Справа № 400/3324/21
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/3324/21
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання дій протиправними, стягнення моральної шкоди в розмірі 2 270,00 грн,

В С Т А Н О В И Л А :

14 травня 2021 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, у якій позивач просить:

визнати протиправною дію експерта державної експертизи Головного управління Дергеокадастру у Миколаївській області Паненко Віталія Вікторовича щодо викладення зауваження у п.9 Висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 05.04.2021 №5709/82-21 такого змісту: «проект землеустрою містить відомості про суб`єктів права власності на земельну ділянку, згідно яких на земельну ділянку зареєстроване речове право право оренди. Відомості про припинення речового права відсутні»;

стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2270 гривень, внаслідок зазначення протиправного зауваження у пункті 9 Висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 05.04.2021 №5709/82-21.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що експерт вимагав додаткові матеріали та документи, які не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно ст. 50 Закону України «Про землеустрій», що за приписами ст. 186-1 ЗК України заборонено. У зауваженні не вказано, яким вимогам законодавства України не відповідає поданий проект землеустрою. Також, поза увагою експерта залишилася обставина, що у пояснювальній записці до проекту землеустрою чітко вказано посилання на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області та постанову Черкаського апеляційного суду, яким визнано договір оренди недійсним. Відповідно до ст.ст. 203, 204, 215 та 216 ЦК України недійсність договору не породжує жодних прав, крім визнання його недійсним з моменту укладання. Позивач додатково вказує на наявність факту завдання йому моральної шкоди, що знайшла свій прояв у психологічному напруженні, розчаруванні та незручностях, які ОСОБА_1 оцінив у 2270 грн (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що рішення про відмову в погодженні проекту прийнято на підставі інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:0373, де в розділі відомостей про суб`єкта права на земельну ділянку відображено вид речового права право оренди земельної ділянки зареєстровано 08.09.14 № запису 6943966. Відомостей про припинення речового права в Реєстрі немає. Проектом землеустрою передбачено відведення в оренду земельної ділянки, яка перебуває у користуванні іншої особи, що є порушенням ч.5 ст. 116 ЗК України.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити подану ним позовну заяву. Зокрема, апелянт зазначає, що процедура погодження проекту землеустрою є відмінною та не тотожна процедурі проведення державної експертизи землевпорядної документації незважаючи на те, що її проводить експерт державної експертизи. Судом першої інстанції помилково застосовано Закон України «Про державну експертизу землевпорядної документації», який не регулює спірні правовідносини, що є підставою для скасування рішення суду. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не був обмежений у можливості здійснити пошук справи щодо скасування договору оренди в ЄДРСР за кадастровим номером спірної земельної ділянки. В іншому посилається на доводи викладені у позовній заяві.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

31.03.2021 до системи електронного документообігу надійшла заява ОСОБА_1 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду кадастровий номер :02:001:0373 с. Носачів, Носачівської сільської ради (за межами населеного пункту), Смілянського району, Черкаської області.

05.04.2021 експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області Паненком В.В. розглянуто проект та складено висновок №5709/82-21 про відмову у погодженні даної документації із землеустрою.

У п.9 висновку про розгляд документації із землеустрою вказані зауваження, а саме: проект землеустрою містить відомості про суб`єктів права власності на земельну ділянку, згідно яких на земельну ділянку зареєстроване речове право - право оренди. Відомості про припинення речового права відсутні. Перелік обмежень щодо використання земельної ділянки не містить дати, реєстраційного номера, підпису, печатки виконавця, що суперечить вимогам постанови КМУ №105 від 17.10.12.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що проведення експертизи проекту землевпорядної документації та формулювання за її наслідками висновку, в тому числі про доопрацювання проекту відповідної документації, є виключною компетенцією органів Держгеокадастру. Позивач не дотримався вимог ст.37 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» (якій діяв як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час звернення до суду) щодо оскарження висновків державної експертизи. Крім того, відповідно до відомостей наданих відповідачем у Державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельну ділянку, стосовно земельної ділянки :02:001:0373, дійсно міститься запис про реєстрацію з 08.09.2014 права оренди за ОСОБА_2 . Запису про припинення права оренди у Реєстрі немає.

Позивач лише зазначає у позовній заяві, що це право визнано недійсним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області та постановою Черкаського апеляційного суду, проте самі рішення не надає, а також не вказує жодних реквізитів (дата, номер справи, сторони) цих судових рішень, що унеможливлює пошук цих рішень судом у ЄДРСР. Вимога щодо стягнення моральної шкоди є похідною від основної, а тому задоволенню також не підлягає

Судова колегія частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

За змістом статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до частини восьмої статті 118, частини четвертої статті 123 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки як у власність, так і в користування, погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 186-1 ЗК України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що єдиною підставою для відмови у погодженні та затвердженні проекту землеустрою та, відповідно, у передачі земельної ділянки у власність може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

При цьому, висновки мають мати обов`язкові посилання на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Частиною сьомою статті 186-1 ЗК України передбачено, що органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій";

надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Згідно частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Судова колегія погоджується з доводами апелянта, що спірні правовідносини стосуються етапу саме погодження проекту землеустрою та підготовки висновків відповідно до ч.5 ст. 186-1 ЗК України, а не здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації, що також вбачається з доводів відповідача пов`язаних із посиланням на Тимчасовий порядок взаємодії між територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру під час погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2016 № 580.

За таких умов, застосований судом першої інстанції Закон України «Про державну експертизу землевпорядної документації» не підлягав застосуванню до спірних правовідносин в контексті необхідності оскарження висновків державної експертизи в порядку ст. 37 вказаного Закону.

Предмет спору в даному випадку стосується встановленню протиправності дій експерта державної експертизи щодо викладення ним зауважень в п.9 Висновку щодо наявності права оренди на спірну ділянку.

Відповідно до п.1, 15 Тимчасового порядку №580 він визначає механізм взаємодії між територіальними органами Держгеокадастру на період реалізації пілотного проекту під час погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За результатами розгляду проекту землеустрою відповідний експерт державної експертизи у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня надходження проекту землеустрою, готує висновок згідно з додатком, скріплює його в електронній формі своїм кваліфікованим електронним підписом, після чого реєструє у системі електронного документообігу Держгеокадастру.

Згідно п. 8, 9, 10 додатку Тимчасового порядку №580 передбачені графи щодо:

- аналізу проекту землеустрою на відповідність земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам;

- зауважень та пропозицій до проекту землеустрою;

- підсумкової оцінки проекту землеустрою щодо його погодження чи не погодження.

По змісту висновку, що є предметом оцінки в даній справі експертом ОСОБА_3 у відповідних графах зазначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 с. Носачів, Носачівська сільська рада (за межами) Смілянського району Черкаської області не відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам.

Проект землеустрою містить відомості про суб`єктів права власності на земельну ділянку, згідно яких на земельну ділянку зареєстроване речове право - право оренди. Відомості про припинення речового права відсутні. Перелік обмежень щодо використання земельної ділянки не містить дати, реєстраційного номера, підпису, печатки виконавця, що суперечить вимогам постанови КМУ №105 від 17.10.12.

За наслідком наведеного зроблено висновок щодо не погодження проекту землеустрою.

Судова колегія звертає увагу, що доводи апелянта про відсутність посилань на конкретну норму Закону, стосовно якої викладено зауваження про наявність зареєстрованого речового права є вірними, проте вони не спростовують обґрунтованість дій відповідача щодо викладення таких зауважень.

Крім того, посилання на невідповідність саме земельному законодавству та зміст викладених зауважень, дають змогу визначити, що такою нормою є ч.5 ст. 116 ЗК України, згідно якої земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Щодо викладеного зауваження, то його зміст та суть підтверджуються відомостями Державного реєстру прав щодо наявності права оренди на земельну ділянку із кадастровим номером :02:001:0373.

Доводи апелянта, що виявляючи відомості у Державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельну ділянку, державним експертом допущено порушення ч.7 ст. 186-1, оскільки проведено іншу роботу пов`язану з пошуком вищевказаних відомостей є помилковими, так як дана стаття забороняє саме вимагати проведення будь-яких робіт.

Інші доводи ОСОБА_1 , що відповідачем протиправно вимагалися додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою також є помилковими, оскільки державним експертом здійснювалася констатація факту перебування спірної земельної ділянки в оренді.

Доводи апелянта, що вищевказане право оренди визнано недійсним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області та постановою Черкаського апеляційного суду сформовано без посилань на реквізити пошуку вказаних рішень, про що вірно зазначав суд першої інстанції.

В ході апеляційного розгляду здійснено пошук в ЄДРСР рішень вищевказаних судів за контекстом, вказавши кадастровий номер спірної земельної ділянки :02:001:0373, наслідком чого виявлено справу за №703/1095/17, в рамках розгляду якої рішенням Смілянського міськрайонного суду від 22.08.2017, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12.10.2017 та постановою Верховного Суду від 02.10.2019 вирішено:

в задоволенні позову ОСОБА_4 до Головного управління Держземагенства у Черкаській області, ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Відділ з питань державної реєстрації Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області та Товариство з обмеженою відповідальністю «Ековерс», про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про витребування земельної ділянки з незаконного користування задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_4 із незаконного користування земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0373 площею 108,1905 га, сільськогосподарські угіддя рілля, яка розташована за межами населеного пункту, в адміністративних межах Носачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, передавши законному користувачу ОСОБА_5 .

Судова колегія звертає увагу, що за результатами розгляду справи №703/1095/17 жодним чином не встановлено недійсність договору оренди стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0373, що спростовує відповідні доводи апелянта.

В цілому, вищевказане правове регулювання та висновки суду спростовують наявність підстав для задоволення позовних вимог, в тому числі, стягнення на користь позивача моральної шкоди, як похідної вимоги.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин приписи Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», проте по суті прийняв вірне рішення, вбачаються підстави для зміни мотивувальної частини рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року з підстав, наведених в даній постанові.

Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 18 травня 2021 року. Тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,328, КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Мотивувальну частину рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року змінити з підстав наведених в даній постанові.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко