Справа № 420/13528/21
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед.Дезінфекція» (вул.Старопортофранківська,10, м. Одеса, 65029) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулося Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед.Дезінфекція» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 11.06.2019 року за платежем податок на прибуток приватних підприємств за податковими зобов`язаннями +507031 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом) 126758 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.06.2019 року за платежем податок на додану вартість за податковими зобов`язаннями + 445062 та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом) 111 266 грн.;

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕД.ДЕЗІНФЕКЦІЯ» () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Одеській області судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.04.2019 року, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок основних галузей економіки управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Ходиревим Сергієм Анатолійовичем, та головним інспектором відділу перевірок основних галузей економіки управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Тищенко Геннадієм Вікторовичем було складено акт № 568/15-32-14-01/38995289 про неможливість проведення документальної виїзної перевірки ТОВ «МЕД.ДЕЗІНФЕКЦІЯ», з підстав відсутності документів, які по халатності бухгалтера було загублено. Інформація, що підтверджує втрату документів була надана інспекторам. 11.05 2019 року за наслідками проведення документальної плановоп виїзної перевірки ТОВ «МЕД.ДЕЗІНФЕКЦІЯ», код за з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 від 11.05.2019 року, ГУ ДФС в Одеській області було складено акт № № 904/15-32-14-01/38995289.

Згідно Висновку Акту, встановлені наступні порушення:

1. п.44.1, ст.44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134. Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток всього на суму 507031 грн.,

2. п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на суму 563282 грн.

На підставі зазначеного акту прийнято податкові повідомлення-рішення форми «P» №1 вiд 11.06.2019 року за платежем податок на прибуток приватних підприємств за податковими зобов`язаннями +507031 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом) 126758 грн, та ППР № вiд 11.06.2019 року за платежем податок на додану вартість за податковими зобов`язаннями + 445062 та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом) 111 266 грн., чкі відповідач вважає протиправними та необґрунтованими.

Ухвалою суду від 04.08.2021 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено адміністративну справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без виклику учасників судочинства, з ухваленням судового рішення « 29» листопада 2021 року.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що Головне управління ДПС в Одеській області діяло у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 2755-VI зі змінами та доповненнями ТОВ «Мед.Дезінфекція» було включено до плану-графіку документальних планових перевірок.

На підставі направлень на перевірку вiд 25 березня 2019 року № 1804/14-01, № 1805/14-01, № 1809/14-01, № 1808/14-01, № 1806/14-01, № 1807/14-01 та вiдповiдно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20. п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, iз змінами та доповненнями, відповідно до Плану - графіка проведення перевірок на 2019 рiк та наказу Головного управління ДФС в Одеській областi вiд 07.03.2019 № 1685. проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВАРИСТВА 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕД.ДЕЗІНФЕКЦІЯ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, валютного та iншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2016 по 31.12.2018рp.

ТОВ «МЕД.ДЕЗІНФЕКЦІЯ» повідомлено про проведення документальної планової виїзної перевірки письмовим повідомленням від 07.03.2019 № 87/15-32, яке разом з копією наказу ГУ ДФС в Одеській області від 07.03.2019 № 1685 засобами поштового зв`язку направлено на адресу підприємства.

З направленнями на право проведення перевірки ознайомлено під підпис 27.03.2019 представника за довіреністю № 02 від 04.01.2019Р., ТОВ «МЕД.ДЕЗІНФЕКЦІЯ» Ніколенко - Любов Петрівну.

02.04.2019p.. директором TOB «МЕД.ДЕЗІНФЕКЦІЯ» Нізовим Володимиром Миколайовичем було повідомлено що, 24.01.2019 по халатності бухгалтера було загублено наступні документи: книги нарахування заробітної плати з табелями, касові книги, книга реєстрації наказів, договори з контрагентами з додатками. В підтвердження вищезазначеного факту, надано Довiдку № 1219/0083 вiд 22.01.2019 видану Столом знахідок м. Одеси. Листом від 24.01.19p. № 73 (вхід. від 24.01.2019) підприємством було повідомлено Південне Управління м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про втрату документів відповідно п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, iз змінами та доповненнями, також підприємством повідомлено ГУ ДФС в Одеській області, про втрату документів та перенесення термінів проведення планової документальної перевірки до 23.04.2019, листом вiд 29.03.19. № 87 (вхід. від 29.03.2019).

Відповідно до Наказу ГУ ДФС в Одеській області від 05.04.2019 № 2573 «Про перенесення термінів проведення документальноп планової виїзної перевірки ТОВ «МЕД.ДЕЗІНФЕКЦІЯ» ()» згідно п.44.5 ст. 44 Податкового кодексу України, термін проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МЕД.ДЕЗІНФЕКЦІЯ» () було перенесено з 24.01.2019 року до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків (90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу).

Перевірка проводилась з 27.03.2019 по 02.04.2019, перевірку поновлено 24.04.2019, термін проведення перевірки по 06.05.2019.

За результатами проведення перевірки було складено Акт вiд 11.05.2019 №904/15-32-14/38995289 «Про результати документальноп планової виїзної перевірки ТОВ «Мед.Дезінфекція з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018. валютного та iншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2016 року по 31.12.2018 року».

Згідно Висновку Акту, встановлені наступні порушення:

1. п.44.1, ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток всього на суму 507031 грн.

2. п.44.1 ст. 44, п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на суму 563282 грн.

Представником позивача, було направлено до Головного управління ДПС в Одеській області заперечення до Акту від 11.05.2019 року №№904/15-32-14/38995289, за вхідним №26819/10/15-32 вiд 30.05.2019 року.

Відповідно до Висновку про розгляд заперечення від 10.06.2019 року №170/15-32-14-01/38995289 висновки акту перевірки залишено незмінними.

Головним управління ДПС в Одеській області прийняло та направлено на адресу ТОВ «Мед.Дезінфекція» податкові повідомлення-рішення від 12.06.2019 року № на яке було подано Скаргу до Державної фіскальної служби України від 08.07.2019 року №3-17/19 (вх.ДФС №29997/6 від 18.07.2019) та оскаржено у судовому порядку.

Також ГУ ДПС також прийнято податкові повідомлення - рiшення від 11.06.2019 року №1 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток у сумі 633 789,00 грн. (осн. - 507 031.00 та ш/с - 126 758,00) та від 11.06.2019 року № яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у сумі 556 328,00 грн. (осн. - 445 062,00 та ш/с - 111 266,00).

Позивач вважає вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та за їх скасуванням звернувся до суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування та повернення в разі переплати, права та обов`язки платників податків, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (надалі - ПК України).

Згідно пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

В силу п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка (пп. 75.1.2).

Статтею 2 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п.2 ст.3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Зокрема, ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України№88 від 24.05.1995р., первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об`єктивний предметний зв`язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

У постанові від 8 вересня 2009 року (додаток до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 22.04.2010 р. № 568/11/13-10) Верховний Суд України зазначив, що надання податковому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, які мають розумну економічну причину. При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов`язання).

Однак, податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). При цьому діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак податкова вигода не є самостійною діловою метою.

Для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій платника податку судам слід: з`ясувати реальність задекларованих господарських операцій; встановити наявність ділової мети у операціях, що досліджуються; визначити об`єктивний зміст вчинених операцій у порівнянні із задекларованим; підтвердити або спростувати добросовісність позивача, у зв`язку з тим, що його контрагенти мають дефекти правового статусу; оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції.

Перевіряючи правомірність прийняття контролючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд виходить з наступного.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні № 996-ХІV від 16.07.1999р. визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як встановлено судом в Акті Головного управління ДФС України в Одеській області № 904/15-32-14-01/38995289 від 11.05.2019, складеного за результатами документальної плановоп виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Мед.дезінфекція", код за , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, валютного та iншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, що проведена на підставі наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 07.03.2019 №1685, зазначається про незаконне заниження податку на прибуток та заниження податку на додану вартість протягом звiтних (податкових) перiодiв 2016-2017 років.

Зокрема, у Акті Головного управління ДФС України в Одеській області №904/15-32-14 38995289 від 11.05.2019 зазначено, що під час перевірки, проведеним аналізом встановлено ознаки відсутності реального здійснення господарських операши між ТОВ «Мед.дезінфекшя» та контрагентами-постачальниками ТОВ «СЕЛЕЗІЯ» код 40369791, ТОВ «XIT ЛАЙН» КОД 40379354, ТОВ «ТРЕЙДЕР ВІКТОРІЯ» КОД 40645802, ТОВ «ЛІСКОР ТОРГ» код 40922361, ТОВ БIЛТМОР» код 40938172, ТОВ «ФОРЕСТО ТРАНС» код 40377520, ТОВ «ТАЛБОР ПРОМ» код 40389912, TOB «KОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» код 41077038, ТОВ «КАНТIЛОН» Код 40639804, ТОВ «ТОРГОПТ-СК» код 41014554, ТОВ РОДНІК-СТАЙЛ» КОД 39995515, TOB «EКТО-ПЛЮС» Код 40639998, ГП «ПРОФІЛАКТИЧНА ДЕЗІНФЕЕКЦІЯ» код 32020819, в результаті чого:

до складу показника «Фінансовий результат до оподаткування» за статтею «Інші доходи» додана вартість ТМЦ у розмiрi 2 816 837 грн., як безоплатно отримані ТМЦ від невстановлених осіб, із відповідним донарахуванням податку на прибуток в загальній сум 507 031 грн.

із складу податкового на загальну суму 563 367 грн. виключено суми ПДВ, по господарським операціям із вищезазначеними контрагентами-постачальниками, щодо придбання дезінфекційних засобів, які сплачені у складі їх вартості та відображені в ПОДАТКОВИХ накладних, оформлених у відповідності з вимогами Порядку заповнення податкової накладної отриманих з Єдиного реєстру податкових, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності з вимогами Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних.

Тобто було поставлено під сумнів реальність здійснення ТОВ «Мед.дезінфенкція господарських операцій з придбання ТМЦ по договорам поставки, укладеним з контрагентами постачальниками: ТОВ «СЕЛЕЗІЯ» код 40369791, ТОВ «ХІТ ДАЙН» код 40379354, TOB «ТРЕЙДЕР ВІКТОРІЯ» КОД 40645802, ТОВ «ЛIСКОР ТОРГ» код 40922361, ТОВ «БІЛТМОР, код 40938172, ТОВ «ФОРЕСТО ТРАНС» код 40377520, TOB «TАЛБОР ПРОМ» код 40389912, ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» код 41077038, ТОВ «КАНТІЛОН» код 40639804, ТОВ «ТОРГОПТ-СК» код 41014554, ТОВ РОДНІК-СТАЙЛ» КОД 39995515, ТОВ «ЕКТО ПЛЮС» код 40639998, ГГ «ПРОФІЛАКТИЧНА ДЕЗІНФЕЕКЦIЯ код 32020819 в загальній сумі 3 380 203 грн. (2 806 420 грн. без урахування ПДВ; сума ПДВ 536 367 грн.), а саме дезінфекційні засоби - ...«Шторм» - 3 509 кг.; «К-Отрiн» - 607 л.; «Аспермет» - 739 A.; «Хлорпіріві» - 990 л.; «Ципервіт» - 250 л.; Гель «Абсолют» - 200 шт.; Аерозоль «Смерть шкідникам - 50 шт.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні змiни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

За результатами дослідження наявностi дiловоп мети та економічної доцільності у ТОВ «Мед.дезінфекція» при укладенні Договорів поставки з ТОВ «СЕЛЕЗІЯ» КОД 40369791, TOB «XIT ЛАЙН» код 40379354, ТОВ «ТРЕЙДЕР ВІКТОРІЯ» КОД 40645802, TOB «ЛIСКОР ТОРГ» KOA 40922361, TOB «BIATMOP» KOA 40938172, TOB «ФOPECTO TPAHC» KOA 40377520, TOB «ТАЛБОР ПРОМ» Код 40389912, TOB «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» код 41077038, TOB «KAHTIAOH» KOA 40639804, TOB «TOPFOIT-CK» KOA 41014554, TOB POAHIK СТАЙЛ» код 39995515, ТОВ «ЕКТО-ПЛЮС» Код 4069998, ПП «ПРОФІЛАКТИЧНА ДЕЗІНФЕЕКЦIЯ КОД 32020819 була необхідність придбання дезінфекційних засобів зумовлена виконанням умов господарських операцій з надання послуг та робіт iз профілактичної та поточної дератизації та дезінсекції приміщень контрагентів Замовників.

Згідно висновку № 04/1/1-001 експертного економічного дослідження зробленого на замовлення ТОВ «МЕД.ДЕЗИНФЕКЦІЯ» від 17.09.2019 року судовим експертом Тимофеенко Cepriem Анатолійовичем висновки акту № 904/15-32-14-01/38995289 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МЕД.ДЕЗІНФЕКЦІЯ», Код за з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, валютного та iншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 вiд 11.05.2019 року в частині:

заниження податку на прибуток на суму 50 031 грн. (за 2016 рік 447 031 грн., за 2017 рік на 60000 грн.) в результаті заниження задекларованих ТОВ «Мед.дезінфекція» показників у рядку 2240 ф.№2 «Інші доходи» звіту про фінансові результати на суму 2 816 837 грн. безоплатно отриманих ТМЦ документально не підтверджуються;

завищення ТОВ «Мед.дезінфекція» за податкові (звітні) періоди 2016-2018 рокiв податкового кредиту з ПДВ в розмірі 563 282 грн., та відповідно заниження податку на додану вартість у загальному розмiрi 563 282 грн. - документально не підтверджуються.

На підтвердження господарських операцій судовому експерту було надано наступні документи: по контрагентам-постачальникам ТОВ «Мед.дезінфекція» копії документів: ТОВ «СЕЛЕЗІЯ» - договір №1062016 від 01.06.2016, видаткові накладні від 21.09.2016, вiд 21.09.2016, вiд 21.09.2016, вiд 19.09.2016, від 21.09.09.2016, вiд 10.09.2016, від 10.06.2016, вiд 10.06.2016, податкові накладні від 21.09.2016, від 21.09.2016, від 21.09.2016, від 19.09.2016, від 19.09.2016, від 10.06.2010 вiд 10.06.2016, від 10.06.2016, банківські виписки від 20.10.2016, вiд 18.10.2016, вiд 17,10.201,6, від, 28,09 2016, вiд 27.09.2016, від 05.07.2016, від 01.07.2016, від 22.06.2016; по ТОВ «ХІТ ЛАЙИ»- Договір № 1082016 від 01.08.2016, видаткові накладні від 06.09.2016, від 06.09.2016, від 02.09.2016, вiд 02.09.2016, від 08.08.2016, податкові накладні від 02.09.2016, вiд 02.09.2016, 06.09.2016, 06.09.2016, 08.08.2016, банківські виписки в 22.09.2016, від 19.09.2016, від 14.09.2016, від 13.09.2016, від 18.08.2016; ТОВ «ТРЕЙДІ ВІКТОРІЯ» - Договір №2112016 від 01.11.2016, видаткові накладнi вiд 16.11.2016, вiд 16.11.2016 від 16.11.2016, від 16.11.2016, податкові накладні від 16.11.2016, вiд 16.11.2016, вiд 16.11.2016 від 16.11.2016, банківські виписки від 08.12.2016, вiд 05.12.2016, вiд 02.12.2016, вiд 01.12.2016, ТОВ «ЛІСКОР ТОРГ» - договiр №1122016 вiд 01.12.2016, видатковi накладнi вiд 12.12.2016, в 12.12.2016, вiд 12.12.2016, вiд 12.12.2016, податкові накладнi вiд 12.12.2016, вiд 12.12.2016, від 12.12.2016, вiд 12.12.2016, банківські виписки вiд 27.11.2016, 23.12.2016, 22.12.2016; TОВ «БІЛТМОР» - Договір №2122016 вiд 15.12.2016, видаткові накладнi вiд 27.12.2016, вiд 27.12.2016 вiд 27.12.2016, податкові накладнi вiд 27.12.2016, вiд 27.12.2016, вiд 27.12.2016, банківські виписки від 16.01.2017; ТОВ «ФОРЕСТО ТРАНС» видаткові накладнi вiд 17.10.2016, від 17.10.2016, вiд 17.10.2016, податковi накладнi вiд 17.10.2016, вiд 17.10.2016, вiд 17.10.2016 банківські виписки від 08.11.2016, вiд 28.10.2016, вiд 26.10.2016; ТОВ «АРКАНОР (ТАЛБОР ПРОМ)» - договiр №1022017 вiд 01.02.2017, видаткові накладнi вiд 03.02.2017, 03.02.2017, 03.02.2017, податкові накладні від 03.02.22017, 03.02.2017, вiд 03.02.2017; ТОВ «КОМПЛЕК СТАНДАРТ СЕРВІС» - договір №1062016 вiд 01.06.2017, видаткові накладні від 24.05.2017, в 23.05.2017 вiд 22.05.2017, податкові накладні від 24.05.2017, вiд 23.05.2017, вiд 22.05.2017 банкiвська виписка від 14.06.2017; TOB «KAHТІЛОН» - Договір №2082016 вiд 01.08.2016р., видаткові накладні від 25.08.2016, вiд 22.08.2016, вiд 19.08.2016, податкові накладні в 25.08.2016, вiд 22.08.2016, від 19.08.2016, банківські виписки від 30.09.2016, від 31.08.2016, в 30.08.2016; TOB «ТОРГОПТ-СК» - видаткові накладнi вiд 26.07.2017, вiд 25.07.2017, податкові накладні від 26.07.2017, вiд 25.07.2017, банківська виписка від 10.08.2017; ТОВ РОДНІЇ СТАЙЛ» - Договір № 3 від 01.06.2016, видаткова накладна від 27.06.2016, від 27.06.2016 податкова накладна від 27.06.2016, вiд 27.06.2016, банківські виписки від 08.07.2016, від 07.07.2016; TOВ «ЕКТО-ПЛЮС» - Договір №2102016 вiд 01.10.2016, видаткова накладна від 25.10.2016, податкова накладна від 25.10.2016; ПП «ПРОФІЛАКТИЧНА ДЕЗІНФЕКЦІЯ» договір б/н від 01.03.2016, видаткові накладні від 29.07.2016, від 31.07.2016, від 20.07.2016, від 20.07 2016, від 20.07.2016, від 11.07.2016, від 11.07.2016, вiд, 01.07.2016, вiд 22.06.2017, від 20.06.2016, від 23.05.2016, вiд 23.05.2016, вiд 23.05.2016, вiд 04.05.2016, вiд 04.05.2016, від 29.04.2016, вiд 20.04.2016, вiд 20.04.2016, вiд 13.04.2016, вiд 13.04.2016, вiд 28.03.2016, від 28.03.2016, вiд 28.03.2016, вiд 25.03.2016, вiд 25.03.2016, вiд 17.03.2016, вiд 11.03.2016, від 09.03.2016, вiд 26.02.2016, від 19.02.2016, вiд 23.01.2016, вiд 21.01.2016, вiд 11.01.2016, податкові накладнi від 29.07.2016, вiд 20.07.2016, вiд 20.07.2016, вiд 20.07.2016, вiд 20.06.2016, від 11.07.2016, від 11.07.2016, вiд 01.07.2016, вiд 22.06.2016, вiд 20.06.2016, вiд 23.05.2016, від 23.05.2016, вiд 23.05.2016, вiд 04.05.2016, від 04.05.2016, вiд 29.04.2016, вiд 20.04.2016, від 13.04.2016, від 13.04.2016, вiд 28.03.2016, вiд 28.03.2016, вiд 28.03.2016, вiд 25.03.2016, від 11.03.2016, вiд 09.03.2016, від 26.02.2016, від 19.02.2016, вiд 23.01.2016, вiд 21.01.2016, 11.01.2016, банківські виписки від 19.04.2016, вiд 13.04.2016, від 07.04.2016, від 06.04.2016, від 04.04.2016, вiд 27.03.2016, вiд 28.03.2016, вiд 23.03.2016, вiд 22.03.2016, від 18.03.2016, від 17.03.2016, Biд 11.03.2016, вiд 14.03.2016, вiд 01.03.2016, вiд 26.02.2016, вiд 19.02.2016, від 11.02.2016, вiд 02.02.2016, вiд 29.01.2016, вiд 28.01.2016, вiд 26.01.2016, вiд 22.01.2016, від 15.01.2016, вiд 11.01.2016; копії банківських виписок за рахунками ТОВ «Мед.дезінфекція №980 в Філії ПАТ «Комерційний банк "Інвестбанк"» у м. Одесі МФО 328094; копії Вимог на отримання інсектицидів - дез.засобів: хлорпірівіт, Аерозоль «СШ», Дезефект, АД10М, К-Отрiн, Аспермет, Шторм , Цинерівіт, Хлорпiрiвіт.

Згідно з пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно з п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Таким чином, відповідно до зазначених правових норм, з моменту списання коштів з банківського рахунка позивача або отримання ним товарів від контрагентів, у нього виникло право на віднесення сум податку по операціях з цими контрагентами до складу свого податкового кредиту.

При цьому, факт виконання контрагентами позивача умов договорів підтверджується наданими судовому експерту первинними документами.

Відповідно до ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд зазначає, що позивач не повинен нести відповідальність за дії чи бездіяльність свого контрагента. Порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку, тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не можуть бути підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сум податку по операціях з контрагентом до складу свого податкового кредиту у випадку, коли він виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження його розміру.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року, про порушення Україною статті 1 Першого протоколу у справі «Інтерсплав проти України». Так, у п.37 рішення вказується: «Заявник стверджував, що він сплачував податки відповідно до Закону і ці платежі перевірялись декілька разів державними органами. Він зазначив, що він не несе відповідальності за діяльність інших компаній, у яких він купував металевий брухт, ціна на який включала ПДВ. Обов`язок сплачувати це ПДВ покладався на ці компанії, а не на заявника. Заявник підкреслив, що він не мав ні компетенції, ні можливості контролювати господарську діяльність інших підприємств і ситуація, на яку посилається Уряд, вказує на незадовільну діяльність податкових органів, за які заявник не повинен нести відповідальність. Він далі підкреслював, що численні перевірки його діяльності які здійснювалися податковими органами, не виявили порушень, на підставі яких останні могли б ґрунтувати свої відмови». Відповідно до п.38 рішення зазначено: «На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання в системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів для запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б указували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 року у справі «Булвес» АД проти Болгарії (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки для отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

За таких обставин, в даному випадку висновки відповідача про порушення позивачем п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України є необґрунтованими та безпідставними, що здійснені без належного аналізу первинних документів та з невірним тлумаченням норм діючого законодавства.

Європейський суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З урахуванням зазначеного, податкові повідомлення-рішення № 1 від 11.06.2019 року, № від 11.06.2019 року є протиправними та належать до скасування.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед.Дезінфекція» (вул.Старопортофранківська,10, м. Одеса, 65029) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 11.06.2019 року за платежем податок на прибуток приватних підприємств за податковими зобов`язаннями +507031 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом) 126758 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.06.2019 року за платежем податок на додану вартість за податковими зобов`язаннями + 445062 та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом) 111 266 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед.Дезінфекція» (вул.Старопортофранківська,10, м. Одеса, 65029, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044, ) сплачений судовий збір в розмірі 15585,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко