Справа № 160/15076/21
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Апостолівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
31 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Апостолівської міської ради, в якій просить:
22.10.2020 Апостолівською міською радою на офіційному веб-сайті було оприлюднено проект рішення Апостолівської міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Апостолівської міської ради громадянці ОСОБА_1 » № 794. Однак, в період з 22.10.2020 по теперішній час зазначений вище проект рішення від 22.10.2020 № 794 Апостолівською міською радою розглянуто не було та відповідного рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення позивачу у власність земельної ділянки - не прийнято. В той же час, 17.03.2021 позивач отримала письмову відповідь - лист від виконавчого комітету Апостолівської міської ради вих. № 919 від 17.03.2021, з тексту якої вбачається, що подана нею заява була розглянута на засіданні постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, містобудування, будівництва та охорони природи. Згідно протоколу № 6 від 02.03.2021 року комісією було встановлено, що серед поданих позивачем документів відсутній агрохімічний паспорт поля, у зв`язку з вище викладеним повідомлено про неможливість затвердження проекту землеустрою, внаслідок відсутності документів необхідних для передачі земельної ділянки у власність.
Позивач вважає бездіяльність Апостолівської міської ради протиправною, оскільки агрохімічний паспорт земельної ділянки не належить до переліку документів, які подаються в обов`язковому порядку при відведенні земельних ділянок у власність. Крім того, покладання на громадянина, зацікавленого у приватизації земельної ділянки, обов`язку проведення агрохімічної паспортизації земельної ділянки, що є складовою моніторингу ґрунтів на землях сільськогосподарського призначення, який здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, суперечить змісту ст.ст.116, 118, 186, 186-1 Земельного кодексу та Закону України «Про землеустрій».
З огляду на викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
11 жовтня 2021 року представником Апостолівської міської ради подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що у позовній заяві позивач не надає жодних підтверджень подання нею заяви про затвердження проекту землеустрою, її реєстраційного номера та навіть дати подання, а лише стверджує про її подання. Натомість Апостолівська міська рада повідомляє, що відповідної заяви про затвердження проекту землеустрою від позивача за ймовірний період подання з 01.01.2021 по 01.09.2021 не надходило. Оскільки заяв від позивача про затвердження проекту землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Апостолівської міської ради не надходило, Апостолівська міська рада не могла розглянути подану заяву та не мала можливості надати затребувану заяву за відповідним клопотанням.
Окрім того, зазначено, що згідно протоколу №6 від 02.03.2021, постійною комісією міської ради з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, містобудування, будівництва та охорони природи було встановлено ряд порушень в проекті землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: завдання на розробку проекту землеустрою не підписано замовником, договір укладено до прийняття рішення Апостолівською міською радою, заява про розроблення проекту землеустрою подана до прийняття рішення Апостолівською міською радою, відомості у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не співпадають з переліком обмежень щодо використання земельної ділянки, відсутній акт приймання - передачі межових знаків на зберігання та акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності, наявність яких була обов`язкова відповідно до положень ст..50 Закону України «Про землеустрій», в редакції станом на дату засідання постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, містобудування, будівництва та охорони природи.
Окрім вище перелічених порушень було встановлено відсутність агрохімічного паспорту поля, що згідно п.3.5 Порядку ведення агрохімічного паспорту поля є обов`язковим при передачі земельних ділянок у власність.
Також відповідач зазначає, що Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування» був розглянутий на засіданні постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, містобудування, будівництва та охорони природи. У зв`язку з невідповідністю проекту землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства Земельному кодексу України, Закону України «Про землеустрій», Порядку ведення агрохімічного паспорту поля, постійна комісія міської ради з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, містобудування, будівництва та охорони природи прийняла рішення одноголосно, що не погоджує розгляд даного питання на сесії міської ради, що було викладено в протоколі засідання №6 від 02.03.2021 року. На підставі викладеного виконавчим комітетом Апостолівської міської ради було підготовлено відповідь на адресу позивача від 17.03.2021 № 919 про неможливість затвердження проекту землеустрою, внаслідок відсутності документів необхідних для передачі земельної ділянки у власність при здійсненні його погодженні. Окремо відповідач наголошує, що Апостолівською міською радою не вимагалось від позивача виготовлення агрохімічного паспорту поля, а лише було зазначено про його необхідність. В свою чергу позивач мав право звернутись до Апостолівської міської ради з питання роз`яснення та виготовлення агрохімічного паспорту поля. Жодних листів від позивача не надходило. Таким чином, відповідач вважає, що ним не було допущено протиправної бездіяльності та просить відмовити в задоволенні позову.
19 жовтня 2021 р. позивачем засобами поштового зв`язку надано до суду відповідь на відзив, яка за своїм змістом аналогічна доводам, викладеним в позовній заяві.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступних висновків.
ОСОБА_1 замовила у суб`єкта господарювання - ФОП ОСОБА_2 розроблення проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки.
У жовтні 2020 року після виготовлення проекту землеустрою та його погодження, проект був переданий до Апостолівської міської ради.
Апостолівською міською радою на офіційному веб-сайті оприлюднено проект рішення Апостолівської міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Апостолівської міської ради громадянці ОСОБА_1 » № 794 від 22.10.2020.
Згідно з витягом з Протоколу №6 засідання постійної комісії Апостолівської міської ради VIII скликання з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, містобудування, будівництва та охорони природи, (порядок денний питання 50 щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 ) було вирішено:
«Постійна комісія міської ради з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, містобудування, будівництва та охорони природи не погоджує та не рекомендує до винесення на розгляд питання у зв`язку з тим, що завдання на розробку проекту землеустрою не підписано замовником, договір укладено до прийняття рішення Апостолівською міською радою, заява про розроблення проекту землеустрою подана до прийняття рішення Апостолівською міською радою, відомості у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не співпадають з переліком обмежень щодо використання земельної ділянки, відсутній акт приймання - передачі межових знаків на зберігання та акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності, наявність яких була обов`язкова відповідно до положень ст.50 Закону України «Про землеустрій», в редакції станом на дату засідання постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, містобудування, будівництва та охорони природи. Окрім вище перелічених порушень було встановлено відсутність агрохімічного паспорту поля, що згідно п.3.5 Порядку ведення агрохімічного паспорту поля є обов`язковим при передачі земельних ділянок у власність. У зв`язку з вищевикладеним є неможливе погодження проекту землеустрою, внаслідок невідповідності його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації».
Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно із ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (п. «б», ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України).
За змістом положень ст. 122 Земельного кодексу України вирішення питань стосовно передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до частин 1-3 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Згідно із частинами 8-10 ст. 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.
Відповідно до норм частини першої ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Згідно з частинами 1, 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Виходячи з наведених правових норм, рішення про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою належить до виключних повноважень міської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні. Рішення, дії або бездіяльність міської ради про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою, надання земельних ділянок, залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - затвердити проект землеустрою або відмовити в його затвердженні, якщо для цього є законні підстави. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
В ході судового розгляду справи судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що питання щодо погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 було винесено на засідання постійної комісії Апостолівської міської ради VIIІ скликання з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, містобудування, будівництва та охорони природи.
Згідно з витягом з протоколу №6 від 02.03.2021 року це питання було включено до порядку денного 50, його слухали на засіданні та було вирішено про непогодження та не рекомендування до винесення на розгляд питання у зв`язку з тим, що:
- завдання на розробку проекту землеустрою не підписано замовником;
- договір укладено до прийняття рішення Апостолівською міською радою;
- заява про розроблення проекту землеустрою подана до прийняття рішення Апостолівською міською радою;
- відомості у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не співпадають з переліком обмежень щодо використання земельної ділянки;
- відсутній акт приймання - передачі межових знаків на зберігання та акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності;
- відсутній агрохімічний паспорт поля.
Разом з цим, рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 відповідачем не приймалось. Відповідачем зворотнього не доведено.
Таким чином, суд дійшов висновку, що питання про затвердження проекту землеустрою позивача уповноваженим суб`єктом владних повноважень не розглядалося.
Суд зазначає, що законодавцем передбачено виключну процедуру розгляду питань з погодження проектів землеустрою та інших земельних питань.
За таких обставин, Апостолівською міською радою не було дотримано вимог ст.ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» при розгляді заяви про затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вимога щодо визнання бездіяльності Апостолівської міської ради протиправною та зобов`язання Апостолівської міської ради Криворізького району Дніпропетровської області на засіданні чергової сесії розглянути дану заяву підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, суд зазначає наступне.
Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі № 509/1350/17 оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. При цьому застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою. Разом з тим наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу. Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою (п. 36- 39).
Тобто, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення, є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив в його задоволенні.
В такому разі, суд під час перевірки підстав прийняття рішення, перевіряє конкретні підстави відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. У разі визнання незаконності підстав, що стали причиною прийняття рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, доцільним способом захисту є власне зобов`язання уповноваженого суб`єкта прийняти конкретне рішення, а не зобов`язання повторно розглянути клопотання, оскільки клопотання вже було розглянуто, рішення прийнято, тому повторний розгляд клопотання не захистить прав заявника.
Враховуючи, що судом визнано протиправною бездіяльність Апостолівської міської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка виявилась у неналежному розгляді заяви про затвердження проекту землеустрою та зобов`язано суб`єкта владних повноважень розглянути дану заяву у визначений законодавством спосіб, то вимога про зобов`язання затвердити проект землеустрою до його розгляду заяви уповноваженим суб`єктом владних повноважень та прийняття рішення за результатами розгляду є передчасною.
Таким чином, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити, як передчасних.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що порушені права позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання належного розгляду вказаної заяви.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно із ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду, в розмірі 908,00 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 454,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник