Справа № 160/17112/21
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: 21.09.2021 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому з 26.10.2020 року інвалідності III групи, внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум страхування, оформлене протоколом засідання №13 від 28 січня 2021 року комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум;
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проходження військової служби позивач виконував обов`язки пов`язані із захистом Батьківщини, її територіальної цілісності та суверенітету, приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони. Внаслідок виконання вказаних обов`язків у позивача виникли хронічні захворювання. З метою встановлення причин виникнення вказаних захворювань, 02.04.2018 року командиром військової частини направлено документи позивача до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону для огляду компетентною комісією. Згідно висновків комісії про причинний зв`язок захворювань викладених в постанові від 24.04.2018 року №738 встановлено, що отримані захворювання пов`язані з проходженням військової служби, а не із захистом Батьківщини. З урахуванням висновків комісії, позивача визнано особою з інвалідністю ІІІ групи, причиною встановлення інвалідності встановлено захворювання пов`язане з проходженням військової служби. Позивачу, враховуючи положення Закону України «Про соціальний та правовий статус військово-службовців та членів їх сімей», Порядку №975 від 25.12.2013 року, була виплачена допомога у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, в 70 кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2018 року. Проте, в січні 2020 року позивачу стало відомо, що висновки ВЛК від 24.04.2018 року щодо визначення причин виникнення у позивача захворювань, які стали підставою для встановлення інвалідності, являються неправомірними, оскільки наявні у позивача захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби захистом Батьківщини. Відповідно до повторного огляду, та висновку ВЛК, постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювань у свідоцтві про хворобу від 24.04.2018 №753, скасовано. В свою чергу, комісією встановлено, що виявлені захворювання позивача пов`язані з захистом Батьківщини. Зазначені обставини вказують, що вперше позивачу, з причин, що не залежали від його волі, недостовірно визначено причини виникнення професійних захворювань. Вказаний новий висновок ВЛК та МСЕК 2020 року надали позивачу право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 250 кратного прожиткового мінімуму. Однак, згідно протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №13 від 28.01.2021 року, позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги. Дана відмова мотивована тим, що у разі зміни групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку з змінами, що відбулись не здійснюється. Як зазначено позивачем, висновки ВЛК 2018 року скасовані, необ`єктивність даних висновків пов`язана з наданням на огляд ВЛК командиром в/ч НОМЕР_1 , пакету документів, який не міг забезпечити повноту та об`єктивність висновків військово-лікарської комісії, в т.ч., в наданих документах була відсутня довідка про участь позивача у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, виконанні обов`язку з захисту Батьківщини. Отже, виявлені у позивача захворювання в 2018 році, станом на дату огляду ВЛК вже були пов`язані із захистом позивачем Батьківщини, необ`єктивність висновків ВЛК 2018 року не залежала від волі позивача. Тому, позивач вважає рішення про відмову протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 27.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
21.10.2021 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що Міністерство не погоджується з позовними вимогами, з наступних підстав. Позивач під час проходження служби отримав захворювання, що призвело до встановлення йому ІІІ групи інвалідності, яка пов`язана із проходженням військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК. Позивач отримав одноразову грошову допомогу у розмірі 123340 грн. Зазначає, що позивач не звертався до військово-медичних органів за переглядом висновків ВЛК та до суду з оскарженням вказаного висновку. Прийняте рішення про скасування попереднього висновку ВЛК пов`язане лише з повторним оглядом, відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ №402 від 14.08.2008р. постанова ВЛК скасована не з причини невірного висновку, зробленого ВЛК, а з новими обставинами, які виникли під час повторного огляду. Тому висновок комісії Міністерства оборони України №13 від 28.01.2021 року є законним та обґрунтованим, та таким, що скасуванню не підлягає.
Статтею 261 КАС України визначенні особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні, а саме відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі (ч.1). Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.2).
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 06.01.2017 року, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.
Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 №160 від 24.05.2018 року, солдата ОСОБА_1 , електрика-моториста відділення енергозабезпечення взводу штабних машин центру зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку, звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 14.05.2018 року №45-РС з військової служби у запас у урахуванням частини 6 та 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» пункту «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час), вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Інгулецького ОРВК Дніпропетровської області.
Згідно Витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, Протокол №353 від 07.10.2020 року:
Захворювання солдата запасу ОСОБА_1 , 1971 р.н. «Дисцикуляторна енцефалопатія І ст. у вигляді мікровонишевої симптоматики, астено-веетативного синдрому з незначним порушенням функції. Міжхребцевий остеохондроз шийного та поперекового відділу хребта, деформуючий спондильоз на рівні другого-п`ятого поперекових хребців, артроз унковертебральних з`єднань п`ятого-шостого шийних хребців з больовим синдромом та незначним-порушенням функцї. Гіпертонічна хвороба Іст., СН0. Гіпертонічна ангіопатія сітківки обох очей», що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_2 виданим 06.01.2017 Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 , довідкою про участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони від 10.05.2018 №1280 виданою командиром військової частини НОМЕР_3 , медичним та військово-обліковими документами, - захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини;
Захворювання: «Бронхіальна астма персистуючий перебіг середнього ступеня важкості, фаза ремісії. Легенева недостатність І ступеня. Повна вторинна, адентія верхньої та нижньої щелепи. Простий далекозорий астигматизм ст.0.5Д обох очей при гостроті зору з корекцією 1.0/1.0» - захворювання, так, пов`язані з проходженням військової служби.
В довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №597681, зазначено, що ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
Постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювань у свідоцтві про хворобу від 24.04.2018 №738 виданим ВМКЦ Південного регіону з урахуванням додаткових документів скасувати.
Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних суд №13 від 28.01.2021 року, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.
В протоколі №13 від 28.01.2021 року зазначено наступне.
Солдату в запасі ОСОБА_1 (Дніпропетровській ОТЦКСП), якого 24.05.2018 звільнено з військової служби та 09.07.2018 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (довідка МСЕК серія 12 ААА №739587 від 09.07.2018), а 26.10.2020 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12 ААБ №597681 від 26.10.2020).
Згідно з абз.2 п.4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 №975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
Зміна групи інвалідності у заявника відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності. Допомога у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності виплачена в сумі 123340 грн.
Вважаючи рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду IIІ групи з 28.01.2021 року протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначаються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Ключовим правовим питанням у даній справі є правильність застосування до спірних правовідносин абз.2 п.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII) та п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975).
Відповідно до абз.3 п.3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно матеріалів справи, первинний огляд позивача проведено в 2018 році, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12 ААА №739587 від 09.07.2018р. відповідно до якої ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
Повторний огляд проведено вже в 2020 році, та згідно довідки МСЕК серія 12 ААБ №597681 від 26.10.2020р., ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Згідно з п.4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, який набрав чинності з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Положення п.4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.
Згодом, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту:
"У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".
Відповідно до п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. При цьому причина інвалідності (ступеня втрати працездатності) для обчислення строку самостійного правового значення не має.
У пункті 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, зазначено: якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
З аналізу наведених норм Закону та Порядку №975 вбачається, що законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності, проте при зміні групи інвалідності протягом двох років з моменту її первинного встановлення.
Суд звертає увагу, що обидві ці норми п. 4 ст. 16-3 Закону (абзац перший та другий пункту 4 статті 16-3 Закону) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності чи ступеня втрати працездатності.
Зазначені правові норми є нормами прямої дії і поширюються на всіх військовослужбовців.
Правовідносини щодо первинного встановлення втрати працездатності виникли після набрання чинності зазначеним Законом, тому абз.2 п.4 ст.16-3 Закону № 2011-XII застосовується до позивача.
З часу первинного встановлення ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (липень 2018 року) до дня встановлення ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (жовтень 2020 року) (відбулась зміна причини настання інвалідності) минуло понад два роки. Відтак, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
Окрім того, суд зазначає, до повноважень відповідача при нарахування одноразової грошової допомоги, в даному випадку, не належить з`ясування підстав, чому позивачу при первинному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, а не одразу внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Відповідач має імперативну норму, яка передбачає пряме застосування (у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється).
Верховний Суд висловлював аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм права у схожих справах (постанови від 21.08.2019 у справі №806/2187/18, від 20.02.2020 у справі №806/714/18, від 12.03.2020 у справі №280/148/19).
За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач довів правомірність прийнятого ним рішення, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.77, 90, 242, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу.

Суддя Д.В. Сидоренко