Справа № 280/6262/19
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 листопада 2021 року Справа № 280/6262/19 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацький Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.06.2019 №0-0809,

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення рішення від 21.06.2019 №0-0809, яке оформлено Головним управлінням ДФС у запорізькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об`єкт нерухомості, а саме житловий будинок загальною площею 306,7 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачем при прийняття податкового повідомлення рішення від 21.06.2019 №0-0809 не застосовано п. 6.1.1. «Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» від 11.07.2017, яким встановлена нульова ставка оподаткування для нежитлових об`єктів, що знаходяться на присадибній ділянці приватного житлового сектору і не використовується в комерційній діяльності, а саме: гаражі, сараї, баня, вбиральні, котельні, підвали. З наведених пісдтав позивач просить суд позов задовольнити.

Ухвалою суду від 17.12.2019 позовну заяву залишено без руху та надано 10-ти денний строк на усунення недоліків.

20.01.2020 позивачем через канцелярію суду (вх. №2813) подано заяву на усунення недоліків.

У зв`язку із знаходження судді Сацького Р.В. у додатковій відпустці з 16.01.2020 по 31.01.2020, що підтверджується довідкою № 02-35/20/9 від 03.02.2020, розгляд даної заяви здійснено у першій робочий день.

Ухвалою суду від 03.01.20 відкрито спрощене провадження по справі та призначено судове засідання на 26.02.2020 о/об 16 год. 30 хв.

10.11.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощенного позовного провадження. Судове засідання призначено на 07 грудня 2020 року об 15 год. 45 хв.

14.02.2020 від представника відповідача через канцелярію суду (вх.7089) надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що під час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яким позивачу визначалось грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, Головне управління ДПС у Запорізькій області керувалося вимогами нормативних актів, що діяли у 2018 році, а саме рішенням Кам`янсько-Дніпровської міської ради від 11.07.2017 № 8, яким визначені ставки податку на нерухоме майно для об`єктів нежитлової нерухомості. Зокрема, цим рішенням встановлено ставки податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб на 2018 рік у розмірі 0,5 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування (3723 грн*0,5%=18615,00 грн). Враховуючи вищенаведене, за наявності у ОСОБА_1 житлового будинку загальною площею 306,7 кв.м, платнику були визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та сформовано Головним управлінням ДПС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення від 21.06.2019 №0-0809 на суму 3475,42 грн за 2018 рік. За таких обставин, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

14 лютого 2020 року ухвалою суду зупинено провадження у справі до 14 травня 2020 року об 09 год. 00 хв.

14 травня 2020 року ухвалою суду продовжено зупинення у справі до 19 жовтня 2020 року об 09 год. 30 хв.

19 жовтня 2020 р. ухвалою суду продовжено зупинення у справі до 16 грудня 2020 року.

16 грудня 2020 р. ухвалою суду продовжено зупинення провадження у справі до 24 лютого 2021 року об 14 год. 10 хв.

24 лютого 2021 р. ухвалою суду продовжено зупинення провадження у справі до 12 квітня 2021 року об 11 год. 00 хв.

24 лютого 2021 р. ухвалою суду продовжено зупинення провадження у справі до 12 квітня 2021 року об 11 год. 00 хв.

12 квітня 2021 р. ухвалою суду поновлено провадження у справі. Судове засідання призначено на 12 квітня 2021 року об 11 год. 00 хв.

12 квітня 2021 року ухвалою суду замінено відповідача по справі, а саме - з Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 166; ) на Головне управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663).

Відкладено судове засідання на 06 травня 2021 року об 17 год. 00 хв.

06 травня 2021 року ухвалою суду замінено Головне управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 166: ) на правонаступника - Головне управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 166: код ЄДРПОУ ВП 44118663).

Судове засідання відкладено на 28 травня 2021 року об 16 год. 00 хв.

28 травня 2021 року ухвалою суду зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/7433/20.

17 червня 2021 року ухвалою суду поновлено провадження у справі з 27 вересня 2021 року. Призначено судове засідання на 27 вересня 2021 року об 10 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 27.09.2021 зупинення провадження у справі для примирення сторін до 29.11.2021 о/об 14 год. 20 хв.

Ухвалою суду від 29.11.2021 поновлено провадження по справі та призначено судове засідання на 29.11.2021 о/об 14 год. 20 хв.

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження без уачсті представника відповідача. Проти задоволення судом позовних вимог заперечує у повному обсязі.

29.11.2021 від представника позивача через канцелярію суду (вх. №70238) подано клопотання про зупинення провадження по справі з підстав п. 1 ч. 1 ст. 236 КАС України.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Фабула пункту 1 частини 1 ст. 236 КАС Уккраїни передбачає зупинення провадження у справі в разі: смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи, ліквідації суб`єкта владних повноважень, іншого органу, а також злиття, приєднання, поділу, перетворення юридичної особи, які були стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, - до встановлення правонаступника.

З наведеного клопотання судом не вбачається підстав для зупинення справи з підстав п. 1 ч. 1 ст. 236 КАС України.

У судовому засідання представник позивача до суду не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Суд, оцінивши обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано нерухоме майно щодо іпотеки: житловий будинок загальною площею 306,7 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

21.06.2019 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області було винесено податкове повідомлення-рішення № 0-0809 у відповідності до положень пп. 54.3.3 п. 54.3 статті 54, пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України про визначення позивачу грошового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами,які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» у розмірі 3475,42 грн за 2018 рік, яке було направлено на адресу платника засобами поштового зв`язку та отримано останнім 20.08.2019.

13.09.2019 позивачем до Державної податкової служби оскаржено вказане податкове повідомлення-рішення.

Рішенням Державної податкової служби від 13.11.2019 № 1П/99-00-08-05-04-14 податкове повідомлення-рішення від 21.06.2019 № 0-0809 залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Вважаючи прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення протиправним позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 16.1 ст.16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно п.п. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п.п. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Відповідно до п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Відповідно до положень пункту 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України визначено порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків. Зазначені рішення офіційно оприлюднюються відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Наведеною нормою передбачено обов`язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення. Зазначена норма розрізняє період опублікування рішення ради, плановий період та наступний період, кожен з яких має самостійне правове значення та не може співпадати в часі.

Згідно з пунктом 2.1 статті 2 ПК України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Жодних змін до вищезазначених положень ПК України внесено не було, дія зазначених положень на 2018 рік законодавцем не зупинялась, місцеві ради не звільнялись від обов`язку при встановленні нового виду місцевого податку дотримуватись вимог підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України.

Отже, зміст наведених положень дає підстави для висновку, що місцеві ради мають обов`язково встановити (відповідним рішенням місцевої ради) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової та нежитлової нерухомості. Таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Вказана позиція кореспондується з викладеною в постанові Верховного Суду у справі №820/4378/16 від 12.03.2020.

Наявність у ПК України норм, які регулюють правила справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не є підставою для його справляння за відсутності відповідного рішення місцевої ради, оскільки Верховна Рада України відповідно до підпункту 12.1.2 пункту 12.1 статті 12 ПК України лише встановлює перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Відповідно до підпункту 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України, у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Судом встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене з урахуванням ставок податку на нерухоме майно, відмінного від земельних ділянок, які закріплені у рішенні Кам`янсько-Дніпровської міської ради від 11.07.2017 №8.

Якщо таке рішення не буде опубліковане до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому підлягає застосуванню відповідний податок, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.

Згідно «Положенням про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», затвердженим рішенням Камянсько-Дніпровської міської ради №8 від 11.07.2017, встановлено ставки податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб на 2018 рік у розмірі 0,5 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування (3723 грн*0,5%=18,615 грн).

Згідно з пп. 14.1.129 п. 14.1. ст. 14 ПК України об`єкти житлової нерухомості - будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки; будівлі, віднесені до житлового фонду, поділяються на такі типи:

а) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень;

б) прибудова до житлового будинку - частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін, і яка має з основною частиною будинку одну <або більше) спільну капітальну стіну;

в) квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання;

г) котедж - одно-, півтораповерховий будинок невеликої житлової площі для постійного чи тимчасового проживання з присадибною ділянкою;

ґ) кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах - ізольовані помешкання в квартирі, в якій мешкають двоє чи більше квартиронаймачів;

14.1.129.2. садовий будинок - будинок для літнього (сезонного) використання, який в питаннях нормування площі забудови, зовнішніх конструкцій та інженерного обладнання не відповідає нормативам, установленим для житлових будинків;

14.1.129.3. дачний будинок - житловий будинок для використання протягом року з метою позаміського відпочинку.

У пп. 14.1.129 п. 14.1 ст. 14 ПК України закріплено законодавче розуміння «об`єкту житлової нерухомості», якими є будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки, у якій міститься застереження стосовно поділу житлових будинків на житлові будинки квартирного типу різної поверховості (до яких будинок позивача не відноситься) та житлові будинки садибного типу, якими є житлові будинки, розташовані на окремій земельній ділянці, які складаються із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень.

Отже, за наявності у власності фізичної особи - платника податку житлового будинку податок обчислюється з огляду на загальну площу такого об`єкта нерухомості незалежно від площі допоміжних приміщень такого будинку.

Аналіз наведених вище норм Податкового кодексу України свідчить, що при визначенні бази оподаткування житлової нерухомості, законодавець не виключає допоміжні приміщення в житловому будинку із загальної площі оподаткування.

Згідно п.п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що на фізичних та юридичних осіб, в тому числі нерезидентів, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості покладається обов`язок зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та нарахування позивачу податку була наявність у останнього у власності об`єкту житлової нерухомості, а саме будівлі загальною площею 306,7 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16990936, позивач дійсно є власником житлового бдинку загальною площею 306.7 кв.м. (житлова площа: 90.3 кв.м).

Так, позивач зазначає, що належний останньому наведений об`єкт нерухомості загальною площею 306.7 кв.м складався з двох видів нерухомості, а саме: житлова нерухомість частина житлового будинку загальною площею 90.3 кв.м; нежитлова нерухомість частина житлового бунку з нежитловими об`єктами, загальною площею 216,4 кв.м. З огляду на викладене, на переконання позивача, частина житлового будинку з нежитловими об`єктами, загальною площею 216.4 кв.м підлягає обрахуванню за ставкою податку у розмірі 0%, як то передбачено п. 6.1.1 Положення № 8, затвердженого рішенням Кам`янсько-Дніпровської міської ради Кам`янсько-Дніпровского району Запорізької області від 11.07.2017 № 8.

Однак, суд зазначає, що з огляду на положення статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта нежитлової нерухомості, в тому числі його часток, яка обчислюється на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вказані правові висновки також відповідають правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 08.05.2018 № 819/1605/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вже зазначалось, у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16990936, позивач є власником житлового бдинку загальною площею 306,7 кв.м, а відтак саме з наведеної площі має розраховуватись податок на нерухоме майно.

Поряд з вказаним, з огляду на викладені обставини справи, доводи позивача про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 6.1.1. «Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» від 11.07.2017, яким встановлена нульова ставка оподаткування для нежитлових об`єктів, що знаходяться на присадибній ділянці приватного житлового сектору і не використовується в комерційній діяльності, а саме: гаражі, сараї, баня, вбиральні, котельні, підвали, не мають правового значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій та прийняття спірного рішення.

Натомість позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

За таких обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову необхідно відмовити, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , код ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.06.2019 №0-0809 - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписане суддею 29.11.2021.

Суддя Р.В. Сацький