Справа № 160/12804/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВрони О. В.
за участі секретаря судового засіданняНосенко К.В.
представника позивача: представника відповідача: Устинової А.В Волошиної В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Біотрейд" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
28.07.2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Біотрейд» (далі ТОВ «Біотрейд», Товариство, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС у Дніпропетровській області, відповідач), в якій просить:
В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, оскільки кредиторська заборгованість перед ТОВ «Адор ЛТД» в сумі 701 568 673,78 грн. з метою відображення в бухгалтерському обліку ТОВ «Биотрейд» класифікується як прострочена заборгованість до терміну закінчення строку позовної давності за кредитними договорами, тому є поточними зобов`язаннями. Прострочена заборгованість не може розглядатися як довгострокова, оскільки період повернення коштів кредитору вже настав. Той факт, що заборгованість за зобов`язанням фактично не повернена на дату балансу (до терміну закінчення позовної давності за кредитними договорами), не надає їй статусу довгострокових зобов`язань, оскільки в будь-який момент кредитор має право вимагати повернення усієї суми такої заборгованості. Така заборгованість відображається у балансі Товариства в перевіряємому періоді як поточні зобов`язання. Крім того, на дані зобов`язання не поширюються вимоги Положення (стандарти) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року за №20 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2000 р. за N 85/4306 зі змінами, внесеними наказом МФУ №379 від 16.09.2019р., ( далі - П(С)БО 11) щодо дисконтування їх на дату балансу, і вони мають відображатися на дату балансу за сумою погашення. Крім того, а ні П(С)БО 11 «Зобов`язання», а ні Положення (стандарти) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти», що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 2001 року №559 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2001 року за №1050/6241 (далі - П(С)БО 13) не визначають методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, щодо визначення дисконтованої вартості, щодо якої ставки дисконтування орієнтуватися, як здійснювати подальший облік заборгованостей, визнаних за теперішньою (дисконтованою) вартістю, а позивач, про що власне зазначено в акті перевірки, для цілей ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності, використовує саме національні П(С)БО і не застосовує Міжнародні Стандарти фінансової звітності і бухгалтерського обліку, тому не зрозуміло чому ГУ ДПС у Дніпропетровській області при розрахунку дисконту застосовує формулу, що не визначена жодним національним стандартом бухгалтерського обліку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 02.09.2021 року.
25.08.2021 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що за своїм визначенням всі різновиди кредиторської заборгованості є безкоштовним кредитом і зараховуються до категорії грошових і матеріальних засобів, залучених в оборот структури.
Наказом Міністерства фінансів України від 16.09.2019 №379, запроваджено дисконтування як процентної, так і безпроцентної дебіторської та кредиторської заборгованостей. З урахуванням змін, внесених вказаним наказом до П(С)БЩ 10 та П(С)БЩ 11 вся довгострокова дебіторська заборгованість ( а не лише та, на яку нараховують проценти) та всі довгострокові зобов`язання (а не лише ті, на які нараховують відсотки) мають бути відображені в балансі за їхньою теперішньою (дисконтованою ) вартістю.
У бухгалтерському обліку ТОВ «БІОТРЕЙД» кредиторська заборгованість у розмірі 701568673,78 грн. перед ТОВ «АДОР ЛТД» обліковується по рахунку 685 починаючи з 01.01.2017 по 31.12.2019.
Відповідач зазначає, що на дату виникнення кредиторської заборгованості боржник має визначити теперішню (справедливу) вартість свого зобов`язання. Сума дисконту (різниця між майбутньою та теперішньою вартістю зобов`язання) включається до доходу в момент отримання позики і до витрат в процесі амортизації такого дисконту протягом строку користування позикою.
Перехідні довгострокові борги дисконтуються не за увесь строк боргу ( з урахуванням минулих років), а тільки за той строк, який на дату балансу залишився до погашення, тобто не з 4 кварталу 2016, а з 4 кварталу 2019.Розрахунок проводився з урахуванням того, що наказом Міністерства фінансів України від 16.09.2019 №379 запроваджено дисконтування як процентної та і безпроцентної дебіторської та кредиторської заборгованостей. Розрахунок проведено з урахуванням того, що підприємством у ході розгляду заперечень надані кредитні договори з ПАТ КБ «Приватбанк», які не було надано в ході проведення перевірки.
Додаткові угоди до договорів у зв`язку зі зміною ліміту та термінів повернення кредитів, на які посилається підприємство до заперечень не надано.
Відповідно даних бухгалтерського обліку за 2017,2018,2018 роки ніяких операцій з кредиторською заборгованістю ТОВ «АДОР ЛТД» (нарахування відсотків, погашення, списання) не проводилось. При цьому, як і при проведенні перевірки так і у ході розгляду заперечень підприємством не надано будь-яких документів, які стосуються безпосередньо взаємовідносин між ТОВ «АДОР ЛТД» та ТОВ «БІОТРЕЙД» (договори, листування, претензій та ін).
Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла в момент вчинення правопорушення), об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерськог7о обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Виходячи з викладеного, ТОВ «БІОТРЕЙД» не визначило та не відобразило фінансовий дохід від дисконтування кредиторської заборгованості в момент виникнення заборгованості в загальному розмірі 491 293621,00 грн. (в одиницях податкової звітності) за 2019 рік.
31.08.2021 позивачем подано до суду клопотання про перенесення судового засідання, у зв`язку з відпусткою його представника.
У зв`язку з перебуванням судді з 01.09.2021 на лікарняному, розгляд справи було перенесено на 14.09.2021 на 10:00 год.
13.09.2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив. Позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву та наполягає на задоволенні позову.
В підготовчому засіданні 14.09.2021 судом оголошена перерва до 28.09.2921 об 14:30 год.
20.09.2021представником відповідача надані заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримана позиція відповідача.
12.10.2021 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
За результатами проведеної перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровської області складений Акт №964/04/36-07-02/30502509 від 23.03.2021р. «Про результати документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства України за період з 01.01.2017 по 31.12.2019, валютного - за період з 01.01.2017 по 31.12.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2019, іншого законодавства- за період з 01.01.207 по 31.12.2019» (надалі Акт перевірки).
Зазначеним Актом перевірки встановлено заниження доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку на суму - 701 568 673,78 грн в порушення п.44.1 п.44.2 ст.44, п.п.14.1.11, пп.14.1.257 ст.14, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ, п.5 П(С)БО11 «Зобов`язання» та п.15 П(С)БО15 «Дохід», затв. наказом МФУ від 29.11.99 №290, оскільки до складу інших доходів не включено кредиторську заборгованість перед ТОВ «Адор ЛтД», що виникла в ході виконання ТОВ «Адор ЛтД» умов договору поруки перед КБ «Приватбанк», щодо якої минув строк позовної давності, як безповоротно фінансову допомогу ; заниження суми доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку на суму на суму- 831 269,37 грн (в т.ч. 462 593 грн- ПДВ сплачений на митниці при поверненні товару, 274 804,47 грн- курсові різниці та 93 871,9 грн - транспортні витрати) в порушення п.п.140.5.11 п.140.5 ст.140 ПКУ в результаті не пред`явлення до відшкодування постачальнику суми витрат по поверненню неякісного товару, що призвело до: заниження податку на прибуток за 2019 рік у сумі 114 035 894 грн.; завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування у сумі 68 867 199 грн.: за 2017 рік у сумі 831 269 грн. ;за 2018 рік у сумі 831 269 грн. ; за 2019 рік у сумі 68 035 930 грн.
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку доводам позивача про протиправність оскаржуваних податкових повідомленнь-рішеннь, суд виходить з наступного.
Видами діяльності за КВЕД є: 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюговими виробами (основний), 10.32 Виробництво фруктових і овочевих соків, 11.07 Виробництво безалкогольних напоїв; виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у пляшки, 46.34 Оптова торгівля напоями, 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах, 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відповідно до пп.62.1.3 п. 62.1 ст.62 Податкового кодексу України (в редакції станом на час проведення перевірки) податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до п.75.1. ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки-цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.Згідно п.77.1, 77.2 ст. 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Біотрейд" з питань дотримання вимог податкового законодавства України за період з 01.01.2017 по 31.12.2019, валютного - за період з 01.01.2017 по 31.12.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2019, іншого законодавства за період з 01.01.207 по 31.12.2019, за результатами якої складено відповідний акт перевірки №964/04/36-07-02/30502509 від 23.03.2021р. проведена відповідно до затвердженого плану - графіку проведення планових документальних перевірок платників податків на 2020 рік, згідно наказу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 19.02.2020р. № 803-П , тобто, з передбачених законодавством підстав.
Щодо висновків акту перевірки та оскаржуваних податкових повідомленнь-рішеннь суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 14.1.267 пункту 14.1 статті 14 ПК України позика - грошові кошти, що надаються резидентами, які є фінансовими установами, або нерезидентами, крім нерезидентів, які мають офшорний статус, позичальнику на визначений строк із зобов`язанням їх повернення та сплатою процентів за користування сумою позики.
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування для цілей податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Щодо фінансової звітності платника податків ТОВ «Біотрейд» правильності бухгалтерського обліку дебіторської та кредиторської заборгованості, при відображенні фінансового доходу або витрат від дисконтування довгострокової кредиторської/дебіторської заборгованості в момент її виникнення та здійснення амортизації дисконту протягом строку користування на кожну наступну дату балансу (на рівні національних стандартів бухгалтерського обліку), судом встановлено наступне.
Так, методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначає П(С)БО 15 "Доходи". (Національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку).
Доходи збільшення економічних вигід у вигляді надходження активів або зменшення зобов`язань, які призводять до зростання власного капіталу.
Проценти - плата за використання грошових коштів, їх еквівалентів або сум, що заборговані підприємству.
Дивіденди - частина чистого прибутку, розподілена між учасниками (власниками) відповідно до частки їх участі у власному капіталі підприємства.
Відповідно до п.5 П(с)БО 15 "Дохід", дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Відповідно до п.7 П(с)БО 15 "Дохід" визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.
До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі).
При здійсненні бухгалтерського обліку заборгованості першочерговим є визначення її статусу.
Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про зобов`язання та її розкриття у фінансовій звітності визначає Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання» (далі П(С)БО 11).
Згідно з П(С)БО 11, зобов`язання поділяються на довгострокові та поточні.
Згідно з п. 4. П(С)БО 11зазначене наступне: «Поточні зобов`язання-зобов`язання, які будуть погашені протягом операційного циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу».
Поточні зобов`язання включають:короткострокові кредити банків; поточну кредиторську заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями, за товари, роботи, послуги, за розрахунками з бюджетом, у тому числі з податку на прибуток, за розрахунками зі страхування, за розрахунками з оплати праці, за розрахунками з учасниками, за розрахунками із внутрішніх розрахунків; короткострокові векселі видані; поточні забезпечення; інші поточні зобов`язання. (п.10 П(С)БО 11).
Відповідно до 11 П(С)БО 11 поточні зобов`язання відображаються в балансі за сумою погашення.
Пунктом 4 П(С)БО 11 визначено, що сума погашення це недисконтована сума грошових коштів або їх еквівалентів, яка, як очікується, буде сплачена для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.
Довгострокові зобов`язання всі зобов`язання, які не є поточними (п.4 П(С)БО 11).
Довгострокові зобов`яння відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю.
Визначення теперішньої вартості залежить від умов та виду зобов`язання п.9 П(С)БО 11. (з урахуванням змін внесених наказом МФУ №379 від 16.09.2019р.)
Пунктом 4 П(С)БО 11 визначено, що теперішня вартість - дисконтована сума майбутніх платежів (за вирахуванням суми очікуваного відшкодування), яка, як очікується, буде потрібна для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.
До довгострокових зобов`язань належать: довгострокові кредити банків; інші довгострокові зобов`язання; відстрочені податкові зобов`язання; довгострокові забезпечення. (п.7 П(С)БО 11).
Таким чином, дисконтуванню на дату балансу підлягають лише довгострокові грошові зобов`язання, за якими передбачаються майбутні платежі і тільки на той строк, що залишився до погашення. (за умовами договору).
Фактично положення НП(С)БО 11 обмежуються тільки вказівкою, що довгострокова заборгованість відображається в балансі за її теперішньою (дисконтованою) вартістю. При цьому як визначати цю дисконтовану вартість, на яку ставку дисконтування орієнтуватися, й головне як здійснювати подальший облік заборгованостей, визнаних за теперішньою (дисконтованою) вартістю, у національних стандартах (положеннях) бухгалтерського обліку не визначено.
Крім того, зміни, внесені наказом МФУ №379 від 16.09.2019р. до П(С)БО 11 «Зобов`язання», відповідно до яких, зокрема, будь-які довгострокові зобов`язання підлягають відображенню в балансі за теперішньою вартістю (раніше дисконтуванню підлягали довгострокові зобов`язання, на які нараховуються відсотки) набули чинності 29.10.2019р., наказ МФУ №379 від 16.09.2019р. не містить «перехідних положень» щодо наявних на дату введення в дію даного наказу довгострокових зобов`язань, тому підприємства не мають обов`язку для застосуванню його приписів до довгострокових зобов`язань, які виникли до 29.10.2019р.
Окрім П(С)БО 11 «Зобов`язання», облік довгострокових зобов`язань також підпадає під регулювання Положення (стандарт) бухгалтерського обліку13 «Фінансові Інструменти», що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 2001 року №559 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2001 року за №1050/6241 (далі - П(С)БО 13), тому як кредиторська заборгованість, яка виникла в ході виконання договору та зобов`язує підприємство сплатити гроші кредиторові, є фінансовим зобов`язанням.
Згідно визначених понять у пункті 4 П(С)БО 13 , фінансовий актив - це: а) грошові кошти та їх еквіваленти; б) контракт, що надає право отримати грошові кошти або інший фінансовий актив від іншого підприємства; в) контракт, що надає право обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно вигідних умовах; г) інструмент власного капіталу іншого підприємства.
Фінансове зобов`язання контрактне зобов`язання а) передати грошові кошти або інший фінансовий актив іншому підприємству; б) обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно невигідних умовах.
Фінансовий інструмент - це будь-який контракт, який приводить до виникнення фінансового активу у одного суб`єкта господарювання та фінансового зобов`язання або інструмента капіталу у іншого суб`єкта господарювання - п.3 П(С)БО13 «Фінансові інструменти».
Згідно з пунктом 29 П(С)БО 13, фінансові інструменти первісно оцінюють та відображають за їх фактичною собівартістю, яка складається із справедливої вартості активів, зобов`язань або інструментів власного капіталу, наданих або отриманих в обмін на відповідний фінансовий інструмент, і витрат, які безпосередньо пов`язані з придбанням або вибуттям фінансового інструмента (комісійні, обов`язкові збори та платежі при передачі цінних паперів тощо).
Пункт 30 цього Положення передбачає, що на кожну наступну після визнання дату балансу фінансові активи оцінюються за їх справедливою вартістю.
Пунктом 31 П(С)БО 13 передбачено, що на кожну наступну після визнання дату балансу фінансові зобов`язання оцінюються за амортизованою собівартістю, крім фінансових зобов`язань, призначених для перепродажу, і зобов`язань за похідними фінансовими інструментами.
Однак, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 13 не передбачає порядок визначення справедливої або амортизованої вартості та не розглядає й методологію обліку щодо короткострокових та довго строкових фінансових зобов`язань.
Отже, оскільки національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, а також органами, на які покладено регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності, відсутні будь-які роз`яснення з боку контролюючих органів або практика такого дисконтування, підприємство не зобов`язане визначати методологію оцінки фінансових зобов`язань самостійно та як наслідок здійснювати відповідний розрахунок.
Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності підприємствами (крім підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі), розроблений на основі міжнародних стандартів фінансової звітності і законодавства Європейського Союзу у сфері бухгалтерського обліку та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку. (стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ).
Визначення національних стандартів не дозволяє застосувати міжнародні стандарти обліку у разі відсутності методів ведення обліку в національних стандартах.
Натомість, Відповідач при розрахунку дисконту застосовує формулу, що не визначена жодним національним стандартом бухгалтерського обліку.
РV = FV/(1 + і)n, де
FV майбутняв артість;
РV теперішня вартість:
і - ставка дисконтування (середня річна облікова ставка рефінансування НБУ);
n кількість періодів до дати погашення
Отже, застосування контролюючим органом міжнародних стандартів фінансової звітності, за умови, коли підприємство здійснює облік за національними стандартами, є неправомірним та не відповідає положенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Оскільки національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, а також органами, на які покладено регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності, відсутні будь-які роз`яснення з боку контролюючих органів або практика такого дисконтування, підприємство не зобов`язане визначати методологію оцінки фінансових зобов`язань самостійно, а тому ДПС взагалі не має права визначати цю методику та давати вказівки платнику податків, який має довгострокове зобов`язання, щодо методики.
Як зазначалося вище, при здійсненні бухгалтерського обліку заборгованості першочерговим є визначення її статусу.
Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 статті 530 ЦК України).
Відповідно до ст. 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука.
Договір поруки є двостороннім, він укладається між кредитором і поручителем. Що ж до боржника, то він стороною договору поруки не виступає, а є учасником у зобов`язанні, забезпеченому порукою. Обов`язок кредитора або поручителя за договором поруки одержувати згоду боржника на укладення такого договору законодавством України не передбачений та не випливає зі змісту правовідносин поруки.
Таке регулювання (можливість укладення договору поруки без згоди боржника) відповідає загальному підходу цивільного законодавства про можливість відступлення кредитором своїх вимог без згоди боржника (стаття 516 ЦК України).
Договір поруки не передбачає виникнення або, навпаки, припинення будь-яких прав та обов`язків боржника.
Оскільки порука це спосіб забезпечення основного зобов`язання, тому окремо від основного зобов`язання порука існувати не може.
Відповідно до частини 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Тобто обов`язок поручителя погасити заборгованість виникає тільки в разі порушення зобов`язань боржником. Якщо ж боржник своє зобов`язання виконує, то кредитор не може пред`являти поручителю жодних вимог.
Тобто вимога до поручителя може бути пред`явлена кредитором не раніше того терміну, коли боржник повинен був виконати своє зобов`язання.
Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).
Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно статті 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання, отже відбувається перехід поручителю прав кредитора, що означає заміну останнього, і відповідно не веде до припинення основного зобов`язання.
Зобов`язання, яке є між поручителем, який виконав основне зобов`язання, і боржником, являє собою колишнє основне зобов`язання.
Для боржника погашення поручителем зобов`язань перед кредитором не збільшує його активи і не зменшує зобов`язання. Доходу в бухобліку боржника за цією операцією не виникає (п. 5 П(С)БО 15), але боржнику, у тому числі ТОВ «Біотрейд» в бухобліку необхідно показати заміну кредитора (ч. 2 статті 556 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.
Судом встановлено, що кредиторська заборгованість ТОВ «Биотрейд» перед ТОВ «Адор ЛТД» у розмірі 701 568 673, 78 грн. правомірно обліковується ТОВ «Биотрейд» в бухгалтерському обліку на рах.6851 «Розрахунки з іншими кредиторами в національній валюті» станом на 31.12.2016р., 31.12.2017р., 31.12.2018р., 31.12.2019р., як прострочена кредиторська заборгованість, тому є поточними зобов`язаннями. На дані зобов`язання не поширюються вимоги Положення (стандарти) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року за №20 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2000 р. за N 85/4306, з урахуванням змін, внесених наказом МФУ №379 від 16.09.2019р. щодо дисконтування їх на дату балансу, і вони мають відображатися на дату балансу за сумою погашення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню судом.
Відповідно до ч. 1ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
На підставі ч. 3ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
При зверненні до суду позивачем сплачено суду судового збору у розмірі 22 700 грн., що підтверджується платіжним дорученням №070011 від 28.07.2021 року.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 22 700 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 139,241-246,250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Біотрейд" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв"язку з перебуванням судді з 18.10.2021 по 05.11.2021 в щорічній відпустці повний текст рішення складений в перший день виходу судді з відпустки 08.11.2021.

Суддя О.В. Врона