Справа № 260/2194/21
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2021 року м. Ужгород№ 260/2194/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Скраль Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Шестак Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 не з`явився;

представник позивача: адвокат Плиска Володимир Володимирович;

відповідач 1: Головне управління ДПС у Закарпатській області представник не з`явився;

відповідач 2: Головне управління ДФС у Закарпатській області представник не з`явився;

відповідач 3: Відокремлений підрозділ Головного управління ДПС у Закарпатській області - представник Кайло Богдан Юрійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахуванням уточнень позовних вимог до Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ), Головного управління ДФС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ), Відокремлений підрозділ Головного управління ДПС у Закарпатській області (Україна, 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. А. Волошина, буд.52, код ЄДРПОУ ВП: 44106694) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 16 листопада 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 26 листопада 2021 року.

07 червня 2021 року ОСОБА_1 через уповноваженого представника Плиска Володимира Володимировича звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Закарпатській області, Головного управління ДФС у Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2020 року №Ф-1639-50 Головного управління ДПС України в Закарпатській області; 2) зобов`язати Головне управління ДПС України в Закарпатській області повернути ОСОБА_1 сплачені кошти в розмірі 15021, 30 грн.; 3) визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 року №Ф-1639-50 Головного управління ДФС України в Закарпатській області; 4) зобов`язати Головне управління ДФС України в Закарпатській області повернути ОСОБА_1 сплачені кошти в розмірі 17601, 50 грн.; 5) визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.10.2021 року № Ф-1639-50 Головного управління ДПС України в Закарпатській області. Судові витрати покласти на відповідача.

14 червня 2021 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі.

02 липня 2021 року відповідачем 1 подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки перебіг 10-денного строку узгодження вимоги про сплачу боргу (недоїмки) №Ф-1639-50 від 06.11.2018 розпочинається 06.11.2018. а закінчується 16.11.2018, від 14.02.2020 року розпочинається - 14.02.2020 року, а закінчується 24.02.2020 року. Вищевказане свідчить про пропуск позивачем 10-денного строку звернення до суду.

14 вересня 2021 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судових засідань, залучено в якості співвідповідача Відокремлений підрозділ Головного управління ДПС у Закарпатській області.

26 жовтня 2021 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судових засідань, прийнято до розгляду заяву про збільшення розміру (предмету) позовних вимог від 25 жовтня 2021 року (вх. № 27466/21), відповідно до якої просить суд: 1) визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2020 року № Ф-1639-50 Головного управління ДПС Украйні в Закарпатській області; 2) зобов`язати Головне управління ДПС України в Закарпатській області повернути ОСОБА_1 сплачені кошти в розмірі 15021,30 грн.; 3) визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 року №Ф-1639-50 Головного управління ДФС України у Закарпатській області; 4) зобов`язати Головне управління ДФС України у Закарпатській області повернути ОСОБА_1 сплачені кошти в розмірі 17601, 50 грн.; 5) визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2020 року №Ф-1639-50 Головного управління ДПС України у Закарпатській області; 6) зобов`язати Головне управління ДПС України у Закарпатській області повернути ОСОБА_1 сплачені кошти в розмірі 15021, 30 грн.; 7) визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу від 04.10.2021 року № Ф-1639-50 Головного управління ДПС України у Закарпатській області.

26 жовтня 2021 року судом закрито пiдготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. За будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. Разом з тим, відсутність офіційного підтвердження в особи статусу ФОП шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом №755-ІУ, виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, та за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі особи у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування з відповідним статусом. Позивач самостійно жодних документів для включення відомостей про нього до Єдиного державного реєстру реєстратору не подавав. Відомості про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16.04.2014 на виконання вимог Закону №2390-VI, однак рішенням Господарського суду Закарпатської області від 27.05.2004 у справі №4/65 за позовом ДНІ у м. Ужгород до підприємця ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації задоволено позов: скасовано державну реєстрацію підприємця. Отже, оскільки суб`єктна ознака статусу ФОП є визначальною для вирішення питання про віднесення позивача до платників єдиного внеску, за наявності рішення Господарського суду Закарпатської області від 27.05.2004 у справі №/65, відсутності належних та допустимих доказів подання позивачем самостійно документів для включення відомостей про нього до Єдиного державного реєстру, слід дійти до висновку, що починаючи з 1-го кварталу 2002 року ОСОБА_1 припинив здійснювати підприємницьку діяльність та отримувати від такої діяльності дохід.

02 липня 2021 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що позивач зареєстрований в контролюючому органі, як фізична особа - підприємець, як платник єдиного соціального внеску відповідно, про що свідчать дані податкового обліку та реєстрів, що відображені у єдиній інформаційній системі контролюючого органі. Внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця, а саме позивача, з відміткою про те, що свідоцтво про його державну реєстрацію вважається недійсним, не свідчить про припинення здійснення підприємницької діяльності, а тільки вказує на те, що свідоцтво про державну реєстрацію втратило статус документа, що підтверджує державну реєстрацію фізичної особи як суб`єкта підприємницької діяльності. Оскільки на позивача, як на суб`єкта підприємницької діяльності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» покладено обов`язок сплачувати єдиний внесок у розмірі не нижче мінімального, і позивачем не забезпечено сплату мінімальної суми єдиного внеску у встановлені строки, то відповідачем правомірно обчислено та на підставі даних інформаційної системи сформовано вимогу №Ф-1639-50 06.11.2018 року. №Ф-1639-50 від 11.05.2019 року. №Ф-1639-50 від 14.02.2020 року у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати єдиного внеску станом на відповідні дати. 11 грудня 2020 року позивачем по справі було сплачено єдиного внеску у розмірі 13473.90 гри. (в межах стягнення по виконавчому провадженню), а також 11 грудня 2020 року сплачено єдиною внеску у розмірі 15819.54 гри. (в межах стягнення по виконавчому провадженню). Станом на 01.07.2021 року заборгованість ОСОБА_1 з єдиного внеску складає 8495.30 грн.

08 липня 2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що за результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, включаються до ЄДР з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, вважаються недійсними. Таким чином, строк для включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких була проведена до 01 липня 2004 року, визначений пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI, закінчився 03 березня 2012 року. При цьому цей строк включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких проведена до 01 липня 2004 року, підлягав застосуванню виключно у випадках самостійного подання останніми реєстраційних карток державному реєстратору.

Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився, однак про час і дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, яке вручено 05 листопада 2021 року та повернулося до суду 10 листопада 2021 року.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився, однак про час і дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується витягом із журналу вихідної кореспонденції Закарпатського обласного адміністративного суду про отримання ухвали та судової повістки 03 листопада 2021 року.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Під час розгляду справи по суті уповноважений представник позивача позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

2. Обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 27 травня 2004 року рішенням Господарського суду Закарпатської області по справі № 4/65 скасовано державну реєстрацію приватного підприємця ОСОБА_1 як суб`єкта підприємницької діяльності. Зобов`язано приватного підприємця ОСОБА_1 у відповідності до вимог пунктів 33-39 Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності здійснити заходи по скасуванню державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності, (а.с. 41-42).

16 квітня 2014 року відомості про фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з відміткою про те, що свідоцтво про його державну реєстрацію вважається недійсним - запис щодо реєстраційної дії за номером 0025946, (а.с. 23).

Згідно витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, скасовано реєстраційну дію 29 січня 2021 року на підставі рішення Господарського суду Закарпатської області від 27 травня 2004 року №4/65 , (а.с.55)

06 листопада 2018 року Головним управління ДФС України у Закарпатській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1639-50.

14 лютого 2020 року Головним управління ДПС України у Закарпатській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1639-50.

04 жовтня 2021 року Головним управління ДПС України у Закарпатській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1639-50.

Не погоджуючись з вказаними вимогами, позивач звернувся до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" ( далі Закон № № 2464-VI).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Пунктами 2 і 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

01 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (далі - Закон № 1774-VIII), яким було внесено зміни, зокрема, до пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ щодо нарахування єдиного внеску його платниками.

Так, відповідно до абзаців першого та другого пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ (у редакції Закону № 1774-VIII зі змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, у зв`язку із внесеними до Закону № 2464-VІ змінами щодо нарахування єдиного внеску його платниками у фізичних осіб - підприємців з 01 січня 2017 року виник обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного внеску незалежно від того, чи отримували вони дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу.

Відповідно до частин другої - четвертої, восьмої, дванадцятої статті 9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з частиною четвертою статті 25 Закону № 2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

06 листопада 2018 року Головним управління ДФС України у Закарпатській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1639-50.

14 лютого 2020 року Головним управління ДПС України у Закарпатській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1639-50.

04 жовтня 2021 року Головним управління ДПС України у Закарпатській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1639-50.

У справі, що розглядається, спірним є питання наявності у позивача статусу платника єдиного внеску відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ і, як наслідок, наявності обов`язку сплачувати єдиний внесок у мінімальному розмірі за період з 01 січня 2017 року по 30 вересня 2021 року відповідно до оскаржуваної вимоги за відсутності доходу від здійснення підприємницької діяльності. При цьому позивач набув статусу суб`єкта підприємницької діяльності та отримав відповідне свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи до 01 липня 2004 року, тобто до набрання чинності Законом № 755-IV, але не звертався до державного реєстратора з реєстраційною карткою про включення відомостей про нього до ЄДР відповідно до вимог цього Закону.

Отже, до предмета доказування в цій справі входить наявність можливості в осіб, які набули статусу суб`єктів підприємницької діяльності до набрання чинності Законом № 755-IV, здійснювати конституційне право на підприємницьку діяльність та отримувати дохід від такої діяльності на законних підставах у разі неподання ними реєстраційної картки відповідно до вимог цього Закону.

Суб`єктна ознака статусу ФОП є визначальною для вирішення питання про віднесення позивача до платників єдиного внеску, а тому дослідження питання про наявність у позивача статусу ФОП має значення як для правильного вирішення цієї справи та прийняття обґрунтованого рішення, так і для формування єдиної правозастосовчої практики.

01 липня 2004 року набрав чинності Закон № 755-IV, яким передбачено створення і формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (тут і далі - у первинній редакції).

Відповідно до частини першої статті 42 Закону № 755-IV для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем, повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця; копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації ФОП.

Згідно з пунктом 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» цього Закону державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.

Таким чином, визначена процедура державної реєстрації з дати набрання чинності Законом № 755-IV передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу ФОП через здійснення повного (при первинному набутті) чи мінімального (при підтвердженні набутого статусу суб`єкта підприємницької діяльності до 01 липня 2004 року) комплексу дій шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки (документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до ЄДР - абзац сьомий частини першої статті 1 Закону № 755-IV) та отримання свідоцтва про державну реєстрацію (документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію юридичної особи або ФОП - абзац дев`ятий частини першої статті 1 Закону № 755-IV).

03 березня 2011 року набрав чинності Закон № 2390-VI, яким було внесено зміни до Закону № 755-IV.

Пунктами 2-4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI було передбачено, що процес включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.

Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.

Водночас пунктом 8 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI визначено, що після закінчення передбаченого для включення відомостей до ЄДР строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до ЄДР. За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, включаються до ЄДР з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, вважаються недійсними.

Таким чином, строк для включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких була проведена до 01 липня 2004 року, визначений пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI, закінчився 03 березня 2012 року. При цьому цей строк включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких проведена до 01 липня 2004 року, підлягав застосуванню виключно у випадках самостійного подання останніми реєстраційних карток державному реєстратору.

Натомість відомості про фізичних осіб - підприємців, які самостійно не звернулись із відповідною заявою у строк, установлений пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI, підлягали включенню до ЄДР на підставі інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій. Державні реєстратори, вносячи відомості про цих фізичних осіб - підприємців до ЄДР, зобов`язані були зробити відмітку про недійсність їхнього свідоцтва про державну реєстрацію.

Судом встановлено, що 16 квітня 2014 року відомості про фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з відміткою про те, що свідоцтво про його державну реєстрацію вважається недійсним - запис щодо реєстраційної дії за номером 0025946, (а.с. 23).

25 квітня 2014 року набрав чинності Закон України від 25 березня 2014 року № 1155-VII «Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до Єдиного державного реєстру» (далі - Закон № 1155-VII).

Цим Законом пункт 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону № 755-IV викладено в новій редакції, відповідно до якої усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, відомості про яких не включені до ЄДР, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з ЄДР.

До того ж Законом № 1155-VII виключено пункти 2-4 і 7-9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI.

Основною метою проекту Закону № 1155-VII є продовження процесу включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які зареєстровані до 01 липня 2004 року та до цього часу не подали державному реєстратору про себе відомості.

Для досягнення цієї мети Законом № 1155-VII внесені зміни до розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VІ щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання», які дозволять проводити включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до ЄДР.

Суд вважає, що статус ФОП є формою реалізації конституційного права на підприємницьку діяльність, відсутність підтвердженого у визначеній державою формі реалізації цього права у нових умовах нормативно-правового регулювання після 2004 року виключає можливість автоматичного перенесення набутих до 01 липня 2004 року ознак суб`єкта господарювання, оскільки особа не може бути примушена до реалізації наданого їй права в цих умовах, а користується ним на власний розсуд.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що 03 червня 2020 року набрав чинності пункт 5 розділу І Закону України від 13 травня 2020 року № 592-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» (далі -Закон № 592-ІХ), відповідно до положень якого розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI доповнено пунктом 9-15.

Так, згідно з абзацами першим та другим пункту 9-15 Закону № 2464-VI (у редакції Закону № 592-ІХ) підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на день набрання чинності Законом № 592-ІХ з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 01 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом № 592-ІХ, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом № 592-ІХ, зокрема платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 01 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом № 592-ІХ. Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше.

З пояснювальної записки до проекту Закону № 592-ІХубачається, що його прийняття було обумовлено, зокрема, тим, що встановлення обов`язку сплати єдиного соціального внеску без отримання доходу не відповідає легальній меті державного регулювання цього виду відносин та є непослідовним у контексті самого Закону, який визначає об`єктом нарахування єдиного соціального внеску саме отриманий дохід.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відсутність офіційного підтвердження в позивача статусу ФОП шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом № 755-IV, що виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.

Аналогічна правова позиція у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 липня 2020 року по справі № 260/81/19.

Отже, суд дійшов висновку, що оскаржувані вимоги відповідача не відповідають критеріям правомірності, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, зокрема, такі винесені не на підставі та у спосіб визначений законами України, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, непропорційно, тобто без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність вимог про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 року №Ф-1639-50 Головного управління ДФС України у Закарпатській області, від 14.02.2020 року №Ф-1639-50 Головного управління ДПС України у Закарпатській області, від 04.10.2021 року № Ф-1639-50 Головного управління ДПС України у Закарпатській області.

Судом встановлено, що позивач дізнався про наявність оскаржуваних податкових вимог від 06.11.2018 року №Ф-1639-50 та від 14.02.2020 року №Ф-1639-50 про сплату боргу (недоїмки) 01 грудня 2020 року, коли мав намір реалізувати належний йому, на той момент, на праві власності транспортний засіб. З цією метою звернувся до відповідного сервісного центру МВС, де йому стало відомо про наявність обмежень у розпорядженні власним майном.

08 грудня 2020 року з метою продажу транспортного засобу позивачем сплачено податковий борг у розмірі 32 622,80 грн, відповідно до квитанцій №ПН1867905 та № ПН1867910, (а.с. 45-46).

08 грудня 2020 року РСЦ ГСЦ МВС в Закарпатській області листом № 31/7-20-а/з повідомило представнику позивача, що згідно бази даних НАІС МВС України станом на 08.12.2020 обмеження щодо реєстраційних операцій на транспортний засіб SKODA OCTAVIA, номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 відсутні, (а.с. 44).

Таким чином, з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління ДФС України у Закарпатській області та Головне управління ДПС України у Закарпатській області повернути ОСОБА_1 сплачені кошти в розмірі 32 622,80 грн., які були сплачені ним у добровільному порядку з метою реалізації транспортного засобу.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2724, 00 грн., що підтверджено квитанціями від 31 травня 2021 року та від 25 жовтня 2021 року, (а.с. 10, 126).

Відповідні судові витрати належить компенсувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахуванням уточнень позовних вимог до Головного управління ДПС у Закарпатській області, Головного управління ДФС у Закарпатській області, Відокремлений підрозділ Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 року №Ф-1639-50 Головного управління ДФС України у Закарпатській області () .

3. Зобов`язати Головне управління ДФС України у Закарпатській області () повернути ОСОБА_1 сплачені кошти в розмірі 17601, 50 грн.

4. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2020 року №Ф-1639-50 Головного управління ДПС України у Закарпатській області ().

5. Зобов`язати Головне управління ДПС України у Закарпатській області () повернути ОСОБА_1 сплачені кошти в розмірі 15021, 30 грн.

6. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу від 04.10.2021 року № Ф-1639-50 Головного управління ДПС України у Закарпатській області (ЄДРПОУ № ВП 44106694).

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) cудового збору.

8. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп) cудового збору.

9. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп) cудового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції..

СуддяТ.В.Скраль