Справа № 540/6184/21
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/6184/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Довіра" до Херсонської міської ради Херсонської області про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Довіра" (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Херсонської міської ради (далі - відповідач), у якому просить зобов`язати Херсонську міську раду надати ОСББ "Довіра" копії документів, які стали підставою для прийняття Херсонської міською радою рішення №418 від 23.07.2021 року п. 10 про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки комунальної власності, на яку поширюється право земельного сервітуту, орієнтовною площею 0,0062 га, на право відводу води із своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку, розташованої за адресою: буд. АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:001:0839) і які просило надати ОСББ "Довіра" згідно заяви № 3/52 від 17.08.2021 року.

Ухвалою від 27.10.2021 відкрите спрощене провадження у справі, розгляд справи призначений без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.07.2021 року Херсонська міська рада прийняла рішення №418 про надання ОСОБА_1 , власнику кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки комунальної власності, на яку поширюється право земельного сервітуту, орієнтовною площею 0,0062 га, на право відводу води із своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку, розташованої за адресою: буд. АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:001:0839), тобто через земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Довіра". Позивач звернувся до Херсонської міської ради, надіславши на ім`я Херсонського міського голови заяву від 17.08.2021 року в який просив, крім іншого, надати копії документів, які стали підставою для прийняття Херсонської міською радою рішення №418 від 23.07.2021 року п. 10 про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки комунальної власності, на яку поширюється право земельного сервітуту, орієнтовною площею 0,0062 га, на право відводу води із своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку, розташованої за адресою: буд. АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:001:0839).

У відповідь позивач отримав лист від 21.09.2021 року про те, що рішенням Херсонської міської ради від 23.07.2021 року № 418 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою і що дане рішення прийняте за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 та доданих до нього документів. При цьому копій документів, на підставі яких прийнято вищевказане рішення не надали і не повідомили взагалі нічого про їх надання.

Вважаючи, що такими діями порушене право позивача на отримання публічної інформації, позивач звернувся до суду.

Відповідач надіслав відзив на позовну заяву, у якій заперечив проти позову, мотивуючи тим, що позивачем від 17.08.2021 за № 3/52 надіслана заява до Херсонського міського голови Колихаєва І.В., у якій просить надати копії документів, які стали підставою для прийняття Херсонською міською радою рішення № 418 від 23.07.2021 року п. 10 про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки комунальної власності, на яку поширюється право земельного сервітуту, орієнтовною площею 0,0062 га, на право відводу води із своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку, розташованої за адресою: буд. АДРЕСА_2 (кадастровий номер :01:001:0839) та скасувати рішення у цій частині.

Відповідач стверджує, що із форми та назви цього документу, можливо прийти до висновку, що позивач звернувся не із запитом на отримання публічної інформації, а із заявою (клопотанням) у порядку Закону «Про звернення громадян». Окрім цього, у вказаній заяві позивача, посилання на Закон України «Про доступ до публічної інформації» відсутній, тому відповідачем надана відповідь на звернення. Також зазначив, що з аналізу обраного Позивачем способу захисту, необхідно було звертатись до адміністративного суду, шляхом визнання бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Довіра», створено власниками квартир та нежитлових приміщень для обслуговування багатоквартирного будинку за адресою, АДРЕСА_3 .

У відповідності до рішення Херсонської міської ради №115 від 26.02.2021 року ОСББ «Довіра» передано в постійне користування земельну ділянку площею 0,8099 га за адресою буд. АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:001:0839). Право користування земельною ділянкою зареєстроване державному реєстрі прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом (а.с. 22).

23.07.2021 року Херсонська міська рада прийняла рішення №418 про надання ОСОБА_1 , власнику кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки комунальної власності, на яку поширюється право земельного сервітуту, орієнтовною площею 0,0062 га, на право відводу води із своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку, розташованої за адресою: буд. АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:001:0839).

Позивач звернувся до Херсонського міського голови із заявою від 17.08.2021 року в який просив:

«1) Надати копії документів, які стали підставою для прийняття Херсонською міською радою рішення № 418 від 23.07.2021 року п. 10 про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки комунальної власності, на яку поширюється право земельного сервітуту, орієнтовною площею 0,0062 га, на право відводу води із своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку, розташованої за адресою: буд. АДРЕСА_2 (кадастровий номер :01:001:0839).

2) Скасувати п. 10 рішення Херсонської міської ради № 418 від 23.07.2021 року п. 10 про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки комунальної власності, на яку поширюється право земельного сервітуту, орієнтовною площею 0,0062 га, на право відводу води із своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку, розташованої за адресою: буд. АДРЕСА_2 (кадастровий номер :01:001:0839);

3) Про прийняте рішення просимо повідомити нас у встановлений законом строк».

Листом від 21.09.2021 № 8-8891-23/29 Виконавчий комітет Херсонської міської ради відповів, що «…рішенням Херсонської міської ради від 23.07.2021 №418 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки комунальної власності, на яку поширюється право земельного сервітуту, орієнтовною площею 0,0062 га, на право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0839). Дане рішення прийнято за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 07.07.2021 з урахуванням доданих нього документів, зокрема плану меж земельного сервітуту…». Також повідомили, що орган місцевого самоврядування не має право самостійно скасовувати власні рішення.

Не погодившись із відповіддю, позивач звернувся до суду.

Спір між сторонами стосується надання відповіді на заяву позивача від 17.08.2021.

Позивач стверджує, що відповідач не надав запитувану інформацію, чим порушив його право на отримання публічної інформації, а відповідач стверджує, що заява позивача на є запитом на отримання публічної інформації, а є зверненням громадян, відтак була розглянута належним чином.

Надаючи оцінку позиціям сторін у даній справі, суд застосовує наступні правові норми.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовані Законом України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР).

Відповідно до ст. 1 Закону № 393/96-ВР Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Суд відмічає, що до відповідача звернулась юридична особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Довіра", заява підписана головою правління Волощук А.В., підпис скріплений печаткою.

Відтак твердження про те, що до відповідача звернулись громадяни із заявою, яку належить розглядати відповідно до Закону України «Про звернення громадян» є помилковим.

Щодо запитуваної інформації, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств.

Положеннями статті 34 Конституції України визначено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Закон України від 13 січня 2011 року N 2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - Закон N 2939-VI) установлює порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону N 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 Закону N 2939-VI, право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 12 Закону N 2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 13 Закону N 2939-VI, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до статті 19 Закону N 2939-VI, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

У разі якщо з поважних причин (інвалідність, обмежені фізичні можливості тощо) особа не може подати письмовий запит, його має оформити відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації, обов`язково зазначивши в запиті своє ім`я, контактний телефон, та надати копію запиту особі, яка його подала.

Згідно із частиною першою статті 20 Закону N 2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону N 2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Положеннями статті 23 Закону N 2939-VI передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Із аналізу наведених правових норм слідує, що особа має право отримати публічну інформацію у розпорядника інформації шляхом подання інформаційного запиту, в тому числі і через офіційний сайт розпорядника інформації. Така інформація має бути надана розпорядником інформації не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відтак для встановлення протиправної бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді на інформаційний запит належить встановити, що відповідач є розпорядником інформації та коли він отримав даний запит.

Суд відмічає, що ст.17 Закону N 2939-VI не передбачено посилання у запиті на норму закону, на підставі якого здійснений таких запит, відтак твердження відповідача про необхідність такої інформації у запиті є помилковим.

Із змісту визначення публічної інформації така інформація має бути наявною у розпорядника публічної інформації, тобто отримана або створена ним в процесі виконання своїх обов`язків.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Довіра" запитувало копії документів, які стали підставою для прийняття Херсонської міською радою п. 10 рішення №418 від 23.07.2021 року, тобто інформацію, яка була отримана Херсонською міською радою у процесі здійснення своєї діяльності, відтак належить до публічної інформації.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 20 та 21 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом. Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист персональних даних» від 1 червня 2010 року № 2297-VI персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; знеособлення персональних даних - вилучення відомостей, які дають змогу прямо чи опосередковано ідентифікувати особу.

Відповідно до ст.14 Закону України № 2297-VI поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних.

Відтак надання публічної інформації має відбуватись без поширення персональних даних, тобто із знеособленням інформації.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач безпідставно не розглянув заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Довіра" від 17.08.2021 як запит на публічну інформацію та не надав запитувану інформацію, чим допустив протиправну бездіяльність.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005).

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права (постанова Верховного Суду від 7 лютого 2020 року у справі № 826/11086/18).

У постанові Верховного Суду 25 березня 2020 року у справі № 752/18396/16-а сформульована правова позиція, що принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, пов`язане з публічно-правовим характером адміністративного позову та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів.

Заявляючи позов до суду, позивач просив суд зобов`язати відповідача надати запитувану інформацію, проте відповідно до п. 4 ч. 1 чст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: …4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відтак суд вважає, що для повного захисту прав позивача належить вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Херсонської міської ради щодо ненадання запитуваної інформації за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Довіра", зареєстрованої 17.08.2021 № 3/52.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позов.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа..

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Херсонської міської ради щодо ненадання запитуваної інформації за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Довіра", зареєстрованою 17.08.2021 № 3/52.

Зобов`язати Херсонську міську раду (, адреса: 73000, м. Херсон, проспект Ушакова, 37) надати Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Довіра" (, адреса: 73003, м. Херсон, буд. 2, корп. 1, 3) запитувану публічну інформацію за заявою, зареєстрованою 17.08.2021 № 3/52, із урахуванням вимог Закону України «Про захист персональних даних» від 1 червня 2010 року № 2297-VI .

Стягнути із Херсонської міської ради (, адреса: 73000, м. Херсон, проспект Ушакова, 37) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Довіра" (, адреса: 73003, м. Херсон, буд. 2, корп. 1, 3) понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) 00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.М. Морська

кат. 109040000