Справа № 522/20608/21
Суддя: Науменко А. В.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/522/454/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Науменко А.В.

за участю секретаря судового засідання Звонецької І.М.,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Департаменту патрульної поліції Прокопенко Світлани Василівни, Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2021 року надійшов позов ОСОБА_1 до Інспектора Департаменту патрульної поліції Прокопенко С.В., Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Позовна заява мотивована тим, що 13.07.2021 року Інспектором ДПП Прокопенко С.В. розглянуто дані, зафіксовані в автоматичному та винесено постанову серії 1АВ №01957244. Вищевказаною Постановою притягнуто до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , та накладено на нього адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн. Постанову винесено всупереч вимогам законодавства України, які регулюють відносини в сфері дорожнього руху, без всебічного та повного з`ясування всіх обставин справи, які потрібні для об`єктивного розгляду справи, оскільки правил дорожнього руху Позивач не порушував.

Працівником поліції Прокопенко С.В. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної Постанови серії 1АВ №01957244 від 13.07.2021 не встановлено особу, яка безпосередньо несе адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, оскільки по наявним зображенням в мережі інтернет на Сервісі перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі неможливо встановити особу, яка перебуває за кермом автотранспортного засобу KIA Optima (д.н. НОМЕР_1 ) 13.07.2021 о 12:07 та як наслідок неможливо ідентифікувати особу, яка вчинила правопорушення, разом з тим, доказів, які б підтверджували те, що саме позивач особисто керував своїм транспортним засобом KIA Optima (д.н. НОМЕР_1 ) при вказаних в оскаржуваних постановах обставинах - немає, тому складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП в діях позивача не було і не має, у зв`язку з чим і звернувся позивач з зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання.

До суду 15 листопада 2021 року надійшов відзив представника Департаменту патрульної поліції, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування відзиву вказано, що правопорушення було зафіксовано технічним засобом Каскад Каскад 026-1219. Результатами автоматичної фіксації перевищення встановленого швидкісного обмеження автомобілем засобом «KIA OPTIMA» номерний знак НОМЕР_1 є інформаційний файл з трьома фотознімками зображення транспортного засобу та відеозапис правопорушення, а відтак є вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення.

24 листопада 2021 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування зазначено, що Позивачем не оскаржується факт відповідної сертифікації та правомірність використання приладу Каскад, не оскаржуються нормативно-правові акти, якими регулюється принцип дії приладів. Також зазначили, що у відзиві вказано, що особа, яка керувала вищевказаним автомобілем перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів, чим порушила п. 12.9 б ПДД України. Натомість, не зазначено хто саме керував транспортним засобом KIA OPTIMA (д.н. НОМЕР_1 ) та відсутні будь-які докази, що саме ОСОБА_1 був за кермом при даних обставинах. Більш того не зазначено яким чином встановлено особу, яка керувала транспортним засобом KIA OPTIMA (д.н. НОМЕР_1 ), на яку накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн, що має вирішальне значення для розгляду даної справи.

В судове засідання 29 листопада 2021 року сторони не з`явились, про слухання справи сповіщені належним чином. Судом вирішено завершити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів, враховуючи, що сторони надали пояснення по суті позовних вимог.

Згідно ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази сторін приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст. 9 Конституції України та Закону України "Про ратифікацію Конвенції" від 17.07.1997 року, Конвенція про захист прав людини та основних свобод та протокол до неї, є частиною національного законодавства України. Вимогами ст. 6 ЄКПЛ та ст. 2- 4 Протоколу № 7 до Конвенції, які застосовуються і при розгляді справ про адміністративне правопорушення, закріплено право особи на справедливий суд, що включає в себе право на доступ до матеріалів справи, право на захист та юридичну допомогу, право на надання доказів, проведення експертизи та залучення свідків, право бути повідомленим про час та місце слухання справи та присутнім при розгляді його справи судом. Та основне те, що особа має право бути негайно і детально проінформована зрозумілою для нього мовою компетентним органом державної влади про характер та причини обвинувачення, мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту та захищати себе особисто чи використовувати захисника.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Відповідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, КАС Україні та в контексті Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (ст. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов`язком держави (ст. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними (ст. 21).

Судом встановлено, що 13 липня 2021 року о 12 год. 07 хв. за адресою: М05 Київ-Одеса, 294 км. + 260 м. особа, яка керувала транспортним засобом KIA OPTIMA (д.н. НОМЕР_1 ), перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів, чим порушила п.12.9 б) Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 за дане правопорушення, як відповідальну особу (власника) притягнуто до адміністративної відповідальності, про що свідчить Постанова серії 1АВ №01957244 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.

Позивач, обґрунтовуючи позов зазначає, що працівником поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної Постанови серії 1АВ №01957244 від 13.07.2021 не встановлено особу, яка безпосередньо несе адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, оскільки по наявним зображенням в мережі інтернет на Сервісі перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі неможливо встановити особу, яка перебуває за кермом автотранспортного засобу KIA Optima (д.н. НОМЕР_1 ) 13.07.2021 о 12:07 та як наслідок неможливо ідентифікувати особу, яка вчинила правопорушення, разом з тим, доказів, які б підтверджували те, що саме позивач особисто керував своїм транспортним засобом KIA Optima (д.н. НОМЕР_1 ) при вказаних в оскаржуваних постановах обставинах - немає, тому складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП в діях позивача не було і не має.

Відповідно до ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

У разі якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), притягається особа, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі встановлюються статтями 279-1-279-4 КУпАП та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі» затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13 січня 2020 року № 13 (далі Інструкція №13).

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відомості про внесення належного користувача транспортного засобу суду не представлені, сторони не посилаються на наявність такої інформації та її не врахування інспектором поліції.

Відповідно до пункту 5 Інструкції №13, уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне: 1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі; 2) відповідність символів номерного знаку транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою; 3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; 4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи; 5) наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу; 6) наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу зареєстрованого за межами України - інформації про особу, яка ввезла його на територію України; 7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час опрацювання інформаційних файлів, метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками правопорушення та інших відомостей, отриманих за допомогою Системи з відповідних реєстрів, баз (банків) даних, необхідних для винесення адміністративної постанови, уповноважений поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом третім Інструкції №13 зазначається, що при опрацюванні уповноваженим поліцейським матеріалів автоматичної фіксації та встановлення факту учинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції, цим уповноваженим поліцейським виноситься сформована Системою в автоматизованому режимі адміністративна постанова без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі наявності доказів учинення адміністративного правопорушення, відсутності в матеріалах автоматичної фіксації даних про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами, відсутності обставин, визначених статтею 247 КУпАП, з використанням засобів Системи виносить адміністративну постанову, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП, з накладенням цифрового підпису

Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 КУпАП, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Таким чином, процедура притягнення до адміністративної відповідальності порушена не була.

Також, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні по справі «Фальк проти Нідерландів», суть якого зводиться до оскарження заявником рішення про накладення штрафу із зазначенням імені та адреси особи, яка керувала на момент учинення правопорушення його автомобілем, ЄСПЛ вказує на те, що, незважаючи на заборону презумпції права або факту, вони повинні бути пропорційні меті, переслідуваної державою.

У цій справі, на думку суддів ЄСПЛ, мета оспорюваного правила про об`єктивну відповідальність власника автотранспортного засобу, що міститься в законі про адміністративне виконання правил дорожнього руху, полягає в ефективному забезпеченні дорожньої безпеки та створенні умов, за яких порушення правил дорожнього руху не залишаються безкарними у випадках, коли неможливо встановити особу, котра керувала автомобілем. Таким чином, принцип пропорційності у цій справі було дотримано, і скарга заявника визнана явно необґрунтованою. Зокрема, ЄСПЛ зазначає: «Оцінюючи те, чи в цьому випадку дотримано принцип пропорційності, Суд усвідомлює, що оскаржене правило встановлення відповідальності (щодо зареєстрованого власника автомобіля) було запроваджене з метою утвердження ефективної безпеки дорожнього руху через забезпечення того, що порушення правил дорожнього руху, виявлені за допомогою технічних або інших засобів і вчинені водієм, чию особу на той час встановити не було можливості, не залишаться безкарними, з одночасним належним урахуванням потреби домогтися того, щоб судове переслідування і покарання за такі правопорушення не призводило до неприйнятного обтяження органів судової влади держави». Він також зазначає, що «…відповідна особа не залишається при цьому без засобів захисту, бо може висувати доводи на підставі статті 8 цього Закону та (або) стверджувати, що на відповідний час поліція мала реальну можливість зупинити машину і встановити особу водія». Крім того, «…Суд не може визнати, що стаття 5 Закону, яка зобов`язує зареєстрованого власника автомобіля брати на себе відповідальність за своє рішення дозволити іншій особі користуватися його автомобілем, суперечить пунктові 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Тому Суд робить висновок, що національні органи влади, накладаючи на заявника оспорюване стягнення, презумпції невинуватості не порушили».

Під час розгляду справи OHalloran and Francis v. the United Kingdom, яка стосувалась оскарження передбаченої британським законом необхідності надання владі зареєстрованими власниками транспортних засобів відомостей про особу, яка реально керувала автомобілем у момент, коли поліцейська камера спостереження зафіксувала перевищення автомобілем встановленої швидкості. Цей обов`язок, на думку позивачів, є порушенням права не давати самозвинувачувальних показань і так званої привілеї проти самозвинувачення, а тим самим і принципів справедливого судового розгляду, закріплених у статті 6 Конвенції. Однак Велика палата Європейського Суду більшістю голосів визнала, що у справі не було допущено жодного порушення вимог статті 6 Конвенції.

Також Суд підтримав думку лорда Бінгема про те, що усі, хто володіють або керують автомобілем, знають, що тим самим вони визнають певний режим регулювання. Цей режим діє не тому, що володіння чи управління автомобілем це привілей чи пільга, що дарується державою, а тому, що володіння автомобілями та їх використання загальновизнано можуть призводити до тяжких тілесних ушкоджень. Можна сказати, що ті, хто приймають рішення володіти або управляти автомобілем, беруть на себе певні обов`язки і зобов`язання, які є частиною регулятивного режиму щодо автотранспортних засобів. У законодавстві Сполученого Королівства до цих зобов`язань відноситься обов`язок у разі наявності підозр про вчинення порушень правил дорожнього руху повідомляти владі відомості про особу, що керувала автотранспортним засобом на момент такого порушення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , адже постанова містить об`єктивну сторону правопорушення, ОСОБА_1 як відповідальна особа є винною у вчиненні правопорушення та матеріали справи містять докази вчинення правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 72-78, 229, 242, 244, 293, 295 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора Департаменту патрульної поліції Прокопенко С.В., Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Науменко

29.11.21