Справа № 160/11934/21
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіМаковської О.В.
за участі секретаря судового засіданняДубовика Г.Е.
представника позивача представника відповідача Яковлєвої Н.Б. Волошиної В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСТІ ФУД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті контролюючим органом не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначений законом.
Позивачем зазначено, що висновки відповідача прийняті без урахування всіх обставин справи, які згідно з податковим законодавством мають братись до уваги, відтак є необґрунтованими, базуються на неправильному застосуванні норм та положень, як податкового законодавства, так і правил (стандартів) бухгалтерського обліку (далі - П(С)БО). Позивач наголошуе, що приписами П(С)БО-15 "Дохід", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, П(С)БО - 11 "Зобов`язання", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, П(С)БО - 13 "Фінансові інструменти", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2001 №559, не встановлено обов`язку позивача (боржника/позичальника) застосовувати та обраховувати дисконт при здійсненні оцінки довгострокових фінансових зобов`язань, за якими договором передбачено нарахування процентів за ринковою відсотковою ставкою. Крім цього, жоден із П(С)БО не передбачає порядок визначення справедливої вартості та не розглядає методологію обліку щодо короткострокових та довгострокових фінансових зобов`язань. Також, позивач вказує, що відповідач не може виступати за межі власних повноважень та самостійно визначати методологію дисконтування кредиторської заборгованості, яка не визначена нормами чинного податкового законодавства. Отже, дисконтування процентної позики, отриманої Товариством на ринкових умовах, не має призводити до визнання ні доходів, ні витрат в бухгалтерському обліку, а отримана позика відображається в балансі за теперішньою вартістю, яка дорівнює основній сумі зобов`язання.
Окрім цього, позивач не погоджується з висновком податкового органу про заниження податкових зобов`язань з ПДВ у загальній сумі 602 703 грн, оскільки під час продажу клієнтам продуктів харчування (готової продукції) позивач використовує для її укомплектування допоміжні матеріали згідно з Переліком, затвердженим Наказом про організацію продажу продуктів харчування клієнту від 11.07.2014 р. № 8 (серветки, паперові пакети, картонні коробки, пластикові виделки та ложки, стаканчики, трубочки тощо). Без використання таких допоміжних (пакувальних) матеріалів реалізація готової продукції споживачам неможлива. Витрачені допоміжні матеріали позивач щомісячно списує на витрати на збут. Отже, зазначені допоміжні (пакувальні) матеріали, за позицією позивача, використовуються у господарській діяльності в межах оподатковуваних операцій з реалізації товарів (готової продукції) та не можуть розглядатись як окремий об`єкт обкладення ПДВ (окрему операцію з постачання товарів) згідно п. 185.1 і пп. пп. 14.1.191;14.1.13 ПКУ. Отже, посилання контролюючого органу на необхідність застосування положень п. 189.5 ПКУ та нарахування компенсуючих податкових зобов`язань на вартість таких допоміжних матеріалів, в даному випадку є безпідставним.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Від ГУ ДПС у Дніпропетровській області 25.08.2021 надійшов відзив, в якому відповідач проти позову заперечує, оскільки вважає, що оскаржувані податкові повідомлення рішення прийняті відповідно до вимог законодавства України, внаслідок порушень встановлених актом перевірки.
Від позивача 08.09.2021 надійшла відповідь на відзив з долученням судової практики зі спірного питання.
На адресу суду 29.09.2021 надійшло клопотання позивача про долучення судової практики зі спірного питання та розрахунку суми дисконту за всіма траншами до висновку результатів перевірки.
В судовому засіданні 17.11.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ТЕСТІ ФУД» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на органи ДПС, правильність обчислення, повноту і своєчасність сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів установлених законом за період з 01.01.2017 по 31.12.2019, за результатами якої складено акт від 23.03.2021 №961/04-36-07-01/39016065 та встановлено порушення:
пп.134.1.1. п.134.1. ст.134 Податкового кодексу України (далі ПКУ), занижено податок на прибуток за у 2018 році всього у сумі 6 515 147 грн. та завищено збитки у 2019 році на загальну суму 12 915 286 грн.
п.п.14.1.13 , пп.14.1.191. п.14.1 ст.14, п. 200.1, п.200.4, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п. 198.5 ст. 198 ПКУ, встановлено заниження позитивного значення, що підлягає сплаті до державного бюджету, загальною сумою ПДВ 137 055грн., та завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 Декларації) та сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) на 465 649 грн.
згідно п.120-1.2 ст.120-1 ПКУ, до ТОВ «ТЕСТІ ФУД» передбачено застосування штрафної санкції у розмірі 50% від суми ПДВ у загальній сумі а саме 301 351,50 грн.
п.п.141.4.2 п.141.4 ст.141 ПКУ під час виплати нерезиденту ТОВ «Ям! Ресторантс Інтернэшнл Раша Си Ай Эс» Російська Федерація) по міжнародному договору комерційної концесії (франчайзингу) від 03.08.2015 №б/н, що призвело до заниження податку з доходів нерезидентів з джерелом їх походження з України на суму 901 грн., за що згідно з п.127.1 ст.127 ПКУ до ТОВ «Тесті Фуд» застосована штрафна санкція у розмірі 25 відсотків відповідно за неутримання податку з доходів нерезидентів з джерелом їх походження з України, під час виплати доходу.
абз. «б» п. 176.2 ст. 176 ПКУ, наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. № 4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», що призвело до подання звіту за період 1 квартал 2018 року ,2 квартал 2018 року,3 квартал 2018 року, 4 квартал 2017 року з з порушенням встановленого терміну подання.
Не погодившись з винесеними податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - TOB «ТЕСТІ ФУД» укладено договір позики від 14.06.2018 № 26-ка з TOB «Компанія з управління активами «Альтус Ассетс Актівітіс». За умовами вказаного договору позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 60 000 000,00 грн. для ведення господарської діяльності із сплатою процентів, визначеним договором.
Відповідно до додаткової угоди від 12.12.2018 №1 до договору позики від 14.06.2018 №26-ка з TOB «Компанія з управління активами «Альтус Ассетс Актівітіс», позикодавець на умовах цього договору передає позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 90 000 000,00 грн. для ведення господарської діяльності із сплатою процентів, визначеним договором.
Відповідно до додаткової угоди від 16.05.2019 №2 до договору позики від 14.06.2018 №26-ка з TOB «Компанія з управління активами «Альтус Ассетс Актівітіс», позикодавець на умовах цього договору передає позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 140 000 000,00 грн. для ведення господарської діяльності із сплатою процентів, визначеним договором.
Відповідно до додаткової угоди №4 до договору позики від 14.06.2018 №26-ка з TOB «Компанія з управління активами «Альтус Ассетс Актівітіс» кінцевий термін повернення заборгованості за позикою - 18.12.2020. Даний строк може бути продовжений за згодою сторін.
Відповідно до рахунку 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» у 2018 році позивачем отримана позика у розмірі 72 165 000 грн. строком на 5 років.
Відповідно до рахунку 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» у 2019 році позивачем отримана позика у розмірі 108 770 000 грн. строком на 2,5 роки.
Зі змісту акту перевірки вбачається, що отримана позика станом на 31.12.2018 та станом на 31.12.2019 є довгостроковою, що підтверджується її відображенням в бухгалтерському обліку підприємства.
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Згідно статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності підприємствами (крім підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі), розроблений на основі міжнародних стандартів фінансової звітності і законодавства Європейського Союзу у сфері бухгалтерського обліку та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку.
Згідно з приписами пункту 6 Положення (стандарти) бухгалтерського обліку №11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 метою бухгалтерського обліку зобов`язання поділяються на: довгострокові та поточні.
Відповідно до пункту 4 Положення (стандарти) бухгалтерського обліку №11 «Зобов`язання», поточні зобов`язання - зобов`язання, які будуть погашені протягом операційного циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу. Довгострокові зобов`язання - всі зобов`язання, які не є поточними.
Відповідно до приписів пунктів 7-9 Положення (стандарти) бухгалтерського обліку №11 «Зобов`язання», до довгострокових зобов`язань належать: довгострокові кредити банків; інші довгострокові зобов`язання; відстрочені податкові зобов`язання; довгострокові забезпечення.
Довгострокове зобов`язання за кредитною угодою (якщо угода передбачає погашення зобов`язання на вимогу кредитора (позикодавця) у разі порушення певних умов, пов`язаних з фінансовим станом позичальника), умови якої порушені, вважається довгостроковим, якщо: позикодавець до затвердження фінансової звітності погодився не вимагати погашення зобов`язання внаслідок порушення; не очікується виникнення подальших порушень кредитної угоди протягом дванадцяти місяців з дати балансу.
Довгострокові зобов`язання відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю. Визначення теперішньої вартості залежить від умов та виду зобов`язання.
Приписами пункту 4 Положення (стандарти) бухгалтерського обліку №11 «Зобов`язання» визначено, що теперішня вартість - дисконтована сума майбутніх платежів (за вирахуванням суми очікуваного відшкодування), яка, як очікується, буде потрібна для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.
Слід зазначити, що статтею 4 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV визначено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтується, зокрема, на принципі превалювання сутності над формою операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.
Відповідно до пункту 5 Положення (стандарти) бухгалтерського обліку №11 «Зобов`язання», зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.
Пунктом 29 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2001 №559, визначено, що фінансові інструменти первісно оцінюють та відображають за їх фактичною собівартістю, яка складається із справедливої вартості активів, зобов`язань або інструментів власного капіталу, наданих або отриманих в обмін на відповідний фінансовий інструмент, і витрат, які безпосередньо пов`язані з придбанням або вибуттям фінансового інструмента (комісійні, обов`язкові збори та платежі при передачі цінних паперів тощо).
Пунктом 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти» визначено, що фінансове зобов`язання - контрактне зобов`язання: а) передати грошові кошти або інший фінансовий актив іншому підприємству; б) обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно невигідних умовах.
Відповідно до пункту 30 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти», на кожну наступну після визнання дати балансу фінансові активи оцінюються за їх справедливою вартістю, крім:
- дебіторської заборгованості, що не призначена для перепродажу;
- фінансових інвестицій, що утримуються підприємством до їх погашення;
- фінансових активів, справедливу вартість яких неможливо достовірно визначити;
- фінансових інвестицій та інших фінансових активів, щодо яких не застосовується оцінка за справедливою вартістю.
Доходи визнаються згідно з Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290. Відповідно до зазначеного стандарту дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства). Отримання поворотної фінансової допомоги не приводить до збільшення активів або зменшення зобов`язань і до зростання власного капіталу.
Витрати визнаються відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318. Згідно із зазначеним стандартом витратами звітного періоду визнається або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводять до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками).
Відповідач, посилаючись на Положення (стандарти) бухгалтерського обліку №11 «Зобов`язання» та Положення (стандарти) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти», наполягав на тому, що ТОВ «ТЕСТІ ФУД» не визначило та не відобразило фінансовий дохід від дисконтування кредиторської заборгованості в момент виникнення заборгованості в загальному розмірі 75 370 846,36 грн. за 2018-2019 рр. та не здійснювало амортизацію дисконту протягом строку користування на загальну суму 26 260 301,58 грн. за 2018-2019 рр. та як наслідок, занизив податок на прибуток у 2018 році всього у сумі 6 515 147 грн. та завищив збитки у 2019 році на загальну суму12 915 286 грн.
Разом із тим, відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року №20, з метою бухгалтерського обліку зобов`язання поділяються на: довгострокові; поточні; непередбачені зобов`язання; доходи майбутніх періодів.
Поточні зобов`язання - це зобов`язання, які будуть погашені протягом операційного циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу.
Довгострокові зобов`язання - це всі зобов`язання, які не є поточними зобов`язаннями. Довгострокові зобов`язання, на які нараховуються відсотки, відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю. Визначення теперішньої вартості залежить від умов та виду зобов`язання.
Теперішня вартість - це дисконтована сума майбутніх платежів (за вирахуванням суми очікуваного відшкодування), яка, як очікується, буде необхідна для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.
Сума погашення - це недисконтована сума грошових коштів або їх еквівалентів, яка, як очікується, буде сплачена для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.
Зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.
Проаналізувавши наведені вище положення, суд зазначає, що зобов`язання, які виникли у позивача на підставі договору позики від 14.06.2018 № 26-ка, за своєю суттю є довгостроковими зобов`язаннями. Такі зобов`язання в бухгалтерському обліку платника відображаються за теперішньою вартістю, а не за сумою погашення. При цьому, для погашення зобов`язання за позикою позивач повинен сплатити позикодавцю відповідно до умов договорів суму основного боргу і нараховані відсотки (пункти 2.1.2, 2.1.8, 2.1.10 договору).
Водночас, відповідачем самостійно визначено та застосовано формулу дисконтування кредиторської заборгованості за теперішньою вартістю заборгованості для одноразового платежу в кінці строку, без урахування необхідності погашення також відсотків за позикою. Зазначене не відповідає приписам Податкового кодексу України. Такі висновки контролюючого органу є безпідставними.
Крім цього, як вбачається з матеріалів акту перевірки, позивачем до складу витрат, які віднесено до рахунку 93 «Втрати на збут» встановлено списання з рахунку 20 «Виробничі запаси» ТМЦ на загальну суму 3 013 515 грн. товарів (допоміжних матеріалів, використаних, при продажу продукції на підприємствах швидкого обслуговування мережі «KFC», а також для поліпшення сервісу обслуговування клієнтів) придбаних у TOB «АЙС ЛОГІСТИКА».
У бухгалтерському обліку списання витрачених допоміжних матеріалів здійснювалось щомісячно у розрізі кожного підприємства швидкого обслуговування мережі «KFC» на витрати на збут.
У свою чергу, суми податку на додану вартість з придбання даних товарів від TOB «АЙС ЛОГІСТИКА» віднесено до податкового кредиту у деклараціях з податку на додану вартість відповідних періодів.
Однак, на позициєю контролюючого органу, позивач при визначенні ціни на товар для покупців, суми податкового кредиту з ПДВ сформованого від придбання цих товарів у ТОВ «АЙС ЛОГІСТИКА» не врахував та не компенсував при реалізації товарів на кінцевих споживачів у загальній сумі 602 703 грн. ПДВ. Отже, зазначений товар було реалізовано в адресу покупців на безоплатній основі.
Суд не погоджується з такою позицією контролюючого органу з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 позивачем було списано допоміжних матеріалів на загальну суму 3 013 515 грн.
Відповідно до абз. 2, 6 п. 19 НП(С)БО 16 «Витрати» витрати пакувальних матеріалів для затарювання готової продукції на складах готової продукції, а також витрати на передпродажну підготовку товарів відносяться до витрат на збут.
Приписами Методичних рекомендацій з формування складу витрат та порядку їх планування в торговельній діяльності, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 22.05.2002 р. № 145, (далі Методрекомендації 145) наведені статті, за якими групуються витрати на збут.
Відповідно до 14.1.36 ПКУ господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Враховуючи викладене вище, суд погоджується з доводами позивача, що допоміжні (пакувальні) матеріали та матеріали для пакування (укомплектування) готової продукції (товарів), що реалізується, як окремий об`єкт обкладення ПДВ (окрему операцію з постачання товарів) використовувались позивачем у господарській діяльності в межах оподатковуваних операцій з реалізації товарів (готової продукції), а отже посилання контролюючого органу на необхідність застосування положень п. 189.5 ПКУ та нарахування компенсуючих податкових зобов`язань на вартість таких допоміжних матеріалів є хибними.
Крім цього, суд погоджується з доводами позивача, що витрати допоміжних (пакувальних) матеріалів визнаються витратами на збут, як того вимагають приписи п. 19 НП(С)БО 16 та Методрекомендації № 145 та відносяться на витрати діяльності, що мають покриватися торговою націнкою товару, що реалізується.
Сума торгової націнки основної продукції враховує й вартість допоміжних матеріалів, використаних для її упакування/укомплектування, а отже сума у розмірі 3 013 515 грн. враховувалась в базі оподаткування ПДВ при реалізації основної продукції, а висновки контролюючого органу про заниження податкових зобов`язань з ПДВ у загальній сумі 602 703 грн є протиправними.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки останнім днем для складання повного тексту рішення суду є вихідний день, то повний текст складено у перший робочий день 29.11.2021.
Керуючись статтями 72-77, 139, 241- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСТІ ФУД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСТІ ФУД» судовий збір у розмірі 22 700,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 29.11.2021.

Суддя О.В. Маковська