Справа № 569/18311/21
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Добровчан К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції України, інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Рівненській області сержанта поліції Коржика Івана Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Департамента патрульної поліції України, інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Рівненській області сержанта поліції Коржика Івана Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою серії ЕОА №4651345 від 17.08.2021 року інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Рівненській області сержантом поліції Коржик І.В. його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у сумі 510 грн.

Вказав, що через його незгоду з фактом порушення працівник поліції запросив його подивитися «докази» його порушення. При наближенні до автомобіля працівників поліції інший співробітник поліції, який не представлявся, продемонстрував йому на екрані власного смартфону відеозапис проїзду ним перехрестя: якість відеозапису не дозволяла, з його точки зору, однозначно стверджувати про порушення ним правил ДПР, на що він вказав в ході спілкування з працівниками поліції.

Крім того, він наголосив, що не згідний з тим, що так званий доказ зафіксований смартфоном працівника поліції, а не визначеним йому службовим засобом відеофіксації які в них були при собі на один з яких здійснювалася фіксація його розмови з працівниками поліції при вищевказаних обставинах.

Таким чином, на переконання позивача, рішення інспектора про накладення щодо нього адміністративного стягнення прийняте виключно на підставі власних припущень, без дослідження будь - яких доказів. Просить позов задоволити.

Представник Департаменту патрульної поліції Биков О.В. у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, заперечуючи проти позову, надав відеозапис правопорушення. Просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

29 листопада 2021 року представник позивача надав до суду заперечення на відзив на позовну заяву в якій зазначив, що на CD-диску, долученому до матеріалів відзиву на позовну заяву, знаходяться три фрагменти відео, хоча на його адвокатський запит від 30.08.2021 року до Управління патрульної поліції в Рівненській області йому було надано відеозапис з портативного відеореєстратора, виданого на час несення служби поліцейському Коржику І.В., який містив 2 (два) фрагменти відеозапису, які взагалі не містять інформації про факт та обставини вчинення правопорушення. Щодо третього фрагмента відео зазначив, що останнє зафіксоване на належний особисто з котрогось із смартфонів поліцейського, вважає, що використання записів з таких як доказів в справі про адміністративне правопорушення є недопустимим.

Тому, вважає представник позивача, сукупність таких доказів не доводять факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного у оскарженій постанові, а тому не можуть прийматись як належні.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, проте одночасно у запереченнях на відзив представник позивача просив розгляд справи проводити у його відсутності та у відсутність його довірителя, позов підтримує в повному обсязі.

Представник Департаменту патрульної поліції та представник Управління патрульної поліції в Рівненській області в судове засідання не з`явилися, про час, місце та дату судового засідання були повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі ЕОА №4651345 від 17.08.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосоване до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

З постанови вбачається, що 17.08.2021 року о 18 год. 49 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив проїзд перехрестя на забороняючий жовтий сигнал світлофору, та при зупинці транспортного засобу не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 8.7.3. «ґ», 9.2. «а» Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2. ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з пунктом 8.7 ПДР світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Відповідно до п. 8.7.3.Ґ ПДР України сигнали світлофору мають такі значення, зокрема, жовтий сигналів забороняє рух і інформує про наступну зміну сигналів.

Відповідно до п 9.2. «а» ПДР України водій перед початком руху і зупинкою, повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В той же час, частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, положення вказаного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, який підтверджений належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідач, як на обставини вчинення правопорушення покликається на складену постанову у справі про адміністративне правопорушення та долучений до матеріалів справи відеозапис.

Разом з цим, суд не вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Досліджуючи наданий відповідачем відеозапис на диску DVD-R, суд встановив, що на CD-диску, знаходиться три фрагменти відео, два з яких датовані 2021/08/17 час початку зйомки 18:47:34, DSJX3DR134_ВК0134 та 2021/08/17 час початку зйомки 18:52:35, DSJX3DR134_DR0134) та які містять записи лише особистого спілкування ОСОБА_1 та поліцейського в місці його ( ОСОБА_1 ) зупинки.

Суд зауважує, що вказані 2 відеозаписи, містять дату, час та код відеозапису (останній розташований в лівій нижній половині відеоряду), що дозволяє суду його ідентифікувати як такий, що проведений на виданому працівнику поліції службовому відеореєстратору ВК №0134, зазначеному у постанові.

Натомість, носій запису, наданий відповідачем ДПП, містить третій фрагмент відеозапису, перехрестя, на якому рухаються автомобілі, на якому було зазначено наступні дані :

Video-2021_10-11_14_46_21 2021:08:17 18 : 49 :08

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що на відміну від двох вищевказаних записів, які містять ідентифікацію записуючого пристрою відеореєстратора №0134, відрізняється від них відсутністю ідентифікуючого кодування пристрою, який використовувася для запису (0134), розташованого в нижній лівій частині екрану, показчик часу відрізняється від даних відеореєстратора, зафіксованих на двох інших фрагментах відеозаписів, що не дає суду об`єктивно встановити достовірність часу записів на двох різних пристроях, оскільки в них є розбіжність в часі.

Якщо слідувати хронології, яка вбачається з даних 3-х записів, то вбачається наступне :

- відео переїзду перехрестя по показчику часу було зроблено в період час з 18:49:08 год. до 18:50:08

- відео спілкування співробітників поліції з ОСОБА_1 , знятому на відеореєстратор мало місце в період часу з 18:47:34 год. до 18:49:13 год., а також з 18:52:32 год. до 18:55:46 год.

Таким чином, достовірність висновку про час вчинення правопорушення 18:49:56 год. є сумнівною, оскільки показчик часу двох інших записів має істотну відмінність.

З вказаних ознак, що вбачаються при відтворенні даного 3-го відеозапису (проїзду перехрестя) суд доходить висновку, що вказаний відеозапис виконаний на мобільний телефон, що не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ, з огляду на таке.

Статтею 31. Закону України «Про Національну поліцію», яка передбачає, що один із превентивних заходів що може застосовувати працівник поліції це застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису».

В свою чергу, «Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затверджена Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року передбачає включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а ідео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу».

Таким чином суд вважає, що наявність двох окремих фрагментів відеозаписів зупинки та спілкування поліцейськими з ОСОБА_1 свідчить про наступне :

Даний відеореєстратор знаходився в робочому стані і відео, виконане з його допомогою марковане кодом DSJX3DR134_ВК0134.

Службовий відеореєстратор всупереч вимоги його безперервної роботи протягом часу служби в ручному режимі включався та виключався працівниками поліції, що є неприпустимо з точки зору вимог щодо користування таким технічним записом.

На оскаржуваній постанові в справі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на використання іншого технічного запису, крім відеореєстратора ВК0134.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

За таких обставин, використання працівниками поліції для потреб службової діяльності відеозапису на належний їм особисто смартфони і використання записів з таких як доказів в справі про адміністративне правопорушення є недопустимим.

Вказане вище узгоджується з позицією Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі № 679/625/21 від 21 липня 2021 року.

Таким чином, відеозапис Video-2021_10-11_14_46_21 2021:08:17 18 : 49 :08, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилань на такий технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, що нівелює доказове значення наданих відповідачем відеозаписів, а тому суд дійшов висновку про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Поряд з цим, суд також вважає доречними зауважити, що надані відповідачем матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом відповідача або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого - ознак цифрового підпису автора.

Інші докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачі не надали, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови від 17.08.2021 року серії ЕОА № 4651345 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім того, позивач просить поновити строк оскарження до суду постанови по справі про адміністративне правопорушення. При цьому посилається на те, днем фактичного отримання ОСОБА_1 оскаржуваного рішення є 25 серпня 2021 року, у зв`язку з чим 10-денний строк оскарження постанови припадає на 04 вересня 2021 року (вихідний день суботу), у зв`язку з чим строком подачі даної скарги є наступний робочий день понеділок, 06 вересня 2021 року.

З урахуванням того, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, суд приходить до висновку, що цей строк підлягає поновленню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, твердження позивача на заперечення факту порушення ПДР та незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, заслуговують на увагу, як і твердження того, що постанова є незаконною, оскільки не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутністю належних доказів, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Судові витрати розподіляються між сторонами відповідно до вимог ст.139 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає правомірним стягнути судовий збір, понесений позивачем у розмірі 454,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. ст. 9, 10, 77, 90, 243-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення з позовом до суду.

Позов ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції України, інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Рівненській області сержанта поліції Коржика Івана Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Рівненській області сержантом поліції Коржиком Іваном Валерійовичем від 17.08.2020 року, серія ЕОА №4651345, винесену щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: інспектор 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Рівненській області сержант поліції Коржик Іван Валерійович, місцезнаходження: м. Рівне. вул. Ст. Бандери, б. 14-а.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, 03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, .

Суддя Рівненського міського суду Н.Г.Кучина