графі 70 «призначення платежу» зазначено «prepayment for sea freight» (попередня оплата за морське перевезення) та номер і дату контракту, відповідно до якого здійснено попередню оплату вартості морського перевезення.

Вартість морського перевезення відповідно до поданої до митного оформлення довідки про транспортно-експедиційні витрати від 21.10.2020 № HS-207-3-/2020 становить 700 USD. Таким чином, платіжне доручення від 23.11.2020 № 95 на суму 6250 USD не можливо ідентифікувати за цією поставкою.

Зазначено також, що декларантом не подано додаткових документів у повному обсязі, про що зазначено у листі № 1071, який надіслано до митниці 01.12.2020.

Таким чином, причинами, через які заявлену декларантом митну вартість товарів не може бути визнано було: неподання декларантом всіх запрошених документів; відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

Разом з тим, митним органом було проведено порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів і з довідковою інформацією та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VІІ Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947). Зокрема, у митного органу наявна інформація щодо рівня митної вартості подібних (аналогічних) товарів за вищими рівнями митної вартості.

Зазначено, що рішення винесено без урахування термінів, передбачених статтею 53 Кодексу, на письмове прохання уповноваженої особи (лист від 01.12.2020 № 1071).

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операцій з ідентичними товарами, прийнятої митним органом умов, зазначених у статті 59 Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, та прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у статті 60 Кодексу. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 Кодексу.

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків.

Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу.

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законом України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Зазначено, що у митниці була наявна інформація щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, МД від 04.11.2020 № UА100430/2020/12092, МД від 21.10.2020 № UА100080/2020/526509, МД від 28.08.2020 № UА100020/2020/039170.

Крім того, у відповідності до частини п`ятої статті 55 Кодексу, з позивачем проведена процедура консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів на підставі інформації, яка наявна в митних органах. Процедура консультацій проведена шляхом надання письмового повідомлення.

Не погоджуючись з правомірністю рішення відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає таке.

Відносини, що пов`язані зі справлянням митних платежів, врегульовані Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України (далі - ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування.

МК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Частиною першою статті 246 МК України передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України регламентовано, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно з приписами частинам сьомої та восьмої статті 257 МК України, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України в силу приписів статті 49 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно зі статтею 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частиною першою та третьою статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 57 МК України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначено статтею 53 МК України.

Згідно з частинами першою та другою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною шостою статті 53 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Указана правова норма кореспондується з приписами статті 318 МК України, якими визначено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Зазначене відповідає положенням пункту 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено наступні стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Частиною другою статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Пунктом 1 частини четвертої статті 54 МК України передбачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В силу вимог пунктів 1 та 2 частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Такими додатковими документами, відповідно до частини третьої статті 53 МК України є: договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписка з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копія митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, право митного органу на витребування у декларанта або уповноваженої ним особи додаткових документів за наведеним вище переліком виникає виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті (тобто основні документи), містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноваженої ним особи зобов`язані протягом 10 календарних днів надати за наявності такі додаткові документи.

Частиною шостою статті 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз вимог частини третьої статті 53, частин другої, четвертої-шостої статті 54, статті 58 МК України дає підстави стверджувати, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

За правилом, визначеним пунктом 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, у випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Згідно з положеннями частини третьої статті 53 МК України, додаткові документи (за наявності) подаються декларантом протягом 10 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги органу доходів і зборів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Суд зазначає, що законодавцем встановлений вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, перелік яких зазначений у частині другій статті 53 МК України.

У ході судового розгляду справи судом установлено, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів було винесене відповідачем у зв`язку з не підтвердженням позивачем витрат на транспортування оцінюваних товарів та витрат на страхування цих товарів.

Проте з такими твердженнями відповідача суд не погоджується з огляду на таке.

Під час розгляду справи судом досліджено представлені позивачем контракт, специфікацію, інвойс № XHQ309-14&15-1 від 16.10.2020, в якому є посилання на контракт та специфікацію, платіжні доручення позивача в іноземній валюті № 17 від 21.08.2020 та № 93 від 20.11.2020, картку рахунку бухгалтерського обліку позивача 3712, договір транспортної експедиції № HW-001 від 07.03.2018, укладений між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем, довідку про транспортно-експедиційні витрати № HS-207-3/2020 від 21.10.2020, виданої експедитором, пакувальний лист продавця б/н від 16.10.2020 до інвойса, коносамент № ZIMUNGB9594279 від 21.10.2020, прас-лист продавця б/н від 21.08.2020, зі змісту яких слідує, що товар постачався продавцем позивачу на умовах FOB м. Нінбо, Китайська Народна Республіка, а сама вартість товару в розмірі 27 309, 22 доларів США з урахуванням розміру витрат щодо перевезення в сумі 700, 00 доларів США, які підлягають до сплати позивачем за перевезення товару в контейнері № ZIMU2950995 з порту м. Нінбо, Китайська Народна Республіка до митної території України, відповідає заявленій позивачем митній вартості товару в митній декларації IM40ДЕ № UA100080/2020/529316 від 30.11.2020 в розмірі 26 609, 22 доларів США (+ 700, 00 доларів США витрат на перевезення).

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив перевезення товару з порту м. Нінбо, Китайська Народна Республіка до місця ввезення на митну територію України. Розмір витрат на перевезення склав 700, 00 доларів США, що підтверджується інвойсом № 207 від 21.10.2020, виставленим Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited, актом прийому-передачі наданих послуг № 207 від 26.11.2020, складеним між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем, та довідкою Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited про транспортно-експедиційні витрати № HS-207-3/2020 від 21.10.2020.

Судом установлено, що загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) в митній декларації IM40ДЕ № UA100080/2020/529316 від 30.11.2020, склала 26 609, 22 доларів США, тобто позивач збільшив вартість спірного товару на розмір понесених ним витрат на транспортування оцінюваного товару до місця ввезення на митну територію України в 700, 00 доларів США.

Так, 23.11.2020 позивач перерахував на користь експедитора грошові кошти в рамках договору транспортної експедиції в розмірі 6 250, 00 доларів США, що підтверджено платіжним дорученням № 95, з яких 700, 00 доларів США були сплачені за перевезення спірного товару з території Китайської Народної Республіки до місця ввезення на митну територію України.

За вказаних обставин, суд уважає необґрунтованими висновки митного органу про те, що позивач не підтвердив витрати на транспортування товару до митної території України.

Крім того суд звертає увагу, що у частині другій статті 53 МК України наведений невичерпний перелік транспортних (перевізних) документів, які може надати декларант для підтвердження витрат на транспортування товару до митного кордону України.

Суд зазначає, що наданих позивачем транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів було достатньо для підтвердження такої складової митної вартості спірного товару як його транспортування до митної території України.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача, що позивач не підтвердив витрати на страхування товару, адже відповідно до умов поставки FOB ані продавець, ані позивач не мали жодних зобов`язань щодо страхування спірного товару, а відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції.

Судом також установлено, що позивач повідомив у своєму листі відповідачу, що він додатково не страхував спірний товар. Аналогічне підтвердження міститься у довідці Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited про транспортно-експедиційні витрати № HS-207-3/2020 від 21.10.2020.

Крім того судом установлено, що позивач 21.08.2020 та 20.11.2020 перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 6150, 00 доларів США та 21 109, 22 доларів США відповідно, що підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті № 17 від 21.08.2020 та № 93 від 20.11.2020, які наявні у матеріалах справи.

За вказаних обставин безпідставним є неврахування відповідачем поданих позивачем платіжних доручень, оскільки відповідно до них та картки рахунку бухгалтерського обліку позивача 3712 за період 2020 року у розрізі перерахованих авансів на користь продавця за специфікацією позивач 21.08.2020 та 20.11.2020 перерахував 6150, 00 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 17 від 21.08.2020, з яких 5500, 00 доларів США були сплачені за товар та 21 109, 22 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 93 від 20.11.2020, з яких 21 109, 22 доларів США саме в рахунок оплати спірного товару, придбаного позивачем за специфікацією у продавця.

Суд також уважає необґрунтованим відхилення митним органом наданого позивачем прайс-листа продавця від 21.08.2020, оскільки приписами чинного законодавства України не передбачені вимоги до змісту такого документа як прайс-лист, а тому виробник (продавець) може його формувати відповідно до власної комерційної політики.

Суд відхиляє твердження відповідача про те, що підставою для проведеного коригування стало те, що позивач у відповідь на запит відповідача не надав витребовувані ним копію митної декларації країни відправлення й висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, адже ці документи носять виключно інформаційний характер, а обов`язок щодо їх надання у декларанта на обґрунтований запит митного органу в силу вимог частини третьої статті 53 МК України виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта.

Суд зазначає, що в листі № 1071 позивач повідомив відповідачу про відсутність у нього копії митної декларації країни відправлення й висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відтак, ненадання документів, які відсутні в декларанта, не свідчить про неналежне виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.

Суд зазначає, що витребування відповідачем у його запиті щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості спірного товару позивача виписки з бухгалтерської документації було передчасним, адже станом на день направлення запиту відповідача спірний товар знаходився в зоні митного контролю Київської митниці Держмитслужби та не був випущений у вільний обіг на митну територію України, що зумовлювало об`єктивну відсутність витребуваних документів у позивача.

Суд критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не спростовують заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, а саме: контрактом, специфікацією, інвойсом № XHQ309-14&15-1 від 16.10.2020, в якому є посилання на контракт та специфікацію, платіжними дорученнями позивача в іноземній валюті № 17 від 21.08.2020 та № 93 від 20.11.2020, карткою рахунку бухгалтерського обліку позивача 3712, договором транспортної експедиції № HW-001 від 07.03.2018, укладеного між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем, довідкою про транспортно-експедиційні витрати № HS-207-3/2020 від 21.10.2020, виданої експедитором, пакувальним листом продавця б/н від 16.10.2020 до інвойса, коносаментом № ZIMUNGB9594279 від 21.10.2020, прас-листом продавця б/н від 21.08.2020, та не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про не доведення відповідачем, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Зі змісту рішення відповідача № UA100080/2020/200030/2 від 01.12.2020 слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Щодо правомірності застосування відповідачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, суд виходить з такого.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Так, суд зазначає, що під час вибору методу визначення митної вартості товару, в силу статті 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Так, відповідач при винесенні оскаржуваного рішення зазначив, що другорядний метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не був застосований через відсутність інформації для його застосування.

Водночас, як підтверджується матеріалами справи і не спростовано відповідачем, відповідач при митному оформленні МД UA100080/2020/517006, відповідно до якої митна вартість подібного (аналогічного) товару 2 у цій митній декларації до спірного товару 1 складає 3, 53 доларів США/кг (817 100, 96 грн./26, 5999/8 695 кг).

Позивач визначив митну вартість спірного товару 1 у митній декларації UA №100080/2020/529316 - 2, 89 доларів США/кг (751 563, 79 грн/28, 4681/9 120 кг).

Відповідач скоригував митну вартість товару 1 з 26 400,21 доларів США до 41 216,06 доларів США до рівня 4,52 долари США (41 216, 06 доларів США/9 120 кг).

Отже, відповідач не довів правомірності не застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, що є окремою підставою для тверджень про неправомірність рішення про коригування митної вартості товарів.

Також, як убачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дати та номери митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Суд зазначає, що митна вартість спірного товару, визначена позивачем у митній декларації ІМ40ДЕ № UA100080/2020/529316, складає 2,89 доларів США/кг (751 563, 79 грн. / 28,4681 / 9 120 кг), у той час як відповідач відповідно до спірного рішення скоригував митну вартість товару з 26 400, 21 доларів США до 41 216, 06 доларів США.

Отже, висновки відповідача щодо документального непідтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі МД від 04.11.2020 № UА100430/2020/12092, МД від 21.10.2020 № UА100080/2020/526509, МД від 28.08.2020 № UА100020/2020/039170 є протиправним.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.

Отже, у відповідача під час винесення рішення про коригування митної вартості товарів № UA100080/2020/200030/2 від 01.12.2020 не було достатніх підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

Допитана в якості свідка ОСОБА_1 - державний інспектор Київської митниці надала пояснення по товару 1 і вказала, що було застосовану при визначені митної вартості товару резервний метод по декларації UA 100080/2020/526509 і скориговано митну вартість товару 1 до 0,2350 доларів США за 1 кв.м.

По товару 2 пояснення не надала, причини коригування митної вартості не пояснила, так само не надала пояснення по якій із митних декларацій, які були використані при коригуванні митної вартості, було визначено вартість товару 2 на рівні 0,2350 доларів США за 1 кв.м.

Як установлено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності його рішення.

Натомість, позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не були спростовані відповідачем.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду жодних належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд доходить висновку про протиправність рішення відповідача, а відтак вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує таке.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2270, 00 грн. згідно з платіжним дорученням № 2150 від 01.06.2021.

Суд, керуючись частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги результат вирішення спору щодо задоволення позовних вимог, присуджує позивачеві 2270, 00 грн. понесених витрат з оплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Тексіка» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA100080/2020/200030/2 від 01.12.2020.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тексіка» (; місцезнаходження: 03144, м. Київ, вул. Наумова Генерала, буд. 23-Б) судовий збір у розмірі 2270, 00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 0 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (код ЄДРПОУ ВП: 43997555; місцезнаходження: 03124, м. Київ, вул. Гавела Вацлава, 8-А).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення 29 листопада 2021 р.