Справа № 420/6191/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6191/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області, в якому, з урахуванням уточнень від 10.06.2021 року, просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24.02.2021 року за №Ф-32759-51.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 квітня 2021 року, нею було отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24.02.2021 року за №Ф-32759-51.

Позивач вказує, що одразу після відкриття припинила свою діяльність приватного підприємця назавжди ще у далеких двотисячних роках і це вже було встановлено та підтверджено судом у справі №420/6217/19.

Позивач не погоджується із податковою вимогою, вважає її протиправною та такою що має бути скасована, у зв`язку із чим звернулась до суду із даною позовною заявою.

По-перше, як зазначає позивач, у змісті зазначеної податкової вимоги не зазначенi будь-які порушення, які скоєні позивачем. По-друге, у змісті вимоги взагалі немає обґрунтування того, чому саме позивач повинна сплачувати грошові кошти.

Ухвалою від 20.04.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача - ГУ ДПС в Одеській області, оскільки згода позивача на заміну відповідача була відсутня. Розгляд справи розпочато спочатку.

Ухвалою від 23.07.2021 року ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 21.09.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

Ухвалою від 21.10.2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 04 листопада 2021 року о 09 год. 30 хв.

Повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи учасники справи у судове засідання 04.11.2021 року на 09 год. 30 хв. не з`явилися, про причини неявки учасники справи суд не повідомили.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про можливість продовження розгляду справи по суті за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України.

22.09.2021 року від представника відповідача - Головного управління ДПС в Одеській області надійшли письмові пояснення, згідно яких не погоджується із доводами позивача, з огляду на наступне.

Представник відповідача зазначає, що позивач перебуває на обліку в Приморській ДПІ ГУ ДПС в Одеській області, як фізична особа яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Також відповідач вказує, що впродовж 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зобов`язана була сплачувати щоквартально єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, в термiн до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується внесок. (19.04.2020 року, 19.07.2020 року, 19.10.2020 року, 21.01.2021 року).

Станом на 21 травня 2021 року в інтегрованій картці платника рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 37 788 грн.74 коп. (за 2017 рік 8448 грн., 2018 рiк - 9828 грн. 72 коп., 2019 рiк - 11016 грн. 72 коп., за 2020 рiк - 8495 грн. 30 коп

Дослідивши в порядку письмового провадження наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

ГУ ДПС в Одеській області 24 лютого 2021 року винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-32759-51, відповідно до якої станом на 31 січня 2021 року заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені ОСОБА_1 становить 37788, 74 грн., що підтверджено виписками з ІКП.

В той же час, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб підприємців та громадських формувань, в реєстрі не знайдено записів за ОСОБА_1 .

Крім того, відповідачем до суду не було надано доказів про державну реєстрацію підприємницької діяльності ОСОБА_1

Не погоджуючись із вимогою від 24 лютого 2021 року про сплату боргу (недоїмки) №Ф-32759-51, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01.01.2017 року до ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внесені зміни, одна із яких стосується порядку нарахування єдиного внеску фізичними особами підприємцями, у разі відсутності у них доходу у звітному році або окремому місяці звітного періоду, яким встановлений обов`язок самостійного визначення бази для нарахування ЄСВ.

У зв`язку з цими змінами у законодавстві, у позивача виникла заборгованість зі сплати єдиного внеску, що підтверджено інтегрованою карткою платника податків.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року № 755-IV регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців. Цей Закон набрав чинності з 01 липня 2004 року.

І саме з 01 липня 2004 року розпочав функціонування Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 цього Закону, для державної реєстрації включення відомостей про фізичну особу - підприємця, зареєстровану до 1 липня 2004 року, відомості про які не містяться в Єдиному державному реєстрі, подається заява про державну реєстрацію включення відомостей про фізичну особу - підприємця до Єдиного державного реєстру.

До 01 липня 2004 року реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності здійснювалась на підставі Закону України «Про підприємництво».

Так, відповідно до ст. 8 Закону України «Про підприємництво», державна реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності, крім об`єднань юридичних осіб, що здійснюють свою діяльність в Україні на умовах про розподіл продукції, проводиться у виконавчому комітеті міської, районної в місті ради або в районній, районній міст Києва і Севастополя державній адміністрації (далі - органи державної реєстрації) за місцезнаходженням або місцем проживання даного суб`єкта, якщо інше не передбачено законом.

Громадяни, які мають намір здійснювати підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, подають реєстраційну картку встановленого зразка, яка є водночас заявою про державну реєстрацію, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов`язкових платежів і документ, що засвідчує внесення плати за державну реєстрацію. Органам державної реєстрації забороняється вимагати від суб`єктів підприємницької діяльності додаткові документи, не передбачені цим Законом. Державна реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності проводиться за наявності всіх необхідних документів за заявочним принципом протягом не більше п`яти робочих днів. Органи державної реєстрації зобов`язані протягом цього терміну внести дані з реєстраційної картки до Реєстру суб`єктів підприємницької діяльності та видати свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка з проставленим ідентифікаційним кодом (для юридичних осіб), який надається органам державної реєстрації органами державної статистики, або ідентифікаційним номером фізичної особи - платника податків та інших обов`язкових платежів. У п`ятиденний термін з дати реєстрації органи державної реєстрації направляють примірник реєстраційної картки з відміткою про державну реєстрацію відповідному державному податковому органу і органу державної статистики та подають відомості про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності до органів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і Пенсійного фонду України.

Також вказаною статтею Закону передбачені умови та порядок скасування державної реєстрації, а саме: Скасування державної реєстрації здійснюється за заявою власника (власників) або уповноважених ним (ними) органів чи за особистою заявою підприємця-громадянина, а також на підставі рішення суду в разі: визнання недійсними або такими, що суперечать законодавству, установчих документів; здійснення діяльності, що суперечить установчим документам та законодавству України; несвоєчасного повідомлення суб`єктом підприємницької діяльності про зміну його назви, організаційної форми, форми власності та місцезнаходження; визнання суб`єкта підприємницької діяльності банкрутом (у випадках, передбачених законодавством); неподання протягом року до органів державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності згідно з законодавством. Скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності здійснюється органом державної реєстрації за наявності ліквідаційного балансу, складеного і затвердженого згідно з законодавством, та інших документів, що підтверджують проведення заходів щодо ліквідації суб`єкта підприємницької діяльності як юридичної особи, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, шляхом виключення його з Реєстру суб`єктів підприємницької діяльності. Орган державної реєстрації в десятиденний термін повідомляє відповідні державні податкові органи та органи державної статистики, органи Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Пенсійного фонду України про скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності.

Позивач стверджує, що вона була зареєстрована як приватний підприємець, але вона припинила свою підприємницьку діяльність, однак, такі докази позивач не надав.

В той же час, суд враховує, що аналіз вищенаведених норм закону свідчить, що дані про реєстрацію фізичної особи-підприємця, зареєстрованої до 01 липня 2004 року до Єдиного державного реєстру могли бути перенесені тільки за умови подачі особою відповідної заяви або автоматично за результатами проведеної відповідними комісіями інвентаризації.

Однак, у справі відсутні докази, що на виконання вимог ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» позивач подавала заяву про включення відомостей про себе, як фізичну особу - підприємця до Єдиного державного реєстру після 2004 року.

Також відповідно до п. 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 01 липня 2010 року № 2390-УІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання», Міністерством юстиції України було видано наказ №575/5 від 12.04.2012 року «Про тимчасові міжвідомчі спеціальні комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», на підставі якого були утворені в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі тимчасові міжвідомчі спеціальні комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, відомості про яких на дату завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не включені до Єдиного державного реєстру (далі - відомості про невключених суб`єктів). Пунктом 5 вказаного наказу передбачено, що Державним реєстраторам юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців слід забезпечити: включення до Єдиного державного реєстру відомостей про невключених суб`єктів на підставі аналітичної інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Матеріалами справи не підтверджено, що дані ОСОБА_1 були автоматично включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців після 01 липня 2004 року за результатами інвентаризації.

Таким чином, суд вважає, що позивач не подавала заяву про включення її до Єдиного державного реєстру, також дані про неї не були включені до реєстру автоматично.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб підприємців та громадських формувань, в реєстрі не знайдено записів за ОСОБА_1 .

Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на момент винесення оскаржуваної вимоги відсутній запис про державну реєстрацію підприємницької діяльності ОСОБА_1 .

Будь-яких доказів стосовно реєстрації підприємницької діяльності позивача відповідно до Закону України «Про підприємництво», відповідачем не зазначено та до суду не надано.

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Частиною 1 ст. 4 цього Закону встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст.6 Закону, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з ч. 4 ст. 5 цього Закону, обов`язки платників єдиного внеску виникають: у осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

З 01.01.2017 року до ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внесені зміни, одна із яких стосується порядку нарахування єдиного внеску фізичними особами підприємцями, у разі відсутності у них доходу у звітному році або окремому місяці звітного періоду, яким встановлений обов`язок самостійного визначення бази для нарахування ЄСВ.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 цього Закону, єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частиною 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст. 25 цього Закону, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Таким чином, з огляду на те, що відносно позивача відсутній запис в Єдиному державному реєстрі про її реєстрацію як фізичної особи підприємця, на позивача не розповсюджуються вимоги ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині порядку нарахування єдиного внеску фізичними особами підприємцями, у разі відсутності у них доходу у звітному році або окремому місяці звітного періоду, яким встановлений обов`язок самостійного визначення бази для нарахування ЄСВ, та відповідно до ст. 5 цього Закону у позивача не виникло обов`язків платника єдиного внеску.

Таким чином, враховуючи те, що у суду відсутні відомості щодо державної реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця, і відповідач, як суб`єкт владних повноважень, таких відомостей не надав, суд вважає, що вимога податкового органу про сплату внеску є протиправною, та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладені судом доводи, суд дійшов висновку, що відповідачі не довели правомірність оскаржуваного рішення, у той час як позивач довів його протиправність, а тому позов ОСОБА_1 підлягає повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ДПС в Одеській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ), Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул.Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 24.02.2021 року за №Ф-32759-51.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Андрухів