Справа № 120/8822/21-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

25 листопада 2021 р. Справа № 120/8822/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 , третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Чечельницької селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 , третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Чечельницької селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги обгрунтовано протиправністю п. 2 рішення 10 сесії 8 скликання Чечельницької селищної ради від 08.06.2021 року № 178, яким припинено юридичну особу комунальну установу "Чечельницький центр професійного розвитку педагогічних працівників".

Відповідно до ухвали про відкриття провадження від 30.08.2021 року розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою відповідачу та третім особам встановлено строк для надання відзиву та письмових пояснень.

Відповідач та треті особи правом надання відзиву та пояснень не скористалися.

Досліджуючи матеріали справи, суд прийшов до переконання про закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з вимогами частини першої статті 18 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

За змістом статті 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

За статтею 59 ГК України припинення суб`єкта господарювання здійснюється відповідно до закону.

Також відповідно до статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації (крім установ, які не можуть бути перетвореними. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами (частина перша статті 110 ЦК України); дані про рішення щодо припинення юридичної особи належать до відомостей, які вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі відповідних заяв (пункт 27 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

За частиною 4 статті 140 Конституції України органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Відповідно до статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.

Частиною 3 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно з пунктом 30 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо відчуження комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого в процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання в концесію об`єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності територіальної громади.

Таким чином, засновником та власником корпоративних прав підприємства комунальної форми власності є територіальна громада, інтереси якої представляє відповідна рада.

Відповідно до частин 1, 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Отже, до компетенції ради належить здійснення розпорядчих функцій та прийняття рішень, зокрема, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Як встановлено матеріалами справи позивач оскаржує п. 2 рішення 10 сесії 8 скликання Чесельницької селищної ради від 08.06.2021 року № 178, яким припинено юридичну особу комунальну установу "Чечельницький центр професійного розвитку педагогічних працівників".

Відповідно до п. 1.4 Статуту комунальної установи "Чечельницький центр професійного розвитку педагогічних працівників" засновником центру є Чечельницька селищна рада. Центр підзвітний та підконтрольний власнику. Уповноваженим органом управління КУ "Чечельницький ЦПРПП" є Чечельницька селищна рада.

Згідно рішення № 627 від 25.09.2020 року, прийнятого на 30 сесії 7 скликання, припинено в результаті ліквідації комунальну установу "Чечельницький районний методичний центр" та створено комунальну установу "Чечельницький центр професійного розвитку педагогічних працівників".

Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач у спірних правовідносинах діяв не як суб`єкт владних повноважень, а як засновник комунальної установи, у зв`язку з чим оскаржуване рішення за № 178 від 08.06.2021 року в даному випадку не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні КАС України, а є рішенням власника (засновника) комунальної установи, необхідними для здійснення відповідних реєстраційних дій щодо припинення діяльності цих закладів.

Аналогічні висновки у подібних правовідносинах викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 року у справі № 813/1232/18, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.06.2020 року у справі № 480/1887/19, від 01.07.2020 року у справі № 580/1670/19, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 260/91/19.

Частиною 5 статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.09.2020 року у справі № 260/91/19 зазначила, що оскаржуване рішення прийнято в межах повноважень ради та є розпорядчим документом щодо власності територіальної громади, який передбачає індивідуалізовані приписи щодо ліквідації конкретної юридичної особи.

Відтак Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що такі спори є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, тому повинні розглядатися за правилами господарського судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За правилами статті 239 КАС України, у разі якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією № 16 від 28.07.2021 року. Судовий збір зараховано на казначейський рахунок до спеціального фонду Держаного бюджету України.

За змістом частини 2 статті 238 КАС України у разі закриття провадження у справі суд постановляє відповідну ухвалу, якою, серед іншого, вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Водночас згідно з п. 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на викладене і зважаючи на прийняття судом рішення про закриття провадження у цій справі з підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд доходить висновку про необхідність повернення позивачу сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 238, 242, 248, 256, 294, 295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 120/8822/21-а за позовом ОСОБА_1 , третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Чечельницької селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, закрити.

Роз`яснити позивачу, що спір, який пов`язаний з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_1 ) з бюджету судовий збір сплачений при зверненні до суду у розмірі 908 грн., згідно квитанції № 16 від 28.07.2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Альчук Максим Петрович