Справа № 160/12455/21
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у письмовому провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання дій протиправними та скасування постанови,-
23.07.2021 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Запорізькій області, в якій просить:
В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані постанови є протиправними та такими, що підлягають скасуванню адміністративним судом. Позивач послався на грубі порушення порядку прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу, не направлення позивачеві проекту рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів. Також позивачем було зазначено про відсутність перевірки виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, порушення пов`язані зі складення протоколів про притягнення позивача до відповідальності та про порушення під час прийняття оскаржуваних постанов.
26.08.2021 Головне управління Держпраці у Запорізькій області подало до суду відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач заперечував проти задоволення заявленого позову посилаючись на те, що оскаржувані постанови є законними та обґрунтованими.
28.09.2021 до суду надійшло клопотання від представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке обґрунтовано неможливістю прибуття у призначений час в судове засідання та продовженням дії карантину, у зв`язку з чим просить суд забезпечити проведення судового засідання у режимі відеоконференції через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Засідання по справі було відкладено на 05.10.2021 р. у зв`язку з неявкою відповідача.
В судове засідання, яке відбулось 21.10.2021 року, представник відповідача не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача.
З урахуванням того, що відповідач або представник відповідача не з`явився на всі призначені судом дати засідань по справі, хоча був належним чином повідомлений про місце дату та час проведення судових засідань, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Головним державним інспектором відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг Головного управління Держпраці у Запорізькій області - Куц Ольгою Вікторівною на підставі секторального плану на 2021 рік починаючи з 17.05.2021 року проведено перевірку характеристик продукції.
19.05.2021 року представником ФОП ОСОБА_1 , головному державному інспектору відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг Головного управління Держпраці у Запорізькій області - Куц О.В. надано накладну щодо підтвердження, що ФОП ОСОБА_1 придбала товар, щодо якого мали претензії контролюючі органи у іншої особи (копія договору, копія накладної) та не є особою, яка ввела цей товар в обіг.
За результатами зазначеної перевірки, 19.05.2021 року складено Акт перевірки характеристик продукції № 210, в якому було наголошено на формальній невідповідності певної продукції (рукавичок) вимогам законодавства.
Крім того, 19.05.2021 року Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області винесено рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 210/1 та рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 210/2.
Відповідно до зазначених рішень тимчасово заборонено надання зазначеної в рішеннях продукції на ринку до усунення формальної невідповідності, та надано термін виконання до 18.06.2021 року.
На виконання вимог, які зазначені в рішеннях про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 19 травня 2021 року № 210/1 та 210/2, ФОП ОСОБА_1 17.06.2021 року до канцелярії Головного управління Держпраці у Запорізькій області повідомлення від 16 червня 2021 року про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 19 травня 2021 року № 210/1 та повідомлення від 16 червня 2021 року про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 19 травня 2021 року № 210/2.
До повідомлень від 16 червня 2021 року про виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 19 травня 2021 року № 210/1 та №210/2 у якості доказу виконання долучено копію листа на ім`я постачальника та копію накладної на повернення.
09 липня 2021 року засобами поштового зв`язку ФОП ОСОБА_1 отримала «Протокол №1-210/1 про виявлені порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції від 18 червня 2021 року» та Протокол №1-210/2 про виявлене(і) порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції від 18 червня 2021 року».
02 липня 2021 року Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області винесено на підставі протоколу №1-210/1 про виявлені порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції від 18 червня 2021 року винесено Постанову про накладання штрафу №1 на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) за невиконання рішення щодо усунення формальної невідповідності без зазначенням якого саме рішення.
02 липня 2021 року Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області винесено на підставі протоколу №1-210/2 про виявлене(і) порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції від 18 червня 2021 року винесено Постанову про накладання штрафу №2 на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) за невиконання рішення щодо усунення формальної невідповідності без зазначенням якого саме рішення.
Вважаючи прийняті відповідачем постанови протиправними, позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.
У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кабінетом Міністрів України 10 вересня 2014 року винесено постанову «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» № 442 (далі - Постанова №442), відповідно до пункту 1 якої постановлено утворити Державну службу з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з питань праці та Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки і поклавши на службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються.
Кабінетом Міністрів України 11 лютого 2015 року винесено постанову «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» № 100 (далі - Постанова № 100), відповідно до якої утворюється Головне управління Держпраці у Запорізькій області шляхом реорганізації Територіального управління Держгірпромнагляду у Запорізькій області та територіальної інспекції з питань праці у Запорізькій області.
Головне управління Держпраці у Запорізькій області є правонаступником Територіального управління Держгірпромнагляду у Запорізькій області (п. 2 Постанови № 100).
Головне управління Держпраці у Запорізькій області діє відповідно до Положення, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 № 84 (далі - Положення), у відповідності до п. 1 якого, Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань праці, повноваження Головного управління поширюється на територію Запорізької області.
У відповідності до пп. 4 п. 3 Положення, Управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням функцій державного управління охороною праці, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування;
У відповідності до пп.50 п.4 Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.
Повноваження та порядок діяльності органів ринкового нагляду, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, встановлюються законами України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", "Про загальну безпечність нехарчової продукції" (далі - № 2735-VI), "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та іншими законами України.
Метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів в відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.
Згідно до Постанови від 28 грудня 2016 р. № 1069 «Про затвердження переліку видів продукції, щодо яких органи державного ринкового нагляду здійснюють державний ринковий нагляд» сферою відповідальності Держпраці України є:
Засоби індивідуального захисту, постанова Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2008р. №761 "Про затвердження Технічного регламенту засобів індивідуального захисту ".
Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 №2735 (надалі Закону №2735) визначено, що державний ринковий нагляд (надалі - ринковий нагляд) це діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.
За правилами статті 3 Закону № 2735 законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції", інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.
За змістом частини 1 та частини 2 статті 10 Закону №2735, ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Сфери відповідальності органів ринкового нагляду включають види продукції, що є об`єктами технічних регламентів, і можуть включати види продукції, що не є об`єктами технічних регламентів.
Згідно з підпунктом 21 пункту 4 Положення про Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого: - здійснює державний ринковий нагляд у межах своєї відповідальності.
Згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (надалі Закон № 877-V) державний нагляд (контроль) - дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного нагляду, податкового контролю, митного контролю, державного експортного контролю (крім здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами космічної діяльності України приватної форми власності законодавства про космічну діяльність в Україні), контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного нагляду на ринках фінансових послуг, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, державного ринкового нагляду та контролю нехарчової продукції, державного нагляду за дотриманням вимог безпеки використання ядерної енергії.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 2735 з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності, серед іншого: проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування); приймають у випадках та порядку, визначених цим Законом, рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, здійснюють контроль стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень; вживають у порядку, визначеному цим та іншими законами України, заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень вимог цього Закону та встановлених вимог.
Відповідно до частини 5 статті 23 Закону № 2735, перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та направлень на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до цього Закону. У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та направлення видаються і оформлюються невідкладно.
Відповідно до частини 1, 2 статті 23-1 Закону №2735, для здійснення планової або позапланової перевірки характеристик продукції орган ринкового нагляду видає наказ, який має містити предмет перевірки (найменування виду (типу), категорії та/або групи продукції), найменування та адресу об`єкта, де розміщується продукція.
На підставі наказу оформляється направлення на проведення перевірки, яке підписується керівником органу ринкового нагляду або його заступником із зазначенням його прізвища, імені та по батькові і засвідчується печаткою відповідного органу.
Відповідно до п.1 ч.1 статті 24 Закону №2735, органи ринкового нагляду проводять перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів, планові - згідно із секторальними планами ринкового нагляду.
Наявними матеріалами справи підтверджується, що предметом перевірки позивача були засоби індивідуального захисту.
Згідно статті 29 Закону № 2735 у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.
Орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність:
знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті;
не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом;
не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність (її копія чи спрощена декларація про відповідність) не супроводжує продукцію, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом;
декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог;
органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною;
вчинено інші порушення встановлених вимог, визначені у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.
Статтею 33 Закону № 2735 встановлено, що обмежувальні (корегувальні) заходи запроваджуються відповідними рішеннями органів ринкового нагляду.
Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 44 Закону до суб`єкта господарювання застосовуються санкції у вигляді штрафу у разі невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо усунення формальної невідповідності, визначених частиною третьою статті 29 Закону, - у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів походів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, та у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів.
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» застосування адміністративно-господарських санкцій у вигляді штрафу має відповідати принципу результативності та пропорційності відповідальності суб`єктів господарювання за порушення вимог цього Закону, Закону №2736-VI та інших встановлених вимог.
Додатково суд зазначає, що вимогами частини 2 статті 1 Закону №2735-VI визначено, що термін «введення в обіг», «розповсюдження», «розповсюджувач» вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності»
Так, частиною 1 статті 1 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» від 15 січня 2015 року №124-VIII передбачено, що введення в обіг - надання продукції на ринку України в перший раз; розповсюдження - надання продукції на ринку після введення її в обіг; розповсюджувач - будь-яка інша, ніж виробник або імпортер, фізична чи юридична особа в ланцюгу постачання продукції, яка надає продукцію на ринку.
Процедури оцінки відповідності вимогам технічних регламентів застосовуються виробниками, а у випадках, в яких згідно з відповідними технічними регламентами обов`язки виробників покладаються на імпортерів, розповсюджувачів або інших осіб, - імпортерами, розповсюджувачами чи іншими особами (частина 2 статті 25 Закону №124-VIII).
Відповідно до установчих документів позивача, останній здійснює роздрібну торгівлю товарами. При цьому, матеріалами справи підтверджується, що позивач не здійснював ні виробництво, ні імпорт в Україну товарів, які були предметом перевірки.
Позивачем було направлено відповідачу повідомлення про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 16 червня 2021 року позивач повідомив, що продукція, яка була предметом перевірки згідно до наказу від 13 травня 2021 року № 999 вказаному у направлені на проведення перевірки №210 від 13 травня 2021 року, що порушення які зазначені відповідачем у акті перевірки характеристик продукції від 19 травня 2021 року № 210 та щодо якої було прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 19 травня 2021 року № 210/1 та №210/2 наразі не реалізується ФОП ОСОБА_1 , а також вона відсутня за місцем фактичного ведення господарської діяльності та серед запасів. Повернення продукції у зв`язку із отриманням цього листа підтверджується накладною від 25 травня 2021 року за № р-0001 року на повернення товару.
Тобто, факт придбання продукції у іншого суб`єкта господарювання та факт повернення відповідної продукції позивач підтвердив відповідними документами (договір, видаткові накладні, лист постачальнику, накладна на повернення товару). Відповідачем у відзиві на позовну заяву не було зроблено заперечень щодо факту повернення товару та достовірності і повноти наданих позивачем первинних документів.
При цьому, суд враховує, що положення пункту 3 частини 4 статті 44 Закону № 2735, за якою позивача було притягнуто до відповідальності передбачає відповідальність виключно за невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо усунення формальної невідповідності і відповідно відповідальність може наставати лише за дії або бездіяльність вчинені суб`єктом господарювання після винесення відповідного рішення.
Оскільки позивач після винесення рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів протягом встановленого відповідачем строку, направив постачальнику вимогу про усунення формальної невідповідності та повернув постачальникові весь придбаний товар, то у відповідача були відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності, оскільки позивачем були вчинені всі дії, які він мав можливість вчинити будучі лише особою, яка придбала товар у іншого постачальника.
Відповідно до ч. ч. 3-5 ст. 34 вищевказаного Закону № 2735-VI у разі якщо інформація, що міститься в повідомленні суб`єкта господарювання про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, та долучені до рішення документи є недостатніми для підтвердження результативності виконання цього рішення, а також за наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цієї інформації відповідний орган ринкового нагляду проводить перевірку стану виконання суб`єктом господарювання такого рішення. Перевірка стану виконання рішення починається не пізніше десяти робочих днів з дня одержання органом ринкового нагляду повідомлення суб`єкта господарювання про виконання відповідного рішення, а в разі ненадання суб`єктом господарювання такого повідомлення у визначений у рішенні строк - не пізніше десяти робочих днів з дня настання визначеного строку. Перевірка стану виконання рішення проводиться відповідно до вимог, встановлених статтею 23 цього Закону. За потреби може бути проведено обстеження зразків продукції, а за наявності підстав вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, - відбір і експертизу (випробування) зразків продукції.
Суд бере до уваги, що зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач вважав подані позивачем документи недостатніми для висновку про виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів. У такому випадку, виходячи з вказаних положень законодавства відповідач був зобов`язаний провести відповідну перевірку. Проте матеріалами справи та позицією відповідача викладеною у відзиві на позовну заяву підтверджено, що відповідна перевірка не проводилася.
Отже, якщо відповідач був незадоволений станом виконання рішення з боку позивача, то відповідач був зобов`язаний провести перевірку стану виконання рішення, чого зроблено не було.
Згідно до ч. частини 12 та частини 3 статті 33 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» вищевказаного закону до прийняття рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів орган ринкового нагляду надає (надсилає) суб`єкту господарювання, щодо якого передбачається прийняти рішення, проект відповідного рішення з пропозицією надати в письмовій формі свої пояснення, заперечення до проекту рішення, інформацію про вжиття ним заходів, спрямованих на запобігання або уникнення ризиків суспільним інтересам, усунення невідповідності продукції, що є предметом проекту рішення, встановленим вимогам. Суб`єкт господарювання, якого стосується проект рішення, має право надати (надіслати) органу ринкового нагляду свої пояснення, заперечення та/або інформацію до проекту такого рішення протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту. Цей строк може бути продовжено органом ринкового нагляду за обґрунтованим клопотанням відповідного суб`єкта господарювання.
Судом було встановлено, що відповідачем перед вжиттям обмежувальних (корегувальних) заходів не було направлено позивачеві будь-яких проектів таких рішень. Відповідачем в ході розгляду справи не було надано жодного обґрунтування таких дій, зокрема, не підтверджено будь-якими доказами наявності виключних обставин, які б обґрунтовували не надсилання позивачеві відповідних проектів.
Суд також враховує, акт перевірки характеристик продукції № 210 та рішенні про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів за № 210/1 та 210/2 було складено в один день від 19 травня 2021 року, що вочевидь також підтверджує, що будь-які проекти рішень перед їх прийняттям не надсилалися позивачеві.
Зазначене є самостійним порушенням законодавства, яке має значення під час розгляду питання щодо законності постанов про невиконання таких рішень. Аналогічна позиція відображена у Постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.09.2021 р. по справі № 815/390/18 (п.п. 65-66 Постанови).
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 19 квітня 2019 року було за № 667 було затверджено форму Постанови про накладення штрафу у цій сфері (форма № 14). Зі змісту цієї форми вбачається, що її обов`язковим реквізитом є (перелік матеріалів справи (протокол та документи, що стосуються справи) з позначенням номера і дати).
Позивачем було зазначено, що зі змісту оскаржуваних рішень у вигляді постанов вбачається, що вони було прийняті начальником лише на підстави Протоколів та акту перевірки характеристик продукції № 210. Інші докази, в тому числі, Повідомлення позивача від 16.06.2021 року про виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з додатками, акт перевірки з додатком та документами наданими 19.05.2021 року не враховувалися під час прийняття рішення, оскільки вони відсутні в графі де вказуються всі документи на підставі яких було прийнято рішення.
Суд бере до уваги, що відповідачем не було спростовані такі твердження позивача та не надано жодних заперечень з приводу неврахування документів наданих позивачем під час винесення оскаржуваних рішень. Те саме стосується і тверджень позивача про не направлення йому протоколів про виявлені порушення. Оскаржувані Постанови, виходячи з їх змісту ґрунтуються на Протоколах № №1-210/1 та № 1-210/2. Відповідачем не було надано жодних доказів, що позивач будь-яким способом викликався для розгляду вказаних протоколів або відмовився від їх підписання.
Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено);добросовісно;розсудливо;з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на викладене, що твердження позивача про протиправність оскаржуваних постанов знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а відповідачем не було доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог визначених ч. 2ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України,а тому, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи,Постанова про накладення штрафу від 02 липня 2021 року № 1 та Постанова про накладення штрафу від 02 липня 2021 року № 2 є протиправними та підлягають скасуванню.
Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат в порядку статей143та246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
Згідно із приписами статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. Суд враховує, що позивачем оскаржуються рішення суб`єкта владних повноважень на загальну суму штрафних санкцій 64 000 грн. 00 коп.
Отже, виходячи із положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сума судового збору за подання відповідного позову становить1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже з урахуванням суми штрафу сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача становить 908,00 грн., що складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року.
Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на те, що позовну заяву задоволено, сума сплаченого позивачем судового збору за подачу позову до суду підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єктів владних повноважень.
Керуючись ст. 243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати Постанову від 02 липня 2021 року № 1 про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у сумі 34 000 грн.
Визнати протиправною та скасувати Постанову від 02 липня 2021 року № 2 про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у сумі 34 000 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко