Справа № 120/7897/21-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 листопада 2021 р. Справа № 120/7897/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.04.2018 наказом командира Військової частини НОМЕР_2 №73 позивача звільнено з військової служби за станом здоров"я.

01.06.2021 позивач звернувся із запитом до відповідача з метою отримання інформації щодо виплати йому індексації грошового забезпечення.

Відповідач листом № 350/118/2195/пс від 02.07.2021 повідомив позивача, що базовим місяцем для обчислення індексації є січень 2014 року. У зв`язку з цим, за період з 01.01.2014 по 01.05.2014 індекс споживчих цін не перевищив 101%, тому індексація не виплачувалась. З 01.05.2014 по 31.12.2015 індексація виплачена враховуючи базовий місяць для її обчислення - січень 2014 року. З 01.01.2016 по 28.02.2018 індексація грошового забезпечення позивачу не виплачувалась у зв`язку з тим, що для цього не було окремого розпорядження та достатнього фінансування.

Вважаючи бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 01.05.2014 та з 01.01.2016 по 28.02.2018 протиправною, а також протиправними дії щодо проведення індексації грошового забезпечення за період з 01.05.2014 по 31.12.2015 року із застосуванням базового місяця - січень 2014 року, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами; встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи. Крім того, даною ухвалою витребувано у відповідача відомості щодо виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 із зазначенням базового місяця для обчислення індексації.

У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що з 01.01.2014 року розмір щомісячної додаткової грошової винагороди згідно абзацу 3 підпункту 2.2. наказу №595 підвищено до 60 відсотків, тому базовий місяць встановлено січень 2014 року. За період 01.01.2014 року по 01.05.2014 року індекс споживчих цін не перевищував пороговий рівень, тому право на індексацію у позивача не виникало. З травня 2014 року позивач набув право на індексацію, яку йому виплачували згідно з діючим у відповідному місяці індексом та розміром прожиткового мінімуму по жовтень 2015 року включно. Індексація за грудень 2015 року у зв`язку з недостатнім фінансуванням була виплачена у квітні та травні 2016 року.

Враховуючи зазначене, на думку відповідача, є очевидним, що індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 нараховувалася та виплачувалася позивачу із відповідним базовим місяцем, коли право на її виплату виникало, та не нараховувалася і не виплачувалася позивачу, коли для виплати були відсутні підстави, правомірно та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Окрім того, відповідач зазначив, що фінансування військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 року по лютий 2018 року на вказаний вид видатків не здійснювалось, а тому грошове забезпечення, яке виплачувалось позивачу за вказаний період не індексувалось (індексація не виплачувалась та не нараховувалась). Також відповідач заперечує щодо необхідності визначення базового місяця - січень 2008 року для виплати індексаціі грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, зазначаючи, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення має здійснюватися індивідуально для кожного працівника і такий розрахунок є дискреційними повноваженнями відповідача.

Також, відповідачем зазначено, що документи, які підтверджують виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 року направлено на зберігання до галузевого державного архіву Міністерства оборони України, в зв`язку з чим у відповідача відсутні такі докази.

Ухвалою суду від 27.08.2021 року витребувано у галузевого державного архіву Міністерства оборони України належним чином завіренні копії фінансових документів, які містять інформацію про нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, які були передані на зберігання військовою частиною НОМЕР_1 .

13.09.2021 від галузевого державного архіву Міністерства оборони України на адресу суду надійшли витребуванні судом докази.

30.09.2021 представником позивача подано до суду додаткові письмові пояснення.

З"ясувавши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 від 18.06.2015.

На підставі наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 07.04.2018 № 26-РС (по особовому складу) позивача звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України за станом здоров`я.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 17.04.2018 № 73 (по стройовій частині) позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 19.04.2018.

01.06.2021 позивач звернувся із запитом до відповідача з метою отримання інформації про індексацію його грошового забезпечення.

Відповідач листом № 350/118/2195/пс від 02.07.2021 повідомив позивача, що базовим місяцем для обчислення індексації є січень 2014 року. У зв`язку з цим, за період з 01.01.2014 по 01.05.2014 індекс споживчих цін не перевищив 101%, тому індексація не виплачувалась. З 01.05.2014 по 31.12.2015 індексація виплачена враховуючи базовий місяць для її обчислення - січень 2014 року. З 01.01.2016 по 28.02.2018 індексація грошового забезпечення позивачу не виплачувалась у зв`язку з тим, що для цього не було окремого розпорядження та достатнього фінансування.

Вищевикладені обставини зумовили позивача звернутись до суду з цим позовом, у якому він просить:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 травня 2014 по 31 грудня 2015 року із застосуванням базового місяця для обчислення - січень 2014 року;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період 01 січня 2014 року по 01 травня 2014 року та з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2014 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового періоду для обчислення - січень 2008 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 01 січня 2014 року по день фактичної виплати індексації.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується наступним.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) (тут і надалі - в редакції, чинній на момент виникнення та існування спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, суд зазначає та враховує наступне.

Згідно з Преамбулою до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3 липня 1991 року № 1282-XII (надалі - Закон №1282-XII) цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Положеннями статті 1 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до статті 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

При цьому, статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно з статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Приписами статті 5 Закону №1282-XII визначено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню. а саме підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Таким чином, індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому належить обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі №240/4911/18 та від 07.08.2019 у справі №825/694/17.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, проведення індексації у зв`язку з зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Обґрунтовуючи правомірність своєї бездіяльності, що полягає у не виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період, відповідач посилається на статтю 5 Закону №1282-XII та пункт 6 Порядку №1078, згідно з якими проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік.

Суд вважає таке посилання безпідставним, оскільки будь-яких застережень щодо не здійснення в зв`язку з цим індексації з дати, з якої позивач просить нарахувати індексацію, вказані норми не містять.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №825/874/17.

Отже, недостатність бюджетного фінансування відповідача жодним чином не впливає на наявність обов`язку щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу.

Крім того Європейський суд з прав людини при розгляді справи "Кечко проти України" зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Наведене свідчить, що реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

Суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Крім того, приписами пункту 11 Порядку №1078 визначено, що додаткові витрати, пов`язані з індексацією грошових доходів громадян, відображаються у складі витрат, до яких відносяться виплати, що індексуються.

Отже, в кошторисі доходів і видатків бюджетної установи, організації індексація заробітної плати відображається не як самостійна витрата, а в складі витрат на виплату заробітної плати.

Щодо твердження відповідача про те, що Порядок №1078 не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за попередні періоди, то суд зазначає, що, звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на роз`яснення Міністерства соціальної політики України та Департаменту фінансів Міністерства оборони України, оскільки військова частина має керуватися та діяти відповідно до Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078, які мають вищу юридичну силу, ніж вказані роз`яснення.

При цьому, щодо заперечень відповідача стосовно необхідності визначення базового місяця - січень 2008 року для виплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, які грунтуються на тому, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення має здійснюватися індивідуально для кожного працівника і такий розрахунок є дискреційними повноваженнями відповідача, суд зазначає таке.

Питання визначення базового місяця в правовідносинах, що склались між сторонами, вже є спірним, оскільки судом встановлено, що індексація грошового забезпечення позивача була проведена відповідачем самостійно за попередній період, а саме з 01.05.2014 року по 31.12.2015 року, при цьому було враховано базовий місяць - січень 2014 року. З урахуванням цього, відповідач прийшов до висновку, що за період з 01.01.2014 по 01.05.2014 індекс споживчих цін не перевищив 101%, а тому індексація за вказаний період позивачу не виплачувалась.

Відтак, щодо визначення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення позивача суд вказує наступне.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанова №1013 п. 5 Порядку №1078 викладено в новій редакції: "5. У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку".

Аналіз наведених норм законодавства України дає підстави суду дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

За загальним правилом, для індексації заробітної плати необхідно знати два взаємопов`язаних елемента: базовий місяць та коефіцієнт індексації.

При цьому, базовий місяць - це місяць підвищення тарифних ставок (окладів), незалежно від розміру підвищення, а коефіцієнт індексації обчислюють на основі щомісячних індексів інфляції, які публікуються Держстатом. Розрахунок ведеться наростаючим підсумком до перевищення порогу індексації.

Визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу) та нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовця.

Отже, починаючи з 09.12.2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець.

Пунктом 1 Постанови №1013 внесено зміни до Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, що призвело до збільшення посадових окладів працівників, заробітна плата яких обчислюється за вказаною тарифною сіткою.

Відповідно до п.3 Постанови №1013 міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів доручено вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Виходячи з системного аналізу п.1-3 Постанови №1013, базовий місяць січень 2016 року застосовується для подальшої індексації заробітної плати за посадами, оклади (тарифні ставки) за якими підвищилися в грудні 2015 року у зв`язку з прийняттям Постанови №1013, що відповідає положенням п.5 Порядку №1078 в редакції з 09.12.2015 року.

В свою чергу, Порядок №1078 пов`язує обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації зі зміною окладів (тарифних ставок), тому базовий місяць індексації грошового забезпечення (заробітної плати) змінюється виключно у разі підвищення посадових окладів (тарифних ставок).

Отже, станом на момент виникнення спірних правовідносин тарифні ставки (оклади) військовослужбовців обчислювалися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 року № 1294, яка набрала чинності 01.01.2008 року.

Зміна тарифних ставок (окладів) військовослужбовців відбулась лише з 01.01.2018 року у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Отже, в грудні 2015 року тарифні ставки (оклади) військовослужбовців не змінилися, тому підстави для обчислення індексації грошового забезпечення позивачу з урахуванням базового місяця - січень 2014 року та січень 2016 року відсутні.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням п. 5 Порядку №1078 індексація грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2014 року по 28.02.2018 року підлягає обчисленню з урахуванням базового місяця, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, тобто січня 2008 року.

Відтак, дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.05.2014 року по 31.12.2015 року, враховуючи базовий місяць, який використовувався у січні 2014 року, є протиправними, а також є протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2014 по 01.05.2014 та з 01.01.2016 по 28.02.2018

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, то такі вимоги є похідними від основних, які задоволено судом, а відтак також підлягають задоволенню відповідно до пункту 23 статті 4 КАС України шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 року по 28.02.2018 року, враховуючи базовий місяць - січень 2008 року, з урахуванням вже виплаченої суми індексаціі.

Щодо виплати компенсації втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати, суд зазначає таке.

Індексація є складовою заробітної плати, а у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Використане у статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ від 19.10.2000 (далі - Закон №2050-ІІІ) формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Суд, враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення, вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Так, у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 01.01.2014 по день фактичної виплати індексації.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем в обгрунтування заявлених вимог, суд доходить висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших документально підтверджених витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 01.05.2014 та з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.05.2014 по 31.12.2015, враховуючи базовий місяць січень 2014 року.

Зобов`язати військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018, враховуючи базовий місяць січень 2008 року, врахувавши при цьому раніше виплачені суми індексаціі.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати, а саме за період з 01.01.2014 по день фактичної виплати індексації.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );
Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна