Справа № 120/6176/21-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 листопада 2021 р. Справа № 120/6176/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Комара П.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Зданевич Н.Ю.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Тимошевської Ю.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницьке спеціалізоване підприємство "Рембудзв`язок"

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницьке спеціалізоване підприємство "Рембудзв`язок" (далі - позивач, ТОВ "Рембудзв`язок") до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Вінницькій області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Вінницькій області № та № від 02.06.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що оскаржені податкові повідомлення - рішення прийняті на підставі Акта позапланової виїзної перевірки Товариства від 30.04.2021 №4329/02-32-07-01/01168173. Актом задокументовано порушення Товариством норм Податкового кодексу України при формуванні показників податкових зобов`язань із податку на прибуток та податку на додану вартість при відображенні у податковому обліку операцій із ТОВ "Лабораторія інформаційних технологій", ТОВ "БІВІКС ГРУП", ТОВ "Вінагрохім Плюс". Суть виявлених перевіркою порушень полягали у формуванні Товариством податкового кредиту та витрат із операцій з вказаними контрагентами, які на думку контролюючого органу, не мають реального характеру.

У спростування висновків Акту перевірки позивач зазначив, що твердження контролюючого органу за результатами проведеної позапланової документальної перевірки про нереальність облікованих ним господарських операцій є безпідставними. Порушення податкової дисципліни контрагентами не спростовують фактів отримання товарів та робіт, які оплачені підприємством та в подальшому реалізовані у власній господарській діяльності. Первинні документи оформлені згідно з вимогами Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", податковий кредит сформований згідно з отриманими та зареєстрованими у встановленому законом порядку податковими накладними.

Ухвалою суду від 30.06.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

21.07.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву згідно якого проти позову заперечує та просить у його задоволенні відмовити. Зазначив, що порушення встановлені в Акті документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи від 30.04.2021 №4329/02-32-07-01/01168173 в дійсності мали місце, а відтак оскаржувані податкові повідомлення - рішення № та № від 02.06.2021 винесені правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства України.

26.07.2021 позивач подав до суду відповідь на відзив в якому зазначив, що податковим органом не встановлено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем з ТОВ "БІВІКС ГРУП", ТОВ "Вінагрохім Плюс" та ТОВ "Лабораторія інформаційних технологій", що мали місце під час здійснення позивачем господарської діяльності у відповідних періодах.

Ухвалою суду від 25.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти позову та просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши усні пояснення представників сторін, надавши оцінку аргументам, що наведені сторонами у заявах по суті справи та письмовим доказам, суд встановив таке.

На підставі наказів ГУ ДПС у Вінницькій області від 12.03.2021, №735к та №1006к від 31.03.2021, направлень від 05.04.2021 №1199, 1200, 1201, 1203, 1204 та 1206 від 05.04.2021, виданих ГУДПС у Вінницькій області, проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ "ВМП "Рембудзв`язок" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2020, валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2020, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2020, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

За результатами проведеної перевірки складено Акт від 30.04.2021 №4329/02-32-07-01/01168173 та встановлено порушення:

- п.п. 44.1, 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст.134 Податкового Кодексу України (із змінами і доповненнями) від 02.12.2010 року №2755-VI, ст.1. ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.5, п.21 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 p. N 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 р. за N 860/41535 (із змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток всього в сумі 1 820 822 грн.;

- п. 198.1, п. 198.3 ст.198 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, із змінами та доповненнями, занижено податок на додану вартість всього у загальній сумі 2 023 135 грн.;

- п. 176.2 "б" ст.176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме: податкові розрахунки форми №1ДФ за 1-4 кв. 2017р.; за 1-4кв. 2018р., 1-4кв. 2019р. подані до податкового органу не в повному обсязі, та з недостовірними відомостями;

- п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (із змінами та доповненнями), пункту 1 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року №435, а саме: податкові розрахунки форми №1ДФ за 3-4 кв. 2017р.; за 4кв. 2018р., 1-2кв. 2019р. подані до податкового органу не в повному обсязі, та з недостовірними відомостями, чим порушено п. 176.2 "б" ст.176 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 №2755-VI із змінами та доповненнями;

- п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (із змінами та доповненнями), пункту 1 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року №435, а саме: несвоєчасне подання звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за березень 201 року.

- п. 120.1 ст. 120 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями) в результаті чого встановлено несвоєчасне подання податкової звітності за 2017 рік, а саме:

- податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

- податкової декларації з плати за землю (земельний податок).

Непогоджуючись із висновками Акту позивачем подано до податкового органу заперечення від 17.05.2021, які листом №15909/6/02-32-07-01-10 від 27.05.2021 залишені без задоволення.

На підставі акта перевірки відповідач прийняв оспорювані податкові повідомлення-рішення № та № від 02.06.2021 згідно з якими позивачу донараховані грошові зобов`язання за платежами: з податку на прибуток у сумі 1820822,00 грн. та 338868,00 грн. - за штрафними санкціями; податку на додану вартість у сумі 2023135,00 грн. та 505784,00 грн. - за штрафними санкціями.

Аналіз аргументів сторін та встановлених судами обставин, дає підстави для висновку, що основне питання цього спору стосується доведеності обставин, що підтверджують або спростовують реальність здійснення позивачем господарських операцій із контрагентами ТОВ "Лабораторія інформаційних технологій", ТОВ "БІВІКС ГРУП", ТОВ "Вінагрохім Плюс", а відтак, і обґрунтованість формування показників податкової звітності на підставі даних бухгалтерського обліку.

Оцінюючи висновки контролюючого органу про порушення позивачем норм п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України (в частині сплати податку на прибуток підприємств) та п.198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.2 ст. 200 ПК України (щодо формування податкового кредиту та показників від`ємного значення із податку на додану вартість) суд виходить із таких мотивів.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно п.п. 16.1.2. п. 16.1 ст. 16 ПК України, в цілях виконання вказаного вище обов`язку платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

За правилами пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.2 цієї статті передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року N 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з частиною другою статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За нормою п.п 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Пунктом 135.1 статті 135 ПК України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до пункту 137.1 статті 137 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Тому, не підлягають включенню до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За правилами пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Застосовуючи процитовані вище норми Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV, Верховний Суд сформував ряд правових позицій, що є релевантними при розгляді цієї справи. До таких висновків слід віднести наступні:

1) формально оформлені (складені) первинні документи та/або сплата грошових коштів не можуть слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту реального придбання відповідних товарів (робіт, послуг);

2) будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків та переслідувати дійсну господарську мету. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством;

3) надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі;

4) ненадання платником податків до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 ст. 44 ПК України посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, свідчить, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності;

5) про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити, зокрема, підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: відсутність господарської (підприємницької) мети господарської операції; облік для цілей оподаткування тільки тих операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди; неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів. При цьому документи, які підтверджують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - змісту послуг, що надаються, умов перевезення, зберігання товарів тощо .

Узагальнюючи вказане суд зазначає, що визначальним у цій справі є встановлення із урахуванням, в тому числі вказаних вище критеріїв та ознак, реального здійснення позивачем господарських операцій у їх економічному та податковому розумінні, оскільки не доведеність фактичного здійснення операції вказує на відсутність об`єкта оподаткування та позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування показників податкової звітності, а покупця (позивача у справі) - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою документів.

Надаючи оцінку операціям позивача із його контрагентами, суд встановив таке.

Взаєморозрахунки між TOB "ВСП "Рембудзв`язок" та TOB «Лабараторія інформаційних технологій» () відбувались на підставі договору поставки № ЛІТ-2020 від 01.02.2020 року, згідно якого, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність, а Покупець - прийняти й оплатити продукцію в асортименті, іменовану далі по тексту договору - Товар на загальну суму з ПДВ 2 121 024,00 грн., сума без ПДВ 1 767 520,00 грн.. ПДВ в сумі - 353 504.00 грн. Оплата в сумі 2 121 024,00 грн.

Перевіряючими зроблено висновок, що виробничі запаси, а саме: сировина та матеріали (Кабель оптичний LT 024-SM-05, Полімерна добавка універсальна, Глина бентонітова) та запчастини (Відвал до бульдозера. Штанга бурова, 3,05м) від TOB «Лабораторія інформаційних технологій» () не поставлялися.

Взаєморозрахунки між TOB "ВСП "Рембудзв`язок" та TOB "БІВІКС ГРУП" () відбувались на підставі договору поставки № 04/08-20 від 04.08.2020 року, згідно якого, Продавець бере на себе зобов`язання передати у власність Покупця продукцію (далі - товар), а Покупець прийняти його від Продавця та оплатити в порядку і строки, погоджені цим Договором. Взаємовідносини відбувались за період 2020 рік на загальну суму з ПДВ 981 300 грн., сума без ПДВ 817 750 грн. Оплата в сумі 163 550 грн.

Відповідно до наданих до перевірки документів, було встановлено проведення TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок» взаємовідносин по «придбанню» ТМЦ (матеріалів) у TOB «БІВІКС ГРУП» та виписано (оформлено) видаткові накладні.

Однак, перевіряючи встановлено, що виробничі запаси, а саме: сировина та матеріали (Полімерна добавка універсальна, Глина бентонітова, Стовпчик замірний залізобетонний L=1.2m, ); запчастини (Відвал до бульдозера, Штанга бурова, 3,05м) від TOB "БІВІКС ГРУП" () не поставлялися.

Взаєморозрахунки між TOB "ВСП "Рембудзв`язок" та TOB «Вінагрохім Плюс» (код СДРПОУ 38394855) відбувались на підставі договору поставки № 01-010319 від 01.03.2019 р.. згідно якого, Продавець бере на себе зобов`язання передати у власність Покупця продукцію (далі - товар), а Покупець зобов`язується прийняти його від Продавця та оплатити товар на загальну суму з ПДВ 9 036 488,02 грн., сума без ПДВ 7 530 406.7 грн., ПДВ в сумі - 1 506,1 грн. Оплата в сумі 9 036 488.02 грн.

Відповідно до наданих до перевірки документів, було встановлено проведення TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок» взаємовідносин по «придбанню» ТМЦ (матеріалів) у TOB «Вінагрохім Плюс» та виписано (оформлено) видаткові накладні.

Відповідно до наданих документів та на виконання умов вищезазначеного договору TOB «Вінагрохім Плюс» () на адресу TOB "ВСП "Рембудзв`язок" виписано (оформлено) податкові накладні, перелік яких наведено у п.п.3.1.2.2 "Податковий кредит" п. 3.1.2 "ПДВ" .

Перевіркою встановлено, що виробничі запаси, а саме: сировина та матеріали в асортименті (Бентонітова глина, Полімерні добавки до бурового розчину, Сода кальцинована, Металеві конструкції, труби, інше); запчастини (Ланцюг гусеничний у зборі Т -130 2 шт, Болт башмачний М20* 1,5*62, Гайка башмачна М20*1,5. Гусениця (гумова), Штанга бурова, 3.05м) від TOB «Вінагрохім Плюс» () не поставлялися.

За результатами проведеної перевірки відповідачем сформовано висновок, що TOB "ВСП "Рембудзв`язок" сформовано актив за рахунок надходження запасів з джерела невідомого походження, за рахунок використання документів «контрагента», що фактично не міг і не здійснював постачання, тому дані запасні частини є безоплатно отриманим.

Дані порушення вплинули на визначення податку на додану вартість (детальний аналіз та опис встановлених фактів нереальності проведених господарських операцій із вище вказаними контрагентами/постачальниками, аналіз отриманої податкової інформації, дослідження первинних бухгалтерських документів тощо наведено у пп. 3.1.2.2 розділу 3 даного акта перевірки).

Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1 ст.134 Податкового Кодексу України (із змінами і доповненнями) від 02.12.2010 року №2755-УІ прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІУ (із змінами та доповненнями) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення: особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704, первинні документи (на паперових і машино-зчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до пунктів 2.15 та 2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІУ (із змінами та доповненнями).

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Таким чином, для надання первинним документам юридичної сили та доказовості, вони повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства. Понесені витрати на придбання ТМЦ (робіт, послуг) повинні оформлятися відповідними документами, які б підтверджували фактичне отримання товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг).

Сукупність фактів та обставин, досліджених по ланцюгу постачання товарів вказує на те, що зазначені контрагенти/постачальники TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок» здійснюють транзитність операцій, спрямованих на отримання податкової вигоди кінцевими отримувачами. Встановлені факти підтверджують, що зазначені підприємства фактично не реалізовували зазначені товари на адресу TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок» у відповідних періодах, так як в свою чергу не проводили операцій з придбання даних товарів з контрагентами-постачальниками.

При перенесенні ТОВ «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок» інформації з неправомірно складених первинних документів до облікових регістрів порушено норми частини п`ятої ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, абзацу другого розділу І Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активі, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 31.11.1999 р. № 291, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.12.1999р. за №893/4186.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Таким чином, для надання первинним документам юридичної сили та доказовості, вони повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства. Понесені витрати на придбання ТМЦ (робіт, послуг) повинні оформлятися відповідними документами, які б підтверджували фактичне отримання товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг).

Суд зазначає, що необґрунтована податкова вигода характеризується як відсутністю фактичного виконання господарських операцій так і здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення податкової вигоди.

В ході проведення перевірки встановлено, що взаємовідносини TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок» з контрагентом постачальником "TOB «Вінагрохім плюс» () відбулися на підставі договору поставки №01-010319 від 01.03.2019 року. Відповідно до умов зазначеного договору, Продавець (TOB «Вінагрохім плюс») зобов`язується передати у власність Покупця (TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок») продукцію (товар), а Покупець зобов`язується прийняти його від Продавця та оплатити в порядку і строки, визначені договором.

Договором №01-010319 від 01.03.2019 року між TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок» з контрагентом - '"постачальником" TOB «Вінагрохім плюс» взагалі не передбачено умови транспортування товару. Відповідно до даних ЄРПН та даних поданої податкової звітності TOB «Вінагрохім плюс» у підприємства відсутні будь-які виробничі та складські приміщення (що належать йому як на праві власності, так і на праві користування), в т.ч. і за адресою, зазначеної в товарно-транспортних накладних, як пункт навантаження: м.Гнівань, вул. Пролетарська, 20.

Відповідно до ТТН замовником послуг перевезення є TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок». В той же час відповідно до наданих документів та регістрів бухгалтерського обліку між підприємством та перевізником ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 відсутні жодні взаємовідносини в періоді здійснення "поставок" ТМЦ, а саме: березень - листопад 2019р.

Відповідно до даних фінансової звітності за 2019р. у TOB «Вінагрохім плюс» відсутні основні засоби. Тобто, у підприємства відсутні відповідні ресурси для здійснення господарської діяльності.

Необхідно зазначити, що відсутня будь-яка інформація щодо походження окремих ТМЦ, які TOB «Вінагрохім плюс» "реалізовані" на TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок», зокрема ТМЦ згідно податкової накладної від 18.03.2019р. №2, від 20.05.2019р. №7, від 21.05.2019р. №9.

TOB «Вінагрохім плюс» не могло бути виробником зазначених ТМЦ у зв`язку із відсутністю для цього відповідних ресурсів.

Також за даними ЄРПН встановлено, що TOB «Вінагрохім плюс» () окремі ТМЦ, які в подальшому "реалізовані" на TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок» у періоді березень - червень 2019р. було придбано у TOB «Інтент Глейд» (), ТОВ «Фортекс Стандарт» (), ТОВ «Ексіма-Опт ЛТД» (), ТОВ «Проксітехноторг» (), TOB «Тієна Сенд» (), ТОВ «Бродбент» ().

Разом з тим, за даними наданими податковим органом та встановленими у ході розгляду справи, такі контрагенти не мали можливості виробництва зазначених ТМЦ у зв`язку із відсутністю необхідних ресурсів.

Судом встановлено взаємовідносини TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок» з контрагентом-постачальником" TOB «Лабораторія інформаційних технологій» () згідно договору поставки №ЛІТ-2020 від 01.02.2020 року.

Відповідно до умов зазначеного договору, Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а Покупець прийняти і оплатити продукцію в асортименті.

Характеристики, кількість, номенклатура, ціна та загальна вартість товару, що поставляється за договором зазначається сторонами в рахунках-фактурах та видаткових накладних.

Поставка товару Покупцю здійснюється на умовах попередньої усної чи письмової домовленості.

Товар передається та приймається уповноваженими представниками сторін на підставі видаткової накладної. Датою поставки товару є дата, що зазначена у видатковій накладній, яка надається Продавцем Покупцю одночасно із передачею товару.

Прийняття товару підтверджується підписами сторін або їх уповноважених представників у видатковій накладній.

Договором №ЛТ-2020 від 01.02.2020 року між TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок» з контрагентом - "постачальником" TOB «Лабораторія інформаційних технологій» взагалі не передбачено умови транспортування товару. Відповідно до даних ЄРПН та даних поданої податкової звітності TOB «Лабораторія інформаційних технологій» у підприємства відсутні будь-які виробничі та складські приміщення (що належать йому як на праві власності, так і на праві користування), в т.ч. і за адресою, зазначеної в товарно-транспортних накладних, як пункт навантаження: м.Гнівань, вул. Жмеринська, 20.

За даними ЄРПН не встановлено придбання TOB «Лабораторія інформаційних технологій» () у лютому 2020 року та в попередніх звітних податкових періодах ТМЦ, що в подальшому реалізовані на TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок», зокрема полімерної добавки універсальної. Також у TOB «Лабораторія інформаційних технологій» відсутня можливість виробництва зазначених ТМЦ у зв`язку із відсутністю необхідних ресурсів.

Із матеріалів справи видно, що взаємовідносини позивача з TOB «Бівікс Груп» склалися на підставі договору поставки №04/08-20 від 04.08.2020 року. Відповідно до умов зазначеного договору, Продавець (TOB «Бівікс Груп») зобов`язується передати у власність Покупця (TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок») продукцію (товар), а Покупець зобов`язується прийняти його від Продавця та оплатити в порядку і строки, визначені договором.

Договором №04/08-20 від 04.08.2020 року між TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок» з контрагентом - "постачальником" TOB «Бівікс Груп» взагалі не передбачено умови транспортування товару. Відповідно до даних ЄРПН та даних поданої податкової звітності TOB «Бівікс Груп» у підприємства відсутні будь-які виробничі та складські приміщення (що належать йому як на праві власності, так і на праві користування), в т.ч. і в м.Маріуполі.

За даними інформаційних баз встановлено, що TOB «Бетікс Систем» () зазначені ТМЦ у серпні 2020 року було придбано у TOB «Детройт Капітал» ().

Судом встановлено, що вироком Печерського районного суду у справі №757/8519/20-к від 20.10.2020 визнано винною особу у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст 27 та ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене судом прослідковано фактичну відсутність реальності здійснення господарських операцій між зазначеними підприємствами, що в свою чергу ставить реальність здійснення господарських операцій похивачем.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, зазначеній у постанові від 26.06.2018 у справі № 816/1422/17, платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема формування податкового кредиту з ПДВ та його подальше бюджетне відшкодування. Крім того, прояв такої обачності й обережності при виборі постачальника послуг та вчинення будь - яких дій на предмет перевірки податкової "доброчесності" контрагента, зокрема за доступними електронними базами даних на сайті контролюючого органу (база платників ПДВ, база анульованих свідоцтв платників ПДВ, база недобросовісних платників ПДВ, база місць масової реєстрації платників податків, отримання завірених копій статутних та реєстраційних документів, копій паспорта особи, яка підписуватиме договір, довідку про кількість співробітників контрагента, тощо), перевірки загальнодоступної інформації щодо наявності кримінальних проваджень за участю контрагента, в подальшому свідчитимуть на користь висновку, що платником податків вжито належні та достатні дії щодо його обізнаності на предмет податкової "надійності" такого контрагента та вказуватимуть на правомірність формування податкового обліку за господарськими операціями з таким контрагентом.

Суд зазначає, що позивачем не було надано будь-яких доказів, які б свідчили про виявлену ним належну обачність й обережність при виборі контрагентів, що в сукупності з встановленими обставинами справи та з урахуванням характеру спірних правовідносин, які склались у цій справі, також свідчить про обґрунтованість тверджень контролюючого органу про безпідставність формування податкового обліку позивача за господарськими операціями з ТОВ "Бівікс Груп", ТОВ "Лабораторія інформаційних технологій" та ТОВ "Вінагрохім Плюс".

При цьому, відповідність господарської операції діловій меті, про що може свідчити і економічна обґрунтованість витрат на її здійснення, є необхідною умовою для реалізації платником податку права на врахування цих витрат. Це відповідає самому змісту вищенаведених норм ПК України, які надають платнику податку право зменшити податкові зобов`язання на суму податку, сплаченого ним у зв`язку з придбанням товарів (послуг) при здійсненні господарської діяльності. Встановлення законодавцем податкових преференцій має на меті стимулювання ділової активності учасників торгівельного обороту, що, в свою чергу, презюмує здійснення господарських операцій, що є об`єктом оподаткування, з метою досягнення економічного ефекту (ділової мети), а не тільки з метою отримання податкової вигоди. Відсутність економічної доцільності господарських операцій, окрім як здійснення їх з метою отримання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту, є підставою для зменшення в податковому обліку платника податку суми податкового кредиту.

Завідома для платника податків відсутність розумної економічної причини щодо певних витрат при здійсненні господарської операції, як правило, виключає підстави для збільшення у податковому обліку витрат та/або податкового кредиту, оскільки таке у більшості своїй свідчить про відсутність ділової мети у такої господарської операції як притаманної риси господарської діяльності.

При цьому, як зазначено в постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі 2а-10440/10/2670 про відсутність факту здійснення господарської операції може свідчити, зокрема те, що результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

Отже, всі вищенаведені дані в сукупності свідчать про відсутність фактичного здійснення господарських операцій за участю позивача та ТОВ "Бівікс Груп", ТОВ "Лабораторія інформаційних технологій" та ТОВ "Вінагрохім Плюс".

За таких обставин, документи бухгалтерської звітності, надані позивачем, не можуть вважатись такими, що відповідають Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що в сукупності з іншими доводами контролюючого органу свідчить про не підтвердження фактичного виконання зобов`язань за договорами між позивачем та його контрагентом.

Сукупність вище перелічених фактів та обставин, досліджених по ланцюгу постачання ТМЦ за період 2019-2020рр. вказує на те, що зазначені підприємства фактично не постачали зазначені ТМЦ (роботи) па адресу TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок» у відповідних періодах. Враховуючи викладене, задекларовані TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок» операції з їх придбання не можуть вважатися операціями, що дають право на податковий кредит згідно умов ст. 198.1 Податкового кодексу України.

Відсутність у підприємств-контрагентів, зазначених вище, умов та ознак, необхідних для здійснення задекларованих господарських операцій, підтверджує, що дані підприємства фактично не постачало TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок» ТМЦ відповідної номенклатури, а відтак податкові накладні, зареєстровані в ЄРПН на адресу TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок» та відображені в податковому обліку, не можуть вважатися такими, що підтверджують реальність проведення операцій з придбання даних послуг.

Таким чином, операції TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок» із зазначеними вище контрагентами здійснювалися без ділової мети, та призвели лише до збільшення задекларованих витрат платника та його податкового кредиту та зменшили об`єкт оподаткування відповідно податком на прибуток та податком на додану вартість.

У зв`язку з тим, що фактично встановлено неможливість поставки (відсутність ТМЦ по ланцюгу поставки) на адресу TOB «Вінницьке спеціалізоване підприємство «Рембудзв`язок» та формування активу за рахунок використання документів «контрагентів», що фактично не могли і не здійснювали постачання, тому суми ПДВ по придбанню даних ТМЦ перевіркою не враховано у складі податкового кредиту.

Підсумовуючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм правову оцінку, суд погоджується із висновками Акта позапланової виїзної перевірки Товариства від 30.04.2021 №4329/02-32-07-01/01168173, адже досліджені докази вказують на відсутність реального характеру господарських операцій позивача із його контрагентами ТОВ "Вінагрохім Плюс", ТОВ "Лабораторія інформаційних технологій" та ТОВ "БІВІКС ГРУП".

Як наслідок, податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Вінницькій області № та № від 02.06.2021 є правомірними та не підлягають скасуванню у судовому порядку. Тому, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

В такому випадку підстави для присудження в користь позивача сплаченого при зверненні до суду судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович