Справа № 440/3005/19
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 листопада 2021 року м. ПолтаваСправа №440/3005/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Клочка К.І., ознайомившись із матеріалами заяви Національного банку України про відстрочення виконання постанови та продовження строку для подання звіту у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Національний банку України звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із заявами про відстрочення виконання постанови Верховного Суду від 6 серпня 2020 року у цій справі та про продовження строку, встановленого ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду для подання Національним банком звіту про виконання постанови Верховного Суду від 6 серпня 2020 року у цій справі.

Ознайомившись з поданими заявами та доданими до них матеріалами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Національного банку України про зобов`язання надати запитувану в запиті від 22 липня 2019 року публічну інформацію - копію рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року у справі №826/7432/17.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 6 серпня 2020 року рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року в справі №440/3005/19 скасовано. Прийнято нове рішення про часткове задоволення позовних вимог; зобов`язано Національний банк України повторно розглянути запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 22 липня 2019 року з дотриманням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Окремою ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року, яка залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2020 року, заяву ОСОБА_1 від 21 серпня 2020 року про винесення окремої ухвали у справі №440/3005/19 задоволено частково; визнано протиправними дії Національного банку України щодо відмови повторно розглянути запит ОСОБА_2 від 22 липня 2019 року на виконання рішення суду у справі 440/3005/19 з дотриманням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації"; зобов`язано Національний банк України вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а саме невиконанню постанови Верховного Суду від 6 серпня 2020 року у справі №440/3005/19; зобов`язано Національний банк України протягом тридцяти календарних днів з дня отримання окремої ухвали надати відповідь до Полтавського окружного адміністративного суду про вжиті заходи щодо усунення встановлених судом порушень.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 5 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №440/3005/19 задоволено частково; встановлено судовий контроль за виконанням постанови Верховного Суду від 6 серпня 2020 року у справі №440/3005/19; зобов`язано Національний банк України подати протягом тридцяти днів з дати отримання цієї ухвали звіт про виконання постанови Верховного Суду від 6 серпня 2020 року у справі №440/3005/19; роз`яснено Національному банку України, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 5 січня 2021 року залишено без змін.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №440/3005/19 задоволено частково; визнано протиправними дії Національного банку України щодо відмови повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 22 липня 2019 року на виконання рішення суду у справі №440/3005/19 з дотриманням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації"; зобов`язано Національний банк України надати ОСОБА_1 знеособлену копію рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року у справі №826/7432/17 із видаленням з неї будь-яких персональних даних і банківської таємниці.

ОСОБА_1 вважаючи не виконаною постанову Верховного Суду від 6 серпня 2020 року у справі №440/3005/19 звернувся до суду із заявою від 11 серпня 2021 в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України щодо встановлення судового контролю у справі шляхом накладення на Голову Національного банку України ОСОБА_3 штрафу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за невиконання постанови Верховного Суду від 6 серпня 2020 року і неподання звіту про виконання цієї постанови згідно із ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 5 січня 2021 року у справі 440/3005/19. Крім того, 30 серпня 2021 року судом отримано ще одну заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій заявник просить суд ухвалити окрему ухвалу в порядку статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України визнавши протиправними дії Національного банку Україну у вигляді відмови повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 22 липня 2019 року на виконання рішення суду у справі 440/3005/19 з дотриманням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації", яка викладена в листі від 28 серпня 2021 року №18-0005/79543 та вказавши Національному банку України на такий спосіб вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, як обов`язок повторно розглянути запит від 22 липня 2019 року з дотриманням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" і надати знеособлену копію рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року у справі №826/7432/17 із видаленням з неї будь-яких персональних даних і банківської таємниці.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №440/3005/19 від 11 серпня 2021 року задоволено; у прийнятті звіту Національного банку України про виконання постанови Верховного Суду від 6 серпня 2020 року у справі №440/3005/19 відмовлено; на Голову Національного банку України ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 45400,00 грн; половину штрафу у розмірі 22700,00 грн стягнуто на користь ОСОБА_1 ; половину штрафу у розмірі 22700,00 грн стягнуто на користь Державного бюджету України; встановлено Національному банку України новий строк для подання звіту про виконання постанови Верховного Суду від 6 серпня 2020 року у справі №440/3305/19 - тридцять днів з дня отримання цієї ухвали; у задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення окремої ухвали від 30 серпня 2021 року відмовлено. Ухвала суду є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 24 вересня 2024 року.

Суд, встановлюючи наявність підстав для відстрочення виконання постанови Верховного Суду та продовження строку для подання звіту у цій справі, виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У пункті 40 рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Горнсбі проти Греції" суд наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

А в рішеннях Європейського суду з прав людини (у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), визначено, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя.

Статтею 166 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Відповідно до частини першої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом пункту 1 частини другої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання заяви для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне виконання судового рішення

Частиною третьою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

За усталеною практикою правозастосування, зловживання процесуальними правами є можливим, якщо внаслідок реалізації права створюється перешкода у вирішенні завдань адміністративного судочинства.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у рішенні від 1 березня 2019 року (справа №814/218/14) визначає, що під зловживанням процесуальними правами слід розуміти форму умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; використанні наданих прав всупереч їхньому призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтованому перевантаженні роботи суду.

Враховуючи те, що відповідачу у цій справі неодноразово надавався строк для виконання постанови Верховного Суду від 6 серпня 2020 року, а рішення суду не виконується відповідачем більше року, тому, заяви про відстрочення виконання постанови Верховного Суду від 6 серпня 2020 року у цій справі та про продовження строку, встановленого ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду для подання Національним банком України звіту про виконання постанови Верховного Суду від 6 серпня 2020 року у цій справі, кваліфікується судом як зловживання Національним банком України процесуальними правами.

Відтак, заяви Національного банку України належить повернути ініціатору звернення без розгляду.

Керуючись статтями 45, 166, 167, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяви Національного банку України про відстрочення виконання постанови та продовження строку для подання звіту у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про зобов`язання вчинити дії - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К.І. Клочко