Справа № 420/3059/21
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3059/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Гур`євої К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа Подільський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах, відповідно до п. в ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, визнати протиправним та скасувати рішення № 14 від 17.03.2020 року про відмову у призначенні пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. в ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, проте рішенням № 14 від 17.03.2020 року йому відмовлено у призначенні пенсії. Проте, його трудова діяльність та безпосередня зайнятість на виробництві сільськогосподарської продукції підтверджена наданими довідками та записами в трудовій книжці. Разом з тим, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначенні пенсії є порушенням його конституційного права на соціальний захист.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що відповідно до пп. 3 п. 2 ст. 114 Закону пенсія за віком на пільгових умовах призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За результатами перевірки достовірності та обґрунтованості відомостей зазначених у довідці, стаж роботи позивача складає 16 років 8 місяців 29 днів. Головне управління не мало жодних підстав діяти всупереч нормам права та призначати позивачу пільгову пенсію за вислугу років.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що безпосередня зайнятість позивача на виробництві сільськогосподарської продукції підтверджена наданими довідками та записами в трудовій книжці.

Ухвалою суду від 09 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

11 травня 2021 року винесено ухвалу про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 04 червня 2021 року доручено Котовському міськрайонному суду Одеської області забезпечити проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 01 липня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 20 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 20 липня 2021 року витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області інформацію та належним чином завірені копії документів щодо призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсії відповідно до п. в ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, інформацію та належним чином завірені копії документів щодо роботи вказаних осіб трактористами у ТОВ Косівське, а також інформацію та належним чином завірені копії документів щодо зарахування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до стажу роботи періоди роботи у ТОВ Косівське трактористами, та зупинено провадження по справі.

Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача в виклик та допит в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року закрито підготовче провадження і призначити справу до судового розгляду по суті, доручено Котовському міськрайонному суду Одеської області забезпечити проведення судового засідання у режимі відеоконференції за участю учасників справи, а також для допиту свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 12 жовтня 2021 року зупинено провадження по справі.

Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження по справі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача та третьої про задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в їх задоволенні.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

10 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 76-77).

17 березня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 14 про відмову в призначенні пенсії за віком, з підстав того, що за результатами перевірки достовірності та обґрунтованості відомостей, зазначених у відводці № 8 від 22.01.2020 року виданої ТОВ «Косівське», стаж роботи трактористом, підтверджених первинними документами, складає 16 років 8 місяців 29 днів (а.с. 80).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за список № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

Відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

Таким чином, умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є досягнення відповідного віку, наявність необхідного загального стажу та стажу роботи на посадах тракториста-машиніста, підтвердження безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

При цьому, Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії "тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Згідно ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників

При цьому, положення приписів Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310.

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (п. 5 Основних Положень).

Згідно п. 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до п. 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Таким чином, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Як вбачається з оскаржуваного рішення від 17.03.20220 року № 14 підставою для відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах слугувало те, що стаж роботи трактористом, підтверджених первинними документами, складає 16 років 8 місяців 29 днів (а.с. 80).

Разом з тим, звертаючись до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії позивачем було надано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; заяву про призначення/перерахунок пенсії; паспорт; трудову книжку; довідку із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 р. по день звернення; довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року; довідку про зміну назви організації; документи про виконання робіт, яка дає право на певний вид пенсій (посвідчення тракториста); документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.93 № 637 (а.с. 76).

Як вбачається з трудової книжки колгоспника, виданої на ім`я ОСОБА_1 , позивач 21.06.1985 року прийнятий трактористом в тракторну бригаду № 2 та в члени колгоспу імені Радянської Армії; 22.08.1992 року колгосп імені Радянської Армії перейменовано в КСП «Косівське», 13.03.2000 року звільнений з членів КСП «Косівське» у зв`язку з реорганізацією господарства по переводу в СВК «Косівське»; 14.03.2000 року прийняти трактористом в тракторну бригаду № 3 по переводу; 24.03.2003 року звільнений за власним бажанням; 15.04.2003 року прийнятий трактористом в тракторну бригаду № 3 СВК «Косівське»; 24.10.2004 року звільнений у зв`язку з реорганізацією СВК «Косівське» по переводу в ТОВ «Косівське»; 25.10.2004 року прийнятий в ТОВ «Косівське» трактористом; 22.05.2008 року звільнений за власним бажанням; 16.02.2009 року прийнятий в ТОВ «Косівське» трактористом, де працює по теперішній час; 11.08.2018 року назву посади «тракторист» змінено на «тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва» з метою приведення у відповідність до класифікатора професій (а.с. 7-10, 61-62).

Крім того, трудова книжка колгоспника ОСОБА_1 містить відмітки про встановлений річний мінімум трудової участі в громадському господарстві та щодо виконання позивачем річного мінімуму трудової участі, зокрема: у 1985 році відпрацьовано 181 мінімумів при встановленому 220; у 1986 року відпрацьовано 300 при встановлено 220; у 1987 році відпрацьовано 319 при встановленому 220; у 1988 році відпрацьовано 257 при встановленому 220; у 1989 році відпрацьовано 300 при встановленому 220; у 1990 році відпрацьовано 312 при встановленому 220; у 1991 році відпрацьовано265 при встановленому 220; у 1992 році відпрацьовано 293 при встановленому 220; у 1993 році відпрацьовано 289 при встановленому 220; у 1994 році відпрацьовано 268 при встановленому 220; у 1995 році відпрацьовано 282 при встановленому 220; у 1996 році відпрацьовано 264 при встановленому 220; у 1997 році відпрацьовано294 при встановленому 220; у 1998 році відпрацьовано 301 при встановленому 220; у 1999 році відпрацьовано 305 при встановленому 220; у 2000 році відпрацьовано у КСП 34 при встановленому 220, у СВК 185 при встановленому 180; у 2001 році відпрацьовано 257 при встановленому 180; у 2002 році відпрацьовано 200 при встановленому 200; у 2003 році відпрацьовано 240 при встановленому 200; у 2004 році відпрацьовано 318 при встановленому 200; у 2005 році відпрацьовано 323 при встановленому 200; у 2006 році відпрацьовано 302 при встановленому 200; у 2007 році відпрацьовано 269 при встановленому 200; у 2008 році відпрацьовано 56 при встановленому 200; у 2009 році відпрацьовано 270 при встановленому 200; у 2010 році відпрацьовано 281 при встановленому 200; у 2011 році відпрацьовано 300 при встановленому 200; у 2012 році відпрацьовано 295 при встановленому 200; у 2013 році відпрацьовано 286 при встановленому 200; у 2014 році відпрацьовано 286 при встановленому 200; у 2015 році відпрацьовано314 при встановленому 200; у 2016 році відпрацьовано 279 при встановленому 200; у 2017 році відпрацьовано 308 при встановленому 200; у 2018 році відпрацьовано 271 при встановленому 200; у 2019 році відпрацьовано 240 при встановленому 2019.

При цьому, записи щодо роботи ОСОБА_1 на посаді тракториста виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені.

Також, згідно довідки ТОВ «Косівське» від 22.01.2020 року № 8 ОСОБА_1 працював з 21.06.1985 року по 24.03.2003 року, з 15.04.2003 року по 22.05.2008 року, з 16.02.2009 року по 22.01.2020 року трактористом та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві та протягом календарного року в тваринництві. Вказані періоди зараховуються в стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 69).

Згідно довідки ТОВ «Косівське» від 02.03.2020 року № 114 ОСОБА_1 працював з 21.06.1985 року по 24.03.2003 року, з 15.04.2003 року по 22.05.2008 року, з 16.02.2009 року по теперішній час трактористом та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві та протягом календарного року в тваринництві. Вказані періоди зараховуються в стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 73).

Таким чином, з наданих ОСОБА_1 до пенсійного органу документів вбачається, що позивач працював на посаді тракторист, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а відпрацьовані ним дні підтверджують те, що позивач працював трактористом та весь період був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції.

Тобто, документи, які були надані відповідачу із заявою про призначення пільгової пенсії, містять всі необхідні відомості, для врахування спірних періодів до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, відмовляючи рішенням від 17.03.2020 року № 14 ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, відповідачем зазначено, що стаж роботи трактористом складає 16 років 8 місяців 29 днів, проте оскаржене рішення не містить будь-яких доводів щодо врахування чи причин не врахування періодів роботи позивача на посаді тракториста з 21.06.1985 року по 24.03.2003 року, з 15.04.2003 року по 22.05.2008 року, з 16.02.2009 року по теперішній час.

Крім того, ні в судовому засіданні, ні в заявах по суті справи відповідач, суб`єкт владних повноважень, не зазначив, які періоди роботи не були враховані до стажу роботи позивача, ОСОБА_1 , на посаді тракториста.

При цьому відповідачем не заперечується факт того, що позивач, ОСОБА_1 , дійсно був працевлаштований в періоди з 21.06.1985 року по 24.03.2003 року, з 15.04.2003 року по 22.05.2008 року, з 16.02.2009 року по теперішній час в ТОВ «Косівське» (колгоспі імені Радянської Армії, КСП «Косівське», СВК «Косівське»), про що, зокрема, свідчить розрахунок стажу позивача згідно якого вказані періоди роботи включені до загального трудового стажу позивача (а.с. 14).

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Отже, вищевказана норма гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Відповідно до вимог ст.14 Конвенції, користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь - якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32)), а також право на певні суми соціальних виплат , у тому числі, у разі їх невиплаті є втручанням у право на мирне володіння майном (п.34. рішення ЄСПЛ по справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10), рішення набуло статусу остаточного від 26 вересня 2014 року. «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (див. рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia) [ВП], заява № 44912/98, п. 52, ЄСПЛ 2004-IX). Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами (див. вищенаведене рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Кореску v. Slovakia), п. 50; «Anheuser-Busch Inc. проти Португалії» (Anheuser-Busch Inc. v. Portugal) [ВП], заява № 73049/01, п. 65, ЄСПЛ 2007-І).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011 року ).

За таких підстав, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17 березня 2020 року № 14 про відмову в призначенні пенсії прийнято необґрунтовано, без урахування всіх обставин та підлягає скасуванню, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, саме рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17 березня 2020 року № 14 породжує для позивача певні юридичні наслідки, а тому відсутні підстави для окремого визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах, відповідно до п. в ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Згідно п. 1.8 Порядку № 22-1 особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.7 цього розділу.

Отже, за наявності законодавчо визначених підстав, особі призначається пенсія з дати подання відповідної заяви про її призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату звернення позивача із заявою від 10 лютого 2020 року про призначення пенсії позивачу, ОСОБА_1 , виповнилось 55 років та він має необхідний стаж роботи, визначений п. в ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

При цьому, підставою для відмови в призначенні пенсії слугувало стало те, що стаж роботи трактористом складає 16 років 8 місяців 29 днів. Інших підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до пункту в статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено не було.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягаю задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити з 10 лютого 2020 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. в ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17 березня 2020 року № 14 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити з 10 лютого 2020 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. в ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83), третя особа Подільський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса місцезнаходження: 66300, Одеська область, м. Подільськ, вул. Шкільна, 2Б) про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17 березня 2020 року № 14 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити з 10 лютого 2020 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. в ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 29 листопада 2021 року.

Суддя О.А. Левчук