Справа № 640/25388/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2021 року м. Київ №640/25388/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-регіон»

про стягнення суми штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Головне управління ДПС у місті Києві (, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-регіон» (, 03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4), в якому просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-регіон» () суми штрафів за рішеннями про накладання штрафу за порушення законодавства про рекламу від 17.02.2020 №№ 20, 21, 22, 23 до державного бюджету України Отримувач УК у Голос. р-ні/Голосіїв. р-н/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 38039757, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (IBAN) UA026002, код класифікації доходів бюджету 21081100, найменування коду класифікації доходів бюджету адміністративні штрафи та інші санкції.

Позовні вимоги мотивовано тим, що за результатами розгляду справи про порушення відповідачем законодавства про рекламу, посадовою особою винесено рішення про накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-регіон», якими зобов`язано відповідача сплатити до Державного бюджету України штрафи. Проте, оскільки відповідачем у встановлені строки штрафи не сплачені, позивач звернувся щодо їх стягнення до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.10.2020 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження) та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі на подання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та в адміністративному позові.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач не перебуває в процесі припинення, адреса місцезнаходження юридичної особи відповідає адресі, на яку судом було направлено копія ухвали.

Станом на дату винесення рішення до суду будь-які відомості про зміну місцезнаходження відповідача не надходили, так само, не надходило відзиву чи заяви про визнання позову.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на адміністративний позов не надано.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві проведено контрольні заходи щодо дотримання суб`єктами господарювання законодавства про рекламу та встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест-регіон» положень частини першої статті 16 Закону України «Про рекламу», у зв`язку з чим прийнято рішення від 17.02.2020 №№ 20, 21, 22, 23, якими накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-регіон» штрафні санкції у загальному розмірі 13 566,00 гривень.

Відповідачем не було сплачено штраф у добровільному порядку, у зв`язку з чим Головне управління Держпродспоживслужби в місті Києві звернулось до суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України регулює Закон України «Про рекламу».

Відповідно до статті 1 вказаного Закону рекламою є інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; а зовнішньою рекламою - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Частиною п`ятою статті 8 цього Закону передбачено, що реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

Положеннями абзацу другого частини першої статті 26 Закону України «Про рекламу» передбачено, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів щодо захисту прав споживачів реклами.

В свою чергу, відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2015 № 667, Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи, яким і є позивач.

Згідно з частиною другою статті 26 Закону на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Частиною першою статті 27 Закону України «Про рекламу» передбачено, що особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Крім того, згідно з пунктом 3 частини другої статті 27 Закону відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть, серед іншого розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Так, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладають штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693), зокрема, на розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдження реклами (частина четверта статті 27 Закону України «Про рекламу»).

При цьому, згідно із частиною п`ятою цієї ж норми вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до частини шостої ст. 27 Закону України «Про рекламу» за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина сьома вищевказаної статті передбачає, що у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, який регулює питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 693 штрафи відповідно до статті 27 Закону України «Про рекламу» (далі - Закон) накладаються у таких розмірах:

п`ятикратної вартості розповсюдженої реклами - на рекламодавців, винних у:

замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом;

наданні виробнику реклами недостовірної інформації, необхідної для її виготовлення;

замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом;

недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами;

порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо вона розповсюджується ними самостійно;

п`ятикратної вартості виготовлення реклами - на виробників реклами, винних у порушенні прав третіх осіб під час її виготовлення;

п`ятикратної вартості розповсюдженої реклами - на розповсюджувачів реклами, винних у порушенні порядку її розповсюдження та розміщення;

сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за неподання або подання свідомо неправдивої інформації щодо вартості розповсюдженої реклами, її виготовлення та/або розповсюдження.

У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог законодавства про рекламу, на рекламодавців і розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 693 накладати штрафи на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами мають право Голова Держспоживінспекції, його заступники, начальники територіальних органів Держспоживінспекції та їх заступники.

Судом встановлено, що рішеннями Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 17.02.2020 №№ 20, 21, 22, 23 накладено штраф у загальному розмірі 13 566,00 грн, які отримані відповідачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення у матеріалах справи, не були оскаржені та не скасовані у порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене вище, зважаючи на те, що на момент розгляду справи сума штрафу не сплачена відповідачем в добровільному порядку, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд вважає за недоцільне зазначення у резолютивній частині банківських реквізитів, на які необхідно здійснити переказ штрафу, оскільки банківській реквізити можуть змінитись за час розгляду справи у суді. Крім того, такі реквізити позивач матиме можливість зазначити на стадії виконання рішення суду.

На підставі статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати на користь суб`єкта владних повноважень стягненню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 132, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві (03151, м. Київ, вул. Волинська, 12, ) - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-регіон» (, 03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4) на користь Державного бюджету штраф у розмірі 13 566,00 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа