Справа № 360/2716/21
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року справа №360/2716/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року (головуючий суддя І інстанції - Ірметова О.В.), складене у повному обсязі 30 червня 2021 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області, у справі № 360/2716/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2021 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області в якій просить суд:

- визнати дії УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області від 26.04.2021 щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01.05.2021 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з послідуючим зменшенням його розміру з 84% до 50% противоправними, скасував рішення відповідача від 26.04.2021, як протизаконне.

- зобов`язати УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області вчинити певні дії щодо перерахунку розміру та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з врахуванням висновків щодо визначення мого стажу роботи на посаді судці, викладених у рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 21.10.2020р. у справі № 360/2774/20, починаючи з 19.02.2020 та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком;

- встановити судовий контроль, відповідно ст. 382 КАСУ, за виконанням УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області рішення суду в частині визнання дій відповідача від 26.04.2021, щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з послідуючим зменшенням його розміру до 50% протиправними та зобов`язання відповідача вчинити певні дії щодо перерахунку розміру та виплати позивачеві ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 19.02.2020, за виплатою заборгованості, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 із 84 % до 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області здійснити з 26.04.2021 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 виходячи із 84 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніш виплачених сум. В решті позовних вимог відмовлено

Не погодившись з судовим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив змінити рішення суду першої інстанції в частині встановлення відсотків суддівської винагороди.

Вважає, що суд помилково встановив, що довічне грошове утримання має обраховуватись виходячи з 84 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, замість необхідних 54 % .

Крім того, відповідач не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати судове рішення та відмовити у задоволені позовним вимог у повному обсязі.

Апелянтом зазначено, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку відрізняється від розміру щомісячного довічного утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року замінено відповідача по справі Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , є суддею у відставці Станично-Луганського районного суду Луганської області, отримує щомісячне довічне грошове утримання, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: паспорта громадянина України (а. с. 6-11), картки платника податків (а. с. 11).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року по справі № 360/3584/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Станично-Луганському районі Луганської області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Станично-Луганському районі Луганської області щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви від 12.08.2020. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 04.08.2020 №1632/20-вих. згідно із заявою від 12.08.2020 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року у справі № 360/3584/20 - задоволено частково. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 р. у справі № 360/3584/20 - скасовано в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 04.08.2020 №1632/20-вих. згідно із заявою від 12.08.2020 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020, прийняти в цій частині постанову, якою позов задоволено частково. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 04.08.2020 №1632/20-вих. згідно із заявою від 12.08.2020 з урахуванням фактично виплачених сум. В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 р. у справі № 360/3584/20 - залишено без змін.

На виконання даного рішення позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 01.05.2021, у розмірі 50% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, що підтверджується рішенням від 26.04.2021 (а.с. 35).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року по справі № 360/2774/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області щодо не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 календарного періоду проходження строкової військової служби при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з моменту призначення - 28.12.2015 із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової служби 3 роки 0 місяців 6 днів, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% в редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області провести перерахунок щомісячного грошового утримання судді ОСОБА_1 згідно із довідкою ТУ ДСА України в Луганській області про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці від 09.01.2020 №65/20-Вих у розмірі 84% із виплатою недовиплаченого щомісячного грошового утримання починаючи з 01.06.2020. В задоволенні решти вимог - відмовити.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області - залишено без задоволення. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 360/2774/20 - залишено без змін.

На виконання даного рішення позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 01.04.2021, у розмірі 84% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, що підтверджується рішенням від 27.03.2021 (а. с. 70).

Позивач, вважаючи, що відповідачем порушено його права в частині обрахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці, звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції частково задовольнив вимоги позивача, зобов`язавши управління здійснити з 26.04.2021 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , виходячи із 84 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами частини 1 статті 128 Конституції України (в чинній на час спірних правовідносин редакції) перше призначення на посаду професійного судді строком на п`ять років здійснюється Президентом України. Всі інші судді, крім суддів Конституційного Суду України, обираються Верховною Радою України безстроково, в порядку, встановленому законом.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі Закон від 02.06.2016 № 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 2 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII).

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу Прикінцеві та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

В рішенні від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що частина третя статті 141 Закону № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIІІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIІІ, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIІІ, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

В пункті 7 цього ж рішення Конституційний Суд України зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

На виконання висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, частина четверта статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII викладена в наступній редакції: "У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

У пункті 19 постанови Верховного Суду від 16.06.2020 у зразковій справі № 620/1116/20 також наголошено на тому, що за змістом частини четвертої статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справ, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021 по справі № 360/3584/20 встановлено, що предметом оскарження до суду є визнання протиправним бездіяльність щодо не проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язання здійснити такий перерахунок на підставі поданої позивачем довідки.

Також в даній постанові суд апеляційної інстанції дійшов висновку про передчасність вимог в частині визначення відсоткового розміру суддівської винагороди для обрахунку суми довічного грошового утримання та заявленими на майбутнє.

З огляду на зазначене суд апеляційної інстанції визначив, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 04.08.2020 №1632/20-вих. згідно із заявою від 12.08.2020 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Таким чином, на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021 по справі № 360/3584/20 відповідач повинен здійснити лише перерахунок пенсії позивача за поданою позивачем довідкою та саме з 19.02.2020.

При цьому, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 та те, що позивач не проходив атестацію, при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з посадових окладів судді, який працює на даний час має враховуватись 54% (у випадку позивача при стажі 22 роки) посадового окладу.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції з частковим задоволенням позовних вимог.

Судом не встановлено, а позивачем не доведено, що загальний порядок виконання судового рішення не дасть очікуваного результату, або що відповідач створюватиме перешкоди для виконання такого рішення.

Отже, клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення залишається судом без задоволення.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки суд неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі № 360/2716/21 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 із 84 % до 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), виходячи із 54 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніш виплачених сум.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2021 року.

Судді А.В. Гайдар

Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв