Справа № 522/61/21
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/61/21
Провадження№ 2а/522/1/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Чернявської Л.М.

За участі секретаря судового засідання Тофан Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 21.12.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 21.12.2020 року №727ДК/0280ПО/08/01/-20.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 21 грудня 2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53 КУпАП, що підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення №727ДК/0280ПО/08/01/-20. Постанову №727ДК/0280ПО/08/01/-20 від 21 грудня 2020 року позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки відповідачем не з`ясовано всі обставини справи, так як вона як директор ТОВ «Заклад Дошкільної освіти Заклад початкової освіти «Смарт», не несе відповідальності за забезпечення використання земельної ділянки за цільовим призначенням та не є суб`єктом складу правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП, а тому вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ст. 53 КУпАП та відсутність події правопорушення у вигляді нецільового використання земельної ділянки.

05 січня 2021 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження, встановлено для розгляду справи порядок спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

08 лютого 2021 року від начальника головного управління Держгеокадастру в Одеській області Кукол Д. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили у задоволенні позовної заяви відмовити, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, враховуючи положення статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Головним державним інспектором всебічно, повно та об`єктивно досліджено всі обставини справи та постановою про накладення адміністративного стягнення від 21.12.2020 № 724-ДК/0280По/08/01/-20 позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене статтею 53 КУпАП.

29 липня 2021 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (в порядку ст. 163 КАС України), в якому вважав доводи відповідача необґрунтованими та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

26 листопада 2021 року представник позивача ОСОБА_1 Лебедєв О.В. надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з`явились, проте враховуючи, що відзив та всі докази надані та зважаючи на тривалий час перебування справи в провадженні, суд вважає за необхідне провести розгляд за їх відсутності.

Дослідивши зібрані по справі матеріали суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення №727ДК/0280ПО/08/01/-20 від 21 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.53 КУпАП.

Згідно ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Судом з`ясовано, що в межах наданих законодавством повноважень, Головним управлінням на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 24.11.2020 № 727-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0568.

За інформацією Відділу у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0568, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відноситься до земель житлової та громадської забудови з цільовим призначенням - 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вказана земельна ділянка знаходиться в приватній власності.

Перевіркою з виїздом на місце встановлено (акт обстеження земельної ділянки від 02.12.2020 № 727-ДК/800/АО/Ю/01/-20), що на вказаній земельній ділянці знаходиться трьохповерховий будинок. На прибудинковій території розташовано дві альтанки та дитячі гойдалки.

З наданих пояснень керівника ТОВ Заклад дошкільної освіти -заклад початкової освіти «СМАРТ» ОСОБА_1 встановлено, що ТОВ Заклад дошкільної освіти -заклад початкової освіти «СМАРТ» користується трьохповерховим будинком для здійснення підприємницької діяльності (заклад дошкільної освіти-заклад початкової освіти), загальною площею 89,9 м2 на підставі договору оренди від 01.09.2018 б/н, та додаткової угоди до Договору від 01.09.2018 б/н, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0568, площею 0,0905 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі розпорядження виконуючого обов`язки голови Одеської обласної державної адміністрації від 27.07.2018 № 843/А-2018 ТОВ Заклад дошкільної освіти -заклад початкової освіти «СМАРТ» видана ліцензія на право провадження освітньої діяльності.

Згідно частини першої статті 19 Земельного кодексу України встановлений вичерпний перелік категорій земель України за основним цільовим призначенням. Відповідно до статті 96 Земельного кодексу України землекористувач зобов`язаний забезпечити використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

Класифікація видів цільового призначення визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

Згідно вимог частини п`ятої статті 20 Земельного кодексу України, види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Таким чином, відповідачем встановлено, що земельна ділянка приватної власності площею 0,0905 га з кадастровим номером :02:001:0568, з цільовим призначенням - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 використовується керівником ТОВ «ЗДО-ЗПО «СМАРТ» ОСОБА_1 під заклад дошкільної освіти-заклад початкової освіти з цільовим призначенням-03.02 для будівництва обслуговування будівель закладів освіти.

Зазначені висновки відповідачем викладені в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 03.12.2020 № 727-ДК/573/АО/09/01/-20.

04 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол №727-ДК/0314П/07/01/-20. Протокол про адміністративне правопорушення від 04 грудня 2020 року ОСОБА_1 підписаний з зауваженнями, в яких вона зазначила, що зі змістом протоколу не згодна, вказаний протокол вважає таким, що складено неправомірно, юридичне обґрунтування буде надане додатково.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 11.12.2020 о 10.30 годині.

Керівником ТОВ «ЗДО-ЗПО «СМАРТ» Іванцовою М. Ю. було надано клопотания від 11.12.2020 №29/Д/20, про відкладення слухання справи у зв`язку з необхідністю залучення адвоката, у зв`язку з чим розгляд справи було перенесено на 21.12.2020 о 11.00 годині.

Крім того було надано заперечення від 11.12.2020 №30/Д/20, у якому було зазначено, що посадовою особою управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Одеській області перевірка проведена поверхово, а протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 53 КпАП України відносно директора ТОВ «Заклад дошкільної освіти-заклад початкової освіти «СМАРТ» ОСОБА_1 складено без законних для цього підстав. Керівник ТОВ «ЗДО-ЗПО «СМАРТ» Іванцова Мірослава Юріївна на розгляд справи не з`явилась, та не повідомила про причину не явки, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Разом з тим при розгляді справи про адміністративне правопорушення був присутній адвокат Лебедев О. В. (ордер №ОД395855).

Відповідачем під час розгляду адміністративної справи обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення не становлено.

Згідно з п. «ґ» ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну слові дальність відповідно до законодавства за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням.

З урахуванням вищезазначеної інформації, документів і пояснень триманих в ході перевірки, відповідач дійшов висновку, що керівник ТОВ «ЗДО-ЗПО «СМАРТ» ОСОБА_1 фактично використовує земельну ділянку площею 0,0905 га, з кадастровим номером: :02:001:0568, не за цільовим призначенням, і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є порушенням п. «ґ» ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, ст. 53 КУпАП.

Відповідач, вважаючи, що вина керівника ТОВ «ЗДО-ЗПО «СМАРТ» ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП повністю доведена виніс оскаржувану постанову №727ДК/0280ПО/08/01/-20 від 21 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.53 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень (а.с. 11-15).

Однак, з таким висновком відповідача, суд не в змозі погодитись, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.11.2017 (номер запису про право власності 23206759) земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0568 площею 0,0905 га за адресою: АДРЕСА_1 належить гр. ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2017.

На вказаній земельній ділянці розташована будівля загальною площею 896,9 кв.м., власником якої є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №2911 від 06.11.2017, засвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.С.

01.09.2018 між ОСОБА_2 (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Заклад Дошкільної освіти - Заклад початкової освіти «Смарт» (орендар) укладено договір оренди частини приміщення для здійснення діяльності з надання послуг у сфері освіти (а.с. 17).

Згідно п.п. 1.1, п.п. 1.2, п.п. 1.3. Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендареві у строкове платне користування приміщення , визначене у п. 1.2 цього Договору, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування вищевказане приміщення та зобов`язується сплачувати Орендодавцю орендну плату. Предметом даного договору є приміщення житлового будинку під літерою А загальною площею 764,8 кв.м., житловою площею 492,6 кв. м, що належить Орендареві на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2017 року та розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Приміщення, що орендується , надається Орендарю для здійснення діяльності з надання послуг у сфері освіти.

Позивач вказує, що незважаючи на одноразові звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Заклад Дошкільної освіти - Заклад початкової освіти «Смарт» до власника земельної ділянки, на даний час договір оренди земельної ділянки між сторонами не оформлено та встановленому законом порядку не зареєстровано.

Таким чином, ТОВ «Заклад Дошкільної освіти - Заклад початкової освіти «Смарт», який очолює позивач, не є користувачем вказаної земельної ділянки в розумінні ст.ст. 92,93, 94 ЗК України, а саме, у нього відсутнє право постійного користування, воно не є орендарем земельної ділянки та не має права приватного партнера, зокрема концесіонера, на вказану земельну ділянку.

Згідно з пунктом "а" частини першої статей 91,96 Земельного кодексу України власник, користувач, земельної ділянки зобов`язаний забезпечувати використання її за цільовим призначенням.

Слід зазначити, що право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі, які надані в оренду, належить власникові таких будівель і до орендаря приміщень автоматично не переходить. Тому й обов`язок використання землі за цільовим призначенням є обов`язком власника наданих в оренду приміщень.

Держінспекція з контролю за використанням та охороною земель Держкомітету України з земельних ресурсів у листі від 05.07.2006р. №6-8-1063/657 роз`яснила, що відповідальним за порушення вимог з цільового використання землі у відповідності до ст.211 Земельного кодексу є власник або користувач земельної ділянки, на якого законодавством або договором оренди і покладений обов`язок використовувати його за цільовим призначенням.

Відповідно до статті 19 ЗК України землі за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно- заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Класифікація видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) , затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548, визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

Слід зазначити, що відповідно до ст.ст. 38, 40 Земельного кодексу України земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва віднесено до категорії «Землі житлової та громадської забудови».

Відповідач наголошує на тому, що, відповідно до КВЦПЗ земельна ділянка з кодом 02.01 «будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» фактично використовується за кодом 03:02 «для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти».

Проте, використання земельної ділянки під обслуговування закладів освіти відноситься також до категорії «Землі житлової та громадської забудови», визначеної як окрема категорія відповідно до п. б ч.1 ст. 19 ЗК України.

Згідно до ч. 3 ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Відповідно до ч.5 ст. 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії. Таким чином, зміна виду використання ділянки в межах однієї категорії земель не є зміною її цільового призначення.

Справедливість такого висновку доведена Верховним судом в постанові №806/5308/15.

Крім того, 14 липня 2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 916/1998/19 вказав, що зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не потребує проходження процедур, які відповідно до земельного законодавства України застосовуються у разі зміни цільового призначення (розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, його затвердження тощо).

Таким чином позивач, як директор ТОВ «Заклад Дошкільної освіти - Заклад початкової освіти «Смарт», не несе відповідальності за забезпечення використання вказаної земельної ділянки за цільовим призначенням та не є суб`єктом складу правопорушення , передбаченого ст. 53 КУпАП.

Поряд з цим, відповідач у відзиві, серед іншого, посилається на положення ст. 796 ЦК України згідно з якою одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму.

Слушним є зауваження представника позивача, щодо того, що оренда і найм встановлюють схожі правовідношення, проте з юридичної точки зору це два різні договори. Найголовніша відмінність стосується статусу орендаря. Так, згідно з існуючим законодавством з юридичною особою укладається тільки договір оренди. Та сторони іменуються як «орендодавець» та «орендар».

Наймання це правовідносини, в яких наймачем може бути тільки фізична особа. Фізичні особи між собою, як правило, укладають договір найму та сторони іменуються «наймодавець» і «наймач».

В даному випадку між приватною особою та юридичною особою укладено саме договір оренди нерухомого майна, а саме частини приміщення.

Отже, найм є формою правовідносин, при яких наймачем може виступати тільки фізична особа, тобто людина. Якщо наймачем хоче бути юридична особа, тобто будь-яка організація, то такі відносини вже є орендними. При цьому оренда передбачає досить великий перелік рухомого і нерухомого майна, яке за законодавством може бути передано в тимчасове розпорядження, тоді як наймання припускає використання в якості об`єкта тільки житлове приміщення.

В статті 796 ЦК України, наведеній відповідачем, мова йде саме про договір найму будівлі.

Питання використання земельної ділянки юридичною особою регулюється в першу чергу Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі », ст.93 ЗК України оренда земельної ділянки це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності». Згідно зі ст.125, 126 ЗК України, ст.18 Закону України «Про оренду землі» моментом виникнення права оренди землі є момент державної реєстрації договору оренди.

Проте, на момент складення протоколу та винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, яка оскаржується, договір оренди земельної ділянки між власником земельної ділянки фізичною особою та орендарем нежитлових приміщень юридичною особою, не був укладений та не був зареєстрований у встановленому законом порядку. Тому право на оренду у Закладу освіти «Смарт» у встановленому законом порядку не виникло.

Так, ТОВ «Заклад Дошкільної освіти - Заклад початкової освіти «Смарт» не є користувачем вказаної земельної ділянки в розумінні ст.ст. 92,93, 94 ЗК України, а саме, у нього відсутнє право постійного користування та воно не є орендарем земельної ділянки.

Право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі, які надані в оренду, належить власникові таких будівель і до орендаря приміщень автоматично не переходить. Тому й обов`язок використання землі за цільовим призначенням є обов`язком власника наданих в оренду приміщень.

В той же час, відповідачем не було надано спростування позиції позивача щодо справи про адміністративне правопорушення, як і не надано жодних інших доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення у вигляді нецільового використання земельної ділянки, тобто вчинення правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП.

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий суд, головним чином служить для визначення того,чи були надані заявнику достатні можливості викласти свою позицію і оскаржити докази, які він вважав недостовірними, а не для того,щоб оцінювати правильність або неправильність рішення прийнятого Національним судом (№53254/99 від 06.06.2002року Карамвічус проти Литви).

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про відсутність нецільового використання земельної ділянки та відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП в діях директора ТОВ «Заклад Дошкільної Освіти - Заклад початкової освіти «Смарт» ОСОБА_1 .

Решта доводів та заперечень сторін по суті позовних вимог не спростовуються. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За таких обставин, суд перевіряючи законність і обґрунтованість винесеної постанови по справі про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 53, 280-284 КУпАП, ст.ст. 243-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 21.12.2020 року - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову №727ДК/0280ПО/08/01/-20 від 21.12.2020 року винесену заступником Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області Романча С.В. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. на ОСОБА_1 за ст. 53 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Пятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Чернявська