Справа № 640/23650/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

25 листопада 2021 року м. Київ№640/23650/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс»
до Фонду державного майна України
провизнання протиправним та скасування наказу №765 від 08 червня 2018 року «Про прийняття рішення про приватизацію державного пакета акцій ПАТ «СУМИХІМПРОМ»,
встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» з позовом до Фонду державного майна України, в якому просило визнати протиправним і скасувати наказ Фонду державного майна України від 08.06.2018 №765 «Про прийняття рішення про приватизацію державного пакету акцій ПАТ «Сумихімпром».

Ухвалою від 13 жовтня 2020 року суд залишив без руху позовну заяву, встановивши позивачу строк для усунення її недоліків.

Ухвалою від 12 листопада 2020 року суд у складі судді Патратій О.В. відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Розпорядженням керівника апарату суду від 30 березня 2021 №581, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді, в провадженні якої перебувала адміністративна справа №640/23650/20, відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано на повторний автоматизований розподіл справ між суддями, за результатами якого визначено суддю Шейко Т.І.

Ухвалою суду від 01 квітня 2021 року суддя Шейко Т.І. прийняла до свого провадження дану справу, розгляд якої вирішено продовжувати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження).

Позов мотивовано тим, що ПАТ «Сумихімпром» є боржником у справі №5021/2509/2011 про банкрутство, яка з 24 жовтня 2011 року перебуває в провадженні Господарського суду Сумської області. Ухвалою названого суду від 30 жовтня 2012 року в указаній справі введено процедуру санації ПАТ «Сумихімпром» строком на дванадцять місяців. Станом на час звернення позивача до суду з даним позовом процедура санації ПАТ «Сумихімпром» тривала.

Наказом Фонду державного майна України від 08 червня 2018 року №765 «Про прийняття рішення про приватизацію державного пакету акцій ПАТ «Сумихімпром» (код за )» вирішено:

1. Прийняти рішення про приватизацію державного пакета акцій розміром 99,9952% статутного капіталу публічного акціонерного товариства «Сумихімпром», що становить 1738665 246 штук акцій (далі - державний пакет акцій ПАТ «Сумихімпром»);

2. Приватизувати державний пакет акцій ПАТ «Сумихімпром» на аукціоні з умовами;

3. Управлінню розвитку об`єктів великої приватизації Департаменту приватизації забезпечити:

1) протягом десяти робочих днів з дня видання цього наказу утворення аукціонної комісії для продажу державного пакету акцій ПАТ «Сумихімпром»;

2) конкурсний відбір радника для підготовки до приватизації продажу державного пакета акцій ПАТ «Сумихімпром» відповідно до Порядку залучення радників у процесі приватизації об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №878 (із змінами і доповненнями).

4. Управлінню підготовки до приватизацію Департаменту приватизації протягом одного дня з дня видач цього наказу забезпечити передачу його копії в електронному вигляді та інформації про прийняття рішення про приватизацію відповідного об`єкта (в паперовому та електронному вигляді) Департаменту законодавчого, комунікаційного забезпечення та роботи з громадськістю для її опублікування в додатку до «Державного інформаційного бюлетеня про приватизацію» - газеті «Відомості приватизації», а також на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України у визначений законодавством строк.

Згідно з доводами позивача процедура проведення реалізації акцій ПАТ «Сумихімпром» на підставі оскаржуваного наказу здійснюватиметься відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», тому може бути затягнута на невизначений період, що є перешкодою для фінансового оздоровлення та залучення інвестиційних коштів для боржника ПАТ «Сумихімпром» та, в свою чергу зумовлює порушення прав та інтересів позивача як кредитора названого підприємства.

Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року у справі №826/16110/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2020 року задоволено позов ПАТ «Сумихімпром» та визнано протиправним і скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 року №358-р в частині включення ПАТ "Сумихімпром» до Переліку об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації у 2018 році та від 16 січня 2019 року №36-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності» в частині включення ПАТ "Сумихімпром» до Переліку об`єктів великої приватизації державної власності.

Відповідач, не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у її задоволенні. Водночас відповідач звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, обґрунтовуючи тим, що даний спір не є публічно-правовим, тому не підлягає вирішенню адміністративним судом, оскільки спірні правовідносини пов`язані із приватизацією об`єкта державної власності - ПАТ «Сумихімпром», тому спір належить вирішувати за правилами господарського судочинства. На підтвердження своїх доводів відповідач послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі №805/2495/17-а та на постанову Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №826/6396/17.

Копію указаного клопотання надіслано відповідачем на адресу позивача, однак, про своє відношення до вказаного клопотання позивач суд письмово не повідомив.

Суд уважає обґрунтованим указане клопотання, що зумовлює необхідність його задоволення з наступних підстав.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria2» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …».

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

При цьому, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки оскаржуваним наказом Фонду державного майна України вирішено, поміж іншого, прийняти рішення про приватизацію державного пакета акцій розміром 99,9952% статутного капіталу ПАТ «Сумихімпром», що становить штук акцій та приватизувати державний пакет акцій цього підприємства.

Тобто, виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача з наказом Фонду державного майна України щодо приватизації об`єкта державної власності.

Статтею 1 Закону України «Про Фонд державного майна України» визначено, що Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

За приписами статті 4 цього Закону одним із завдань Фонду державного майна є управління об`єктами державної власності.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» до повноважень Фонду держмайна належить здійснення повноваження власника державного майна, у тому числі корпоративних прав, у процесі приватизації та контроль діяльності підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління; прийняття рішення про приватизацію; здійснення продажу державного майна в процесі його приватизації.

З наведених норм убачається, що у правовідносинах приватизації Фонд державного майна України виконує функції власника майна та вчиняє правочини, спрямовані на відчуження речових прав держави на майно іншим фізичним та юридичним особам.

Спори щодо реалізації таких функцій та відчуження майна на користь інших осіб не можуть бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки не підпадають під визначення публічно-правового спору, наведеного у статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на те, що Фонд держмайна у таких правовідносинах не виконує владних управлінських функцій, а реалізує повноваження власника майна, що свідчить про приватно-правовий характер цього спору.

Частиною першою статті 30 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» визначено, що спори щодо приватизації державного або комунального майна, крім спорів, які виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів, вирішуються господарським судом у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України (далі також - ГПК України), крім випадків, коли сторони погодили передачу таких спорів на вирішення міжнародному комерційному арбітражу відповідно до частини дванадцятої статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що спір щодо прийняття рішення про приватизацію державного пакета акцій суб`єкта господарювання та його приватизації не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Оскільки в оскаржуваному наказі Фонду державного майна України йдеться про прийняття рішення про приватизацію державного пакета акцій ПАТ «Сумихімпром», приватизацію цього підприємства, а також про необхідність вжиття відповідними структурними підрозділами Фонду державного майна України низки необхідних дій з метою забезпечення процедури приватизації згаданого підприємства, то з огляду на предмет спору такий спір має бути вирішений у порядку господарського судочинства.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 01 грудня 2009 року у справі №21-1506во09, у якій суд вказав, що господарські суди на загальних підставах вирішують, зокрема, спори, пов`язані з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), у тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації.

Вказана позиція також підтверджена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в постановах від 29 січня 2019 року у справі №805/2495/17-а, від 25 березня 2020 року у справі №826/11186/18, в яких скасовано рішення адміністративних судів першої та апеляційної інстанцій із закриттям провадження у справі, оскільки спір у правовідносинах, що є подібними до тих, що виникли у справі, яка розглядається, не належить до юрисдикції адміністративних судів, а має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція також міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 травня 2019 року у справі №815/5631/15, від 06 листопада 2019 року у справі №826/367/16, від 15 листопада 2019 року у справі №816/460/16, від 16 червня 2020 року у справі №260/374/19, від 02 червня 2021 року у справі №826/16110/18.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У силу вимог частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Беручи до уваги наведене та керуючись статтями 238, 243 248 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

ухвалив:

Клопотання Фонду державного майна України про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» до Фонду державного майна України про визнання протиправним та скасування наказу Фонду державного майна від 08 червня 2018 року №765 «Про прийняття рішення про приватизацію державного пакета акцій публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» (код за ).

Роз`яснити Приватному акціонерному товариству «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» право на звернення до суду для захисту своїх прав в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко