Справа № 160/16370/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВрони О. В.
за участі секретаря судового засіданняНосенко К.В.
представника позивача Довгаль С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про визнання протиправним та скасування індивідуального акта,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, в якому просить:
- визнати протиправною датовану 02.06.2021 року постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, яку ОСОБА_1 було вручено 30.08.2021, про відкриття виконавчого провадження ВП №65645456 на підставі виконавчого напису №1617, виданого 04.06.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною;
-скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича датовану 02.06.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП №656445456 на підставі виконавчого напису №1617, виданого 04.06.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О. М. не надсилалась на адресу ОСОБА_1 постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.06.2021 у виконавчому провадженні №65645456. Про вказану постанову позивач дізнався після отримання вимоги приватного виконавця №4515 від 29.07.2021 і прибуття за місцем знаходження предмета іпотеки. При цьому зазначає, що на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.11.2020 у виконавчому провадженні №63581646 державним виконавцем Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Семякіною К.О. вже звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 як боржника.
Позивач вважає, що відкриттям оскаржуваної постанови порушено вимоги ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено, що у разі хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці, звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця, включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби, відводу (самовідводу) державного виконавця, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного державного виконавця до іншого. Жодної з вказаних обставин у державного виконавця Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Семякіної К.О. не виникало.
Позивач переконаний, що в оскаржуваній постанові приватного виконавця мова йде про конфіскацію належного йому нерухомого майна шляхом звернення стягнення, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець не має право виконувати виконавчі документи за категорією справ щодо рішення про конфіскацію майна.
20.10.2021 представник позивача звернувся із заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю у день розгляду в судовому засіданні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська у м.Кам`янське Дніпропетровської області.
В цей же день електронною поштою від приватного виконавця також надійшло клопотання про відкладення судового розгляду справи (яке також надійшло поштою 22.10.2021). Приватний виконавець вказав, що не отримував позовної заяви і ухвали суду про відкриття провадження та просив надати йому можливість підготуватися до судового засідання і подати відзив на позов.
У зв`язку з щорічною відпусткою судді розгляд справи перенесено на 09.11.2021 на 13:30.
22.10.2021 електронною поштою приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. направив до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволені позову.
Відповідач вважає, що позивач помилково ототожнює конфіскацію майна із зверненням стягнення на майно, тоді як конфіскація майна є окремою категорією стягнення, про що зазначається у виконавчих документах судових рішеннях, в яких чітко передбачено резолютивну частину, яка починається зі слів «конфіскувати на користь Держави».
Від позивача 09.11.2021 найшла відповідь на відзив. Доводи відзиву позивач заперечує та стверджує, що не отримував рекомендованого повідомлення про вручення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
13.11.2020 державним виконавцем Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Дніпро) Семякіною Катериною Олександрівною у виконавчому провадженні ВП №63581646 за виконавчими листами №206/2224/15-ц, виданими 02.10.2020 Дніпровським апеляційним судом про стягнення коштів в розмірі 179131,84 грн. і стягнення коштів в розмірі 1425,72 грн. стягувачем в яких є АТ КБ «Приватбанк», прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Постановою визначено здійснювати відрахування доходів боржника у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 199319,31 грн. Зобов`язано підприємство КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради, здійснювати відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перерахувати кошти у строк встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення.
З Державного реєстру судових рішень судом встановлено обставини видачі виконавчих листів за постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2019 у справі №206/2224/15-ц під час перегляду рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.10. 2016 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Так, з обставин справи вбачається, що 07 травня 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №DNК0G100000026, за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 11 200 доларів США на придбання житла у кредит, а також 2 100 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1%, тобто 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05 травня 2022 року включно.
Також 07 травня 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №DNК0G200000026, за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 2 800 доларів США на придбання житла у кредит, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1%, тобто 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05 травня 2022 року включно.
Таким чином, виходячи з умов кредитних договорів ОСОБА_1 отримав кредит на загальну суму 14 000 доларів США на придбання житла у кредит.
08 травня 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки №DNК0G100000026, за умовами якого іпотекою забезпечуються зобов`язання за кредитним договором №DNК0G100000026 від 07 травня 2007 року укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 . Предметом іпотеки є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , ( п .35.3 договору). Вартість предмету іпотеки склала 70 700 грн.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2019 у справі №206/2224/15-ц апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2016 року - скасовано. Позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» - задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №DNKOG100000026 від 07 травня 2007 року станом на 17 квітня 2015 року у розмірі 8 355, 03 доларів США, що за курсом 21,44 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 квітня 2015 року складає 179 131, 84 грн., з яких заборгованість за кредитом - 7 203, 19 доларів США, що еквівалентно 154 436, 39 грн., заборгованість по відсоткам - 726, 42 доларів США, що еквівалентно 15 574, 45 грн. та пені у розмірі 425, 42 доларів США, що еквівалентно 9 121 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1 425,72 грн.
В подальшому на підставі виконавчого напису №1617, виданого 04.06.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, 30.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65645456, боржником в якому є ОСОБА_1 стягувачем АТ Комерційний банк «Приватбанк».
Не погоджуючись з постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича від 02.06.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП №656445456 та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні питання врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.
За визначенням у ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, в тому числі виконавчих написів нотаріусів.
Частиною 1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.
Відповідності до п.1 ч.1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).
За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року № 898-IV іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;
Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в ст. 590 ЦК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно визначено Законом України «Про іпотеку».
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Розділом VII цього Закону встановлено загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 48 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
Стаття 48 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.
Положеннями ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із ч.7 цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».
Отже, за змістом цієї статті підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.
Якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.
В статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені вимоги до виконавчого документа та наведені підстави для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.
За частинами1-3 ст. 4 Закону у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.
У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.
Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.
Виконавчий документ може бути видано у формі електронного документа відповідно до законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги". Порядок пред`явлення до виконання виконавчих документів, виданих у формі електронного документа, визначається Міністерством юстиції України.
Так, на стадії вирішення питання відкриття виконавчого провадження відповідно до ч. 4 вказаної статті виконавчий документ може бути повернутий стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення за наступних підстав:
1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);
2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;
3) боржника визнано банкрутом;
4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;
5) юридичну особу - боржника припинено;
6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;
7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;
8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;
9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;
10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;
11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;
12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.
За вимогами ч.8. ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Тобто, на стадії вирішення питання відкриття провадження у справі на орган державної виконавчої служби і приватного виконавця Законом не покладено обов`язку перевіряти наявність інших виконавчих проваджень зі стягнення заборгованості боржника.
До того ж суд також враховує, що виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни №1617 від 04.06.2019 боржником не оскаржений і в судовому порядку таким, що не підлягає виконанню не визнавався.
Таким чином, в даному випадку у приватного виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документа, а отже приватний виконавець в цьому випадку діяв відповідно до вищенаведених вимог Закону та абзацу 1 ч. 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерстваюстиції України 29.09.2016 № 2832/5).
За абзацом 1 ч. 5 Інструкції у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Не знайшли свого підтвердження і посилання позивача на ненаправлення на його адресу приватним виконавцем оскаржуваної ухвали.
Частиною1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
В спростування доводів позивача до відзиву на позовну заяву відповідачем надано докази направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.06.2021 №65645456, а саме список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів №1 від 03.06.2021, з якого вбачається, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження супровідним листом була направлена ОСОБА_1 за трьома адресами, в тому числі і на адресу: АДРЕСА_1 .
Отже, доводи позовної заяви не можуть бути підставою для визнання протиправною постанови та її скасування.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно прийняв спірну постанови, відтак підстави для задоволення позову відсутні.
З урахуванням вимог ст. 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 139,241-246, 250, 255, 287 КАС України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича з винесення датованої 02.06.2021 року постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №656445456 на підставі виконавчого напису №1617, виданого 04.06.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона