Справа № 360/296/21
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/296/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонова І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області, в якій просить:

- визнати рішення відповідача від 29.04.2020 № 3035/03-23 про відмову позивачу в нарахуванні пенсії незаконним та необґрунтованим;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком № 2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29 квітня 2020 року позивач звернулась за призначенням пенсії за віком за нормами частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно наданих позивачем документів загальний стаж роботи 22 роки 4 місяці 23 дні, що недостатньо для призначення пенсії згідно частини 1 статті 26 Закону, у зв`язку з чим йому було відмовлено в призначенні пенсії.

Відмову у нарахуванні пенсії вважає незаконною , оскільки має право на нарахування пенсії мені за Списком № 2 згідно статті 13 частина 2 пункт «д» Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідач позовні вимоги не визнав, подавши відзив на позовну заяву (а.с. 25-27), в обґрунтування якого вказав, що вперше 02.10.2019 ОСОБА_1 звернулася за призначенням пенсії за віком за нормами частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року жінки, які народилися з 1 квітня 1960 по 30 вересня 1960 року, мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 59 років та наявності страхового стажу не менше 26 років.

Згідно наданих документів ОСОБА_1 має загальний стаж роботи 21 рік 10 місяців 23 дні, що недостатньо для призначення пенсії згідно частини 1 ст.26 Закону.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в призначенні пенсії ОСОБА_1 управління було відмовлено рішенням про відмову від 09.10.2019. Також ОСОБА_1 було повідомлено, що згідно до частини 2 ст.26 Закону передбачено - у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, встановленого частиною 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу, з 1 січня по 31 грудня 2023 року, - від 20 до 30 років. Отже дата, з якої ОСОБА_1 матиме право на пенсійну виплату, становить 04.07.2023.

Вдруге 29.04.2020 позивач звернувся до управління за призначенням пенсії за віком за нормами частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року жінки, які народилися з 1 квітня 1960 по 30 вересня 1960 року, мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 59 років та наявності страхового стажу не менше 26 років.

Згідно наданих документів станом на 29.04.2020 ОСОБА_1 має загальний стаж роботи 22 роки 4 місяці 23 дні, що недостатньо для призначення пенсії згідно частини 1 ст.26 Закону.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в призначенні пенсії ОСОБА_1 управлінням було відмовлено.

Згідно до частин 2 ст.26 Закону передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, встановленого частиною 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу, з 1 січня по 31 грудня 2023 року, - від 20 до 30 років. Отже дата, з якої ОСОБА_1 матиме право на пенсійну виплату, становить 04.07.2023.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 15.01.2021 зупинено провадження в адміністративній справі № 360/296/21 за позовом 360/296/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20.

Ухвалою суду від 29.11.2021 поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 29.11.2021 замінено відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (ідентифікаційний код 21792637) його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9).

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх сукупності, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 - а.с. 5-6, 6) 29.04.2020 звернулась до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області з заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 58).

Для призначення пенсії були надані документи: - заява від 29.04.2020; - паспорт НОМЕР_2 від 15.12.1997; - довідка про присвоєння ідентифікаційного номера від 18.02.1999; - трудова книжка НОМЕР_3 від 09.09.1981; - свідоцтво про народження НОМЕР_4 від 20.06.1981; - свідоцтво про народження НОМЕР_5 від 25.01.1991; - свідоцтво про народження НОМЕР_6 від 31.03.2003; - свідоцтво про шлюб НОМЕР_7 від 06.08.1985; - архівні довідки про стаж №627, №628 від 15.08.2019; - архівна довідка про стаж №698 від 05.09.2019; - архівні довідки про стаж № 559 та № 561 від 30.07.2019; - архівна довідка про заробіток №560 від 30.07.2019; - довідка про отримання допомоги №295 від 04.07.2019 (а.с. 59).

Управлінням Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області 29.04.2020 прийняте рішення «Про відмову в призначенні пенсії згідно п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яке обґрунтоване наступним (а.с. 72-73).

Відповідно до частини 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року жінки, які народилися з 1 квітня 1960 по 30 вересня 1960 року, мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 59 років та наявності страхового стажу не менше 26 років.

Згідно наданих документів станом на 29.04.2020 ОСОБА_1 має загальний стаж роботи 22 роки 4 місяці 23 дні, що недостатньо для призначення пенсії згідно частини 1 ст.26 Закону.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в призначенні пенсії ОСОБА_1 управлінням було відмовлено.

Отже дата, з якої ОСОБА_1 матиме право на пенсійну виплату, становить 04.07.2023.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд зазначає таке.

Рішенням Верховним Судом у зразковій справі № 360/3611/20 позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області задоволено. Визнано протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 17 серпня 2020 року «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ». Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 12 серпня 2020 року на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області задоволено частково. Мотивувальну частину рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 квітня 2021 року змінено, виклавши її в редакції цієї постанови, а в решті - залишено без змін.

Постанова Великої Палати Верховного Суду набрала законної сили 03.11.2021, остаточною та оскарженню не підлягає.

Відповідно до частини третьої статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Крім того, згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Тому відмова управління ПФУ в призначенні ОСОБА_1 , яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, мала страховий стаж роботи 22 роки 4 місяці 23 дні, пенсії за віком з посиланням недосягнення нею 55-річного пенсійного віку є протиправною.

Ураховуючи викладене вище, суд дійшов суті висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а рішення управління ПФУ - скасуванню.

Суд відхиляє доводи скаржника про те, що відповідно до статті 5 Закону № 1058-IV дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону; виключно цим Законом визначаються, зокрема: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком. Адже Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон № 1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон № 1058-IV.

Суд також не погоджується з посиланням скаржника на абзац другий пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, відповідно до якого положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148-VІІІ мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. На думку скаржника, це положення свідчить про обмеження сфери застосування Закону № 1788-ХІІ відносинами, про які йдеться в цьому пункті. Суд вважає, що якби таким був намір законодавця, то він мав би виключити із Закону № 1788-ХІІ всі інші положення, чого зроблено не було.

Аналізуючи у сукупності фактичні обставини справи та норми закону, виходячи з принципу верховенства права, з метою повного захисту порушених прав і свобод позивача, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, та є протиправною. При цьому, в оскаржуваному рішенні не зазначено скільки складає пільговий стаж позивача за списком № 2.

З огляду на встановлену під час розгляду справи протиправну відмову Пенсійного органу у призначенні пенсії, викладену у рішенні від 29.04.2020, з метою відновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких позивач звернулась до суду, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29.04.2020 з урахуванням висновків суду.

У даному випадку, задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Питання про розподіл судових витрат вирішено судом відповідно до вимог частини першої статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, ідентифікаційний код 21782461) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 29.04.2020 «Про відмову в призначенні пенсії згідно п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.04.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Тихонов