Справа № 640/23975/21
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року м. Київ № 640/23975/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі -відповідач 1), Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі-відповідач 2), в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку в реєстрі платників єдиного податку з дати його анулювання 30.06.2019 року.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваного рішення, з огляду на порушення контролюючим органом умов і порядку прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, оскільки для перевірки повноти та своєчасності розрахунків з бюджетом необхідно проводити перевірку, тому приймаючи оскаржуване рішення відповідач не діяв на підставі, в межах і у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.09.2021 відкрито спрощене провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Запропоновано відповідачам протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву, копію відзиву одночасно надіслати позивачу.

Станом на момент прийняття рішення у справі, відповідачі не скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, та не подав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в ДПІ у Оболонському районі Головного управління Державної податкової служби у м. Києві як фізична особа-підприємець, з 01.11.2017 на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку ІІ групи.

Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 30.06.2019 №271/26-15-13-21-26/ НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 анульовано реєстрацію позивача, як платника єдиного податку на підставі абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України (у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів).

Вважаючи вказані рішення контролюючого органу протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Порядок нарахування та строки сплати єдиного податку визначені у статті 295 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

Відповідно до абзацу восьмого підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Відповідно до пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

До того ж, аналіз наведених вище норм свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Аналогічну правову позицію займає Верховний Суд у постановах від 19.02.2019 року по справі №826/7216/17, від 05.02.2019 року по справі №805/206/17-а.

Наведене в сукупності свідчить про те, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої групи у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Саме такий висновок був зроблений Верховним Судом та викладений у постанові від 21.05.2020 у справі № 820/5346/17.

Проте несплата узгодженої суми грошового зобов`язання з єдиного податку за два послідовних квартали встановлена контролюючим органом на підставі аналізу даних інформаційно-аналітичної системи ДПС.

Так, станом на дату прийняття рішення Головного управління ДФС у м. Києві про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця по податках і зборах, справляння надходжень до бюджетів, по яких контролювалось Головним управлінням ДФС у м. Києві була наявна заборгованість, а саме:

- по єдиному податку з фізичних осіб - 00 грн. 54 коп.

Враховуючи наявність вищевказаного податкового боргу та керуючись вимогами абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС у м. Києві було прийнято рішення від 26.06.2019 №271/26-15-13-21-26/ НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 .

Разом з тим, за наслідками проведення правового аналізу наведених вище норм Податкового кодексу України Верховний Суд при розгляді аналогічних та схожих адміністративних справ дійшов висновку, що прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (постанови від 26.02.2019 у справі №805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі №805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі №813/1346/18, від 05.06.2018 у справі №813/4266/17).

В аспекті наведеного, відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

При цьому, згідно пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Приписами пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, на підставі аналізу наведених вище норм Податкового кодексу України встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення, а право на проведення такої перевірки у посадових осіб виникає за умови належного повідомлення платника податків та надіслання до початку перевірки платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Вказане також узгоджується з правом платника податків бути присутнім під час проведення перевірок та надання пояснень з питань, що виникають під час таких перевірок, що передбачено положеннями підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України, та обов`язком платника податків надати посадовим особам контролюючого органу у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Разом з тим, відповідачем була проведена лише камеральна перевірка без повідомлення та виклику фізичної особи - підприємця платника єдиного податку, що суперечить вимогам Податкового кодексу України.

Суд акцентує увагу на тому, що перевірка без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє орган державної податкової служби можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.

Крім того, згідно Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за №1300/27745, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Окрім цього, судом встановлено, що протягом трьох останніх років фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про прийняття рішення про його виключення з реєстру платників єдиного податку, зокрема дана інформація була також відсутня в його електронному кабінеті платника податків до жовтня 2021 року, що зазначено позивачем та не заперечено відповідачами.

При цьому, оскаржуване рішення від 26.06.2018 №271/26-15-13-21-26/ НОМЕР_1 про виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємця ОСОБА_1 прийнято на підставі абзазу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298, пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, яким передбачено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Так, за даними перевірки від 12.06.2019 встановлений борг по сплаті єдиного податку з фізичних осіб на перше число останнього місяця другого послідовного кварталу, разом з тим, не вказані конкретні квартали в року за якими ревізор вирахував заборгованість, ні день, який вважається останнім днем двох послідовних кварталів, за яким нараховується заборгованість.

Слід зауважити, що Податковим кодексом України не передбачено, що за певних обставин може бути перенесено перехід на загальну систему оподаткування або прийняття вказаного спірного рішення на більш пізніший строк.

Крім того, згідно з пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Отже, в силу положень пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України відповідач зобов`язаний був надіслати позивачу податкову вимогу про сплату боргу у спосіб, визначений Податковим кодексом України, чого зроблено не було, адже в подальшому навіть на запити представника ОСОБА_1 адвоката Нурієва Р.Б. Головне управління ДПС у м. Києві не було надіслано як самої податкової вимоги, так і підтвердження про її надсилання на поштову адресу ФОП ОСОБА_1 .

Таким чином, докази направлення на адресу ФОП ОСОБА_1 податкової вимоги відсутні.

Отже, виходячи з вище викладеного, можна зробити висновок про відсутність обставин реальної обізнаності ФОП ОСОБА_1 із існуванням податкового боргу або об`єктивної неспроможності заявника не знати про існування податкового боргу, таким чином Головним Управлінням ДФС у м. Києві не забезпечено виконання положень частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України при винесенні оскарженого рішення.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми законодавства, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що контролюючий орган при прийнятті рішення від 26.06.2019 №271/26-15-13-21-26/ НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 діяв всупереч та не у відповідності до повноважень, наданих йому законодавством України, а тому зазначене рішення контролюючого органу є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

У рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору і статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд враховує, що внаслідок скасування рішення від 26.06.2019 №271/26-15- 13-21-26/ НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку позивач буде вважатися таким, що перебуває на спрощеній системі оподаткування з 26.06.2019 у тому числі і у 2019, 2020, 2021 роках.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 26.06.2019 №271/26-15-13-21-26/ НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як платника єдиного податку в реєстрі платників єдиного податку з дати його анулювання 26.06.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.