Справа № 640/13657/20
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року м. Київ № 640/13657/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В. при секретарі судового засідання Кібальник Я.В.

за участі представників сторін:

від позивача - Мусієнко Н.Є.

від відповідача - Подвич Ж.М.

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім ДЗГА»

до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім ДЗГА» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04 березня 2020 року №2, №2.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що висновки акту від 12 лютого 2020 року №93/26-15-05-02-04/39544112 «Про результати документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Дзга» є безпідставними та спростовуються наявними первинними бухгалтерськими документами, з огляду на те, що відсутність підпису уповноважених представників позивача у підсумкових звітах виконавця не може бути підставою для невизнання таких звітів як первинних бухгалтерських документів, оскільки такі підписи не є обов`язковим реквізитом, а звіти підписані представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Дезега Холдінг Україна».

При цьому, позивач наголошує, що відповідач ставить під сумнів реальність лише незначної частини послуг, що надавалися позивачем за договором про надання консультаційних послуг, оскільки в акті перевірки проаналізовано лише підсумкові звіти виконавця від 31 жовтня 2016 року та 28 лютого 2017 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задоволено. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року скасовано. Ухвалено нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Дзга" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 03 серпня 2021 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім ДЗГА" задоволено. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатом автоматизованого розподілу судових справ для розгляду справи було визначено суддю Аверкову В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року прийнято адміністративну справу № 640/13657/20 до провадження. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

У підготовче засідання 21 вересня 2021 року прибули представники сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року закрито підготовче провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 05 жовтня 2021 року, у якому оголошено перерву до 02 листопада 2021 року.

Судове засідання 02 листопада 2021 року відкладено на 16 листопада 2021 року.

У судовому засіданні 16 листопада 2021 року представник позивача позов підтримав, представник відповідача заперечив проти позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Відповідно до частин другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд постановляє ухвалу про закінчення з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами тільки після того, як проведено всі дії, необхідні для повного та всебічного з`ясування обставин справи, перевірено всі вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, та вичерпано всі можливості збирання й оцінки доказів.

Виходячи з положень частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з частиною другою статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Так, Верховний Суд у постанові від 03 серпня 2021 року зазначив наступне:

«Суд першої інстанції обмежився виключно наявністю документів, світлокопії яких долучені до матеріалів справи, без належного їх дослідження та оцінки на предмет допустимості, належності, достатності, відповідності вимогам Закону.

Суд апеляційної інстанції розцінив надані Товариством документи як неналежні, недостатні та недостовірні, які не підтверджують реальність господарських операцій з придбання позивачем консультативних послуг за договором від 1 жовтня 2015 року, проте не врахував усіх наявних та зазначених у матеріалах справи документів.

Оцінюючи акти виконаних робіт, суд апеляційної інстанції вказав про формальність їх складення, які не розкривають змісту наданих послуг (консультативного характеру у якій галузі та з яких питань, як це співвідноситься з господарською діяльністю позивача), час, місце та обсяги таких послуг. Колегія суддів визнає такий висновок передчасним з огляду на не дослідження підсумкових звітів виконавця.

Суд апеляційної інстанції вказав на відсутність даних в документах оперативного характеру, відсутність примірників рекламної продукції, макетів презентацій, матеріалів маркетингових досліджень, проте не зазначив яким чином ці обставини мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів визнає, що господарська мета в укладенні позивачем договору про надання консультативних послуг не була предметом судових досліджень.

Суди попередніх інстанцій не дослідили правомірність формування позивачем витрат на збут та адміністративних витрат відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати".»

Суд наголошує, що 20 вересня 2021 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) позивачем додано до матеріалів справи завірені належним чином копії первинних документів по спірним взаємовідносинам.

Отже, під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, повно та об`єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві відповідно до підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті78 Податкового кодексу України на підставі наказу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 09 грудня 2019 року №4196 проведена позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Дзга" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 жовтня 2016 року по 17 грудня 2019 року, валютного законодавства за період з 01 жовтня 2016 року по 17 грудня 2019 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 11 грудня 2014 року по 17 грудня 2019 року та іншого законодавства за відповідний період, за результатами якої складено акт перевірки від 23 грудня 2019 року №257/26-15-05-02-04/39544112.

Позивачем на акт перевірки від 23 грудня 2019 року №257/26-15-05-02-04/39544112 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві подано заперечення, за результатами розгляду якого Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві листом від 22 березня 2020 року №9953/10/26-15-05-02-04 прийнято рішення про проведення позапланової перевірки з питань, що стали предметом оскарження, відповідно до вимог підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві відповідно до підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та на підставі наказу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 21 січня 2020 року №591 проведена позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Дзга" з питань, що стали предметом оскарження, за результатами якої складено акт перевірки від 12 лютого 2020 року №93/26-15-05-02-04/39544112 (далі - акт перевірки).

Так, перевіркою встановлено порушення позивачем:

- підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в результаті чого в періоді, що перевірявся, занижено податок на прибуток на загальну суму 712 929,0 грн;

- підпункту 44.1 статті 44, підпунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 539 433,0 грн.

На підставі висновків акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 04 березня 2020 року:

№ 2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 605 513,0 грн (за основним платежем 484 410,0 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 121103,0 грн);

№ 2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 359 304,0 грн (за основним платежем 287 443,0 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 71861,0 грн).

Рішенням Державної податкової служби України від 27 квітня 2020 року №14444/6/99-00-08-05-01-06 скарги позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 04 березня 2020 року № 2, № 2 - без змін.

Незгода позивача із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Згідно усталеної судової практики при розгляді справ даної категорії суду належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій позивачем з його контрагентом, мету придбання та обставини використання придбаних товарів та послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб`єктність учасників господарської операції.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно підпункту 200.1 і 200.2 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

У свою чергу, відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, підпункту "а" пункту 198.1, пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України "податковий кредит" - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" від 16 липня 1999 року №996-XIV (далі по тексту - Закон України від 16 липня 1999 року №996-ХIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону "первинний документ" - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз вказаної норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що "господарська діяльність" - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХIV, господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частини 1 та 2 статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції. При цьому, якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з наведеними вище нормами Податкового кодексу України.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентами на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування витрат та податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Отже, наведеними нормами передбачено, по-перше, обов`язок платника податків вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, а також надавати посадовим особам контролюючого органу документи, необхідні для проведення контролюючим органом перевірки, крім випадків їх виїмки або іншого вилучення правоохоронними органами.

Матеріали справи свідчать, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Дзга» (Товариство) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дезега Холдінг Україна" (Виконавець) укладено договір про надання послуг консультативного характеру №п/н від 01 жовтня 2015 року. Зокрема, відповідно до пункту 6.3 договору від 01 жовтня 2015 року за надання послуг Виконавцем, передбачених пунктом 1.1. договору, Виконавцю виплачується винагорода (щомісячний платіж за фактично надані послуги) у розмірі 150 000 грн. у місяць, у тому числі 25 000 грн. ПДВ.

Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Дзга» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дезега Холдінг Україна» укладено:

- додаткову угоду №1 від 07 грудня 2015 року до договору про надання послуг консультативного характеру від 01 жовтня 2015 року, якою пункт 6.3. договору викладено у новій редакції, а саме з 01 січня 2016 року збільшено щомісячний платіж Виконавцю за надані послуги до 200 000 грн , у тому числі 33 333,33 грн. ПДВ;

- додаткову угоду №2 від 30 грудня 2016 року до договору про надання послуг консультативного характеру №б/н від 01 жовтня 2015 року, якою пункт 6.3. договору викладено у новій редакції, а саме з 01 січня 2017 року збільшено щомісячний платіж Виконавцю за надані послуги до 250 000 гри., у тому числі 41 666,67 грн. ПДВ.

З акту перевірки вбачається, що станом на 30 червня 2018 року дебіторська/кредиторська заборгованість по взаємовідносинах по вищевказаному договору відсутня, на виконання умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім ДЗГА» отримано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім ДЗГА» та підписано акти виконання робіт (надання послуг) на загальну суму 4 760 060,61 грн., у тому числі 793 343,44 грн. ПДВ.

На підтвердження факту виконання зазначеного вище договору позивачем надано суду копії: розрахунків понесених витрат та підсумкові звіти виконавця, податкові накладні, акти наданих послуг та рахунків на оплату, наказів на відрядження працівників, звітів про використання коштів виданих на відрядження, платіжних доручень.

Так, відповідач вказує, що звіти виконавця містять ряд неточностей та помилок, а саме:

- у підсумковому звіті виконавця від 31 жовтня 2016 року (далі - Звіт) зазначено, що в жовтні 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Дезега Холдінг Україна» були надані консультації, пов`язані з укладенням договорів, які вже було укладено у вересні 2016 року і консультації, пов`язані з укладенням договорів, могли надаватись лише до дати укладення таких договорів (пункти 1.1, 2.2);

- у пункті 2.4. Звіту зазначено, що проведено презентацію товарів в Італії, Болонья, для представників SPASCIФNI S.P.A.; Колумбії, Богота, та Чілі, Сантьяго, для представників "SAFETY INSTRUMENTS Ltda, JS INDUSTRIAL S.A.C.: ІМ". Проте, відповідно до даних АІС "Податковий блок", інформації програми "Митниця" бази даних АІС "Податки" не встановлено постачання товарів у 2016 році;

- у пункті 2.4. Звіту зазначено, що було проведено презентацію товарів в Польщі, Тихи, для представників BSP Polska Sp. z. о.о. щодо пробного включення саморятівників шахтних " 1РУМ". Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Дзга» не поставляло на BSP Polska Sр z.о.о. саморятівники шахтних " 1РУМ", встановлено, що саморятівники шахтні " 1РУМ" для BSP Polska Sp. z о.о експортувало у 2016 році ПАТ "Донецький завод гірничорятувальної апаратури" (Публічне акціонерне товариство "ДЗГА"), яке являється виробником даної моделі саморятівника.

Також відповідач вказує, що проведення презентацій товарів у Польщі, Люблін, для представників KGHM Polska Miedz, у Чехії, Острава, для представників ОКО, у Словакії для представників Slovak Mine Rescue, у Сербії для представників Resavkstа РФ, Москва для представників AO "СУЗК", про що вказано в підсумковому звіті виконавця від 31 жовтня 2016 року, то слід зазначити, що за перевіряємий період взаємовідносин з даними підприємствами не встановлено.

Крім того, відповідач вказує, що у підсумковому звіті виконавця від 28 лютого 2017 року зазначено такі недоліки:

- у пункті 1 зазначено, що в лютому 2017 року були надані консультації, пов`язані з укладенням договорів по Публічному акціонерному товаристві "Центральна збагачувальна фабрика "Росія", Публічному акціонерному товариству "Шахтоуправління "Покровське", Приватному акціонерному товариству "ДТЕК Павлоградвугілля", Товариству з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Дніпровугілля", Товариству з додатковою відповідальністю "Шахта "Вшозерська", Держаному підприємству "Науковий центр превентивної і превентивної, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України". Проте, відповідно до АІС "Податковий блок" встановлено, що з даними контрагентами здійснювались взаємовідносини з 2015 року;

- у пункті 2.1. зазначено про супроводження проведення випробувань саморятівника виробництва Публічного акціонерного товариства «ДЗГА» в лабораторії DGUV Pruflabor Leipzig, Дюссельдорф, проте відповідачем не встановлено здійснення взаємовідносин з DGUV Pruflabor Leipzig, Дюссельдорф;

- у пункті 2.2. зазначено про організацію та супроводження кампаній з просування товарів, що реалізуються Замовником, на міжнародних виставках, семінарах, конференціях з роздачою рекламних буклетів та описом технічних характеристик продукції, пошуком потенційних покупців: виставка SME ANNUAL CONFERENCE & EXPO 2017 США, Денвер з 19 по 22 лютого 2017 року, конференція Workshop for SM Es on ISO standarts for Respiratory Ptrotectivg Devices Польща, Варшава, 23 лютого 2017 року.

Крім того, відповідач вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім ДЗГА» реалізує обладнання гірничорятувального обладнання під торговою маркою "DEZEGA". Організація та супровід компаній по просуванню товарів фактично являється рекламою торгової марки "DEZEGA", а витрати на її рекламу належать власнику торгової марки, а не Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім ДЗГА».

Відповідач зазначає, щодо проведення презентацій товарів в Індії, Калькутта, для представників InTech Safeti, Словенії, Веленсія, для представників Premogovnik Velenje d.d., Сербії, і представників TerraGold, у РФ, Москва, для представників ВГСЧ, про що вказано в підсумковому звіті виконавця від 28 лютого 2017 року, то слід зазначити, що за перевіряємий період взаємовідносин з даними підприємствами не встановлено.

Судом встановлено, що відповідно до підпункту 1.1. пункту 1 Підсумкового звіту виконавця від 31 жовтня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Дзга» фактично надало позивачу у період з 01 жовтня 2016 року по 31 жовтня 2016 року наступні юридичні послуги: консультації, пов`язані із укладенням господарських договорів, по питанням договірної роботи з контрагентами: ЛЬВІВСЬКО-ВОЛИНСЬКИЙ ВОЄНІЗОВАНИЙ ГІРНИЧОРЯТУВАЛЬНИЙ (АВАРІЙНО-РЯТУВАЛЬНИЙ ЗАГІН - підготовка договірної документації за вхідними даними Замовника (договір поставки №158 від 05 жовтня 2016 pоку); Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" - супровід процесу оформлення специфікацій (договір поставки №3044-СД-УМТС-16/РЕ від 30 вересня 2016 pоку); Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Октябрьска ЦЗФ" - супровід процесу оформлення специфікацій (договір поставки №ЗР45-ЦО-УМТС-16/РЕ ВІД 30 вересня 2016 pоку); PROTECTING TECHNOLOGY LP - підготовка договірної документації, надання супутніх роз`яснень по e-mail (контракт №2010/16 від 20 жовтня 2016 pоку); Приватне акціонерне товариство "Інститут розвитку передових технологій" - аналіз договірної документації наданій контрагентом, надання консультацій та роз`яснень стосовно договору оренди, що укладається (договір оренди приміщень №60-16 від 25 жовтня 2016pоку).

З системного аналізу викладеного вбачається, що позивачу було надано послуги юридичного характеру, які пов`язані з укладенням господарських договорів та/або з питань договірної роботи з контрагентами.

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дезега Холдінг Україна» надало Позивачу послуги щодо супроводу процесу оформлення специфікацій до Договорів поставок від 30 вересня 2016 року з контрагентами, що є послугами з питань договірної роботи.

Суд погоджується з доводами позивача, що процес оформлення це послуги з питань договірної роботи.

Так, 12 жовтня 2016 року укладено Специфікацію № 1 до Договору з Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" та Додаткової угоди № 1 до Договору з цим контрагентом № 3044-СД-УМТС-16/РЕ від 30 вересня 2016 року.

Також 12 жовтня 2016 року укладено Специфікацію №1 до Договору з Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Октябрьська ЦЗФ" та Додаткову угоду № 1 до Договору з цим контрагентом № 3045-ЦО-УМТС-16/РЕ від 30 вересня 2016 року.

Також, відповідно до підпункту 1.1. пункту 1 підсумкового звіту виконавця від 28 лютого 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дезега Холдінг Україна» фактично надало позивачу наступні консультаційні послуги: консультації, пов`язані із укладенням господарських договорів з питань договірної роботи з контрагентами: Публічне акціонерне товариство "ЦЕНТРАЛЬНА ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА "РОСІЯ" - підготовка договірної документації за вхідними даними Замовника (договір поставки №302-07/002 від 03 лютого 2017року); Публічне акціонерне товариство "ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПОКРОВСЬКЕ" - підготовка договірної документації за вхідними даними Замовника, представлення інтересів Замовника при обговоренні умов договору з юридичною службою Покупця (договір купівлі-продажу №2017п від 07 лютого 2017року); Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" - підготовка договірної документації за вхідними даними Замовника, представлення інтересів Замовника при обговоренні умов договору з юридичною службою Покупця (договір поставки №3948-ПУ-УМТС-16/РЕ від 15 лютого 2017pоку); Товариство з додатковою відповідальністю "ШАХТА БІЛОЗЕРСЬКА" - підготовка договірної документації за вхідними даними Замовника, представлення інтересів Замовника при обговоренні умов договору з юридичною службою Покупця (договір поставки №3950-ШБЗ-УМТС-16/РЕ від 15 лютого 2017року); Державне підприємство "НАУКОВИЙ ЦЕНТР ПРЕВЕНТИВНОЇ ТОКСІКОЛОГІЇ, ХАРЧОВОЇ ТА ХІМІЧНОЇ БЕЗПЕКИ ІМЕНІ АКАМЕДІКА Л.І. МЕДВЕДЯ МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ 'Я УКРАЇНИ" - аналіз договірної документації, представленої контрагентом, надання консультації та роз`яснень стосовно договору, що укладається (договір на проведення випробувань №610 від 28 лютого 2017pоку).

Зі змісту вищенаведеного вбачається, що підсумковий звіт виконавця від 28 лютого 2017 року засвідчує факт надання позивачу юридичних послуг, зокрема послуги щодо підготовки договірної документації до договорів, що були укладені виключно в лютому 2017 року.

Водночас суд погоджується з доводами позивача, що навіть якщо договірні відносини з контрагентами існували раніше, укладення нового договору з цим же контрагентом у 2017 році потребує юридичного супроводу.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачу було надано наступні маркетингові послуги (дослідження): Маркетингове дослідження на тему: "Аналіз аварійності на шахтах в Україні та світі", Огляд ринку: "Пристрої для перевірки дихальної апаратури", Аналіз ринку: "Кисневі дотискаючі компресори: Місткість ринку і аналіз продукції конкурентів", Огляд ключових рекламних заходів для виробників і дистриб`юторів ЗІЗОД (Засоби індивідуального захисту органів дихання) на 2017 рік, Дослідження ринку: "Шахтні головні світильники: Супутній товар і варіант розширення присутності на ринку" (копії матеріалів досліджень долучено до матеріалів справи).

З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими посилання позивача на те, що останній мав чітку господарську мету щодо укладення Договору про надання консультаційних послуг в частині закупівлі маркетингових послуг.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачу надано маркетингові послуги щодо презентації товарів, які реалізуються позивачем наступним контрагентам-нерезидентам: KGHM Polska Miedz (Польща, м. Люблін); ОКО (Чехія, м. Острава); Slovak Mine Rescue (Словаччина, м. Прівідза); Resavica (Сербія, м. Ресавіца); AT "СУЕК" (РФ, м. Москва); Premogovnik Valenje d.d.i (Індія, м. Калькутта); TerraGold (Сербія, м. Белград); ВГСЧ (РФ м. Москва); SPASCIANI S.P.A. (Італія, м. Болонья); SAFETY INSTRUMENTS Ltda (Колумбія, м. Багота); JS INDUSTRIAL S.A.C. (Чилі, м. Сантьяго); BSP Polska Sp. Z.o.o. (Польща, м. Тихи), оскільки постачання товару здійснював не позивач, а Публічне акціонерне товариство «ДОНЕЦЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОРЯТУВАЛЬНОЇ АПАРАТУРИ».

По-перше, податкове законодавство України не пов`язує право позивача на формування витрат господарської діяльності та податкового кредиту ПДВ з наявністю негайного економічного ефекту (отримання доходу) від здійснюваних господарських операцій.

По-друге, відповідач аналізує лише маркетингові послуги, надання яких засвідчується підсумковими звітами виконавця від 31 жовтня 2016 року та 28 лютого 2017 року, при цьому відповідач зняв витрати господарської діяльності та податковий кредит з ПДВ за весь період перевірки, а не лише за періоди жовтня 2016 року та лютого 2017 року.

27 серпня 2021 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) надійшли додаткові пояснення по справі та докази, дослідивши які судом встановлено наступне.

Так, підсумкові звіти виконавця надавалися до Податкової перевірки. Головний бухгалтер позивача, Бугрим Наталія Володимирівна надіслала, головному державному ревізору (інспектору) Грицаку Володимиру Володимировичу Підсумкові звіти виконавця електронним листом від 23 грудня 2019 року, що підтверджується друкованою копією вказаного електронного листа, яка наявна у матеріалах справи та у Додатку № 65 до Заперечень до Акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім ДЗГА» (Код за ) № 257/26-15-05-02-04/39544112 від 23.12.2019 р. Грицак В.В. був головним державним податковим ревізором-інспектором як під час проведення Первинної податкової перевірки, так і під час Повторної перевірки Позивача. Відтак, Відповідач, в особі представника Грицака В.В., був ознайомлений із даними Підсумковими звітами виконавця у повному обсязі.

Крім цього, позивачем у додатках до позовної заяви як докази реальності господарських операцій, були надані в підсумкові звіти від ТОВ «ДЕЗЕГА ХОЛДІНГ УКРАЇНА» за жовтень 2016 - червень 2017 року: Підсумковий звіт виконавця від 31.10.2016 р.; Підсумковий звіт виконавця від 30.11.2016 р.; Підсумковий звіт виконавця від 31.12.2016 р.; Підсумковий звіт виконавця від 31.01.2017 р.; Підсумковий звіт виконавця від 28.02.2017 р.; Підсумковий звіт виконавця від 31.03.2017 р.; Підсумковий звіт виконавця від 30.04.2017 р.; Підсумковий звіт виконавця від 31.05.2017 р.; Підсумковий звіт виконавця від 30.06.2017 р.

Дані підсумкові звіти є додатками до первинних документів - Актів приймання-передачі послуг, які є необхідними і достатніми первинними документами для підтвердження реальності здійснення господарських операцій з надання послуг.

Дані висновки підтверджуються практикою Верховного Суду. Так, у Постанові від 30.09.2020 р. (справі № 826/10120/18) Верховний Суд зазначив, що за своїм економіко-юридичним змістом послуга являє собою діяльність, результати якої не мають матеріального виразу, а реалізуються та споживаються у процесі її здійснення. Виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, акт наданих послуг з переліком фактично поставлених послуг за напрямами, вказаними в договорі, є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції.

Верховний Суд у постанові від 03 серпня 2021 року зазначив про те, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість, суди попередніх інстанцій повинні були встановити зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок надання робіт (послуг), обсяги і зміст, мету придбання, належним чином дослідити первинні бухгалтерські документи, складені щодо господарських операцій, з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій, та оцінити такі докази кожний окремо та у їх сукупності, а також у сукупності з іншими доказами у справі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач підсумкові звіти аналізував доволі детально, оскільки як у Акті перевірки, так і у відзиві на позовну заяву від 30 липня 2021 року останній навів свої «претензії» лише щодо 2 (двох) підсумкових звітів від 31 жовтня 2016 року (за жовтень 2016 року) та від 28 лютого 2017 року (за лютий 2017 року).

Судом встановлено, що відповідач ознайомлювався з даними звітами, що також підтверджено останнім під час розгляду справи у Верховному Суді.

Так, кожен підсумковий звіт містить деталізацію по кожній послузі юридичного, маркетингового та бюджетного характеру із чітким переліком послуг, що були надані.

Крім того, виходячи із аналізу кожного підсумкового звіту можна відстежити господарську мету даних послуг, адже такі послуги надавалися із метою підтримання та ведення господарської діяльності Позивача із іншими підприємствами (третіми особами).

Ні в Актах перевірок, ні в інших процесуальних документах Відповідача не було зазначено претензій/заперечень щодо реальності надання послуг бюджетування. Так, відповідно до Підсумкових звітів, ТОВ «Дезега Холдінг Україна» щомісяця проводило наступний моніторинг і контроль витрат позивача на відповідність затвердженим бюджетам: План-факт продажу до річного бюджету за кожен місяць (по ринках і номенклатурі); План-факт бюджету PnL за кожен місяць; План-факт витрат до річного бюджету за кожен місяць (по статтям витрат).

Окрім цього, позивач отримував рекомендації щодо формування цін на продукцію, а також супровід процесу перспективного планування та складання річного бюджету позивача.

Таким чином, у позивача існувала визначена господарська мета, з якою було укладено Договір про надання консультаційних послуг, зокрема бюджетування, тому висновки відповідача щодо нереальності послуг бюджетування є такими, що відповідають бюджетування.

Позивач надає узагальнену інформацію із Підсумкових звітів із деталізованим аналізом послуг, що були надані позивачу та спрямовані на отримання позивачем прибутку, так необхідність закупівлі послуг для здійснення господарської діяльності позивачем підтверджена взаємовідносинами із третіми особами (аркуш справи 7 - 9, том 7).

Таким чином, підсумкові звіти виконавця є належними доказами, які підтверджують факт отримання позивачем послуг за Договором про надання консультаційних послуг, і як додаткові первинні документи, що підтверджують реальність господарських операцій за Договором про надання консультаційних послуг. Кожен Підсумковий звіт, що є додатком до Актів приймання передач має деталізований перелік послуг, що були надані позивачу за конкретні проміжки часу, що досліджувались Відповідачем.

Крім того, на підставі Актів про надання послуг, підсумкових звітів, а також інших документів, що підтверджують фактичне здійснення господарських операцій за Договором про надання консультаційних послуг, ТОВ «Дезега Холдінг Україна» були складені та зареєстровані у ЄРПН податкові накладні, які позивач надав до Первинної податкової перевірки та до позовної заяви. Таким чином, ТОВ «Дезега Холдінг Україна» нарахувало та сплатило податкові зобов`язання із ПДВ.

Щодо правомірності формування позивачем витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 17 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» (далі - «П(С)БО 16»), витрати, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати.

Відповідно до п. 19 П(С)БО 16, витрати на збут включають такі витрати, пов`язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг):

витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг);

інші витрати, пов`язані зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг.

Відображення Позивачем витрат на збут здійснювалось на рахунках бухгалтерського обліку відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України № 291 від 30.11.1999 р. (далі - «Інструкція № 291»).

Відповідно до Класу 9 «Витрати діяльності» Інструкції № 291 рахунки класу "Витрати діяльності" застосовуються для узагальнення інформації про витрати операційної, інвестиційної, фінансової та іншої діяльності підприємства. Основні вимоги до визнання, складу та оцінки витрат викладені в Національному положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 16 "Витрати".

Відповідно до «Загальних положень» Інструкції № 291, рахунки класу 9 "Витрати діяльності" ведуться всіма підприємствами з відкриттям за власним рішенням рахунків класу 8 "Витрати за елементами".

На рахунку 93 «Витрати на збут» ведеться облік витрат, пов`язаних із збутом (реалізацією, продажем) продукції, товарів, робіт і послуг.

Згідно Розділу 1 Інструкції № 291, субрахунки використовуються підприємствами, виходячи з потреб управління, контролю, аналізу й звітності та можуть ними доповнюватися введенням нових субрахунків (рахунків другого, третього порядків) із збереженням кодів (номерів) субрахунків цього Плану рахунків. Порядок ведення аналітичного обліку та кореспонденції рахунків, що не наведена в Інструкції, встановлюється підприємством, виходячи з норм цієї Інструкції, національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, інших нормативно-правових актів з бухгалтерського обліку та управлінських потреб.

Відповідач Акті повторної перевірки зазначив, що останнім були проаналізовані картки бухгалтерських рахунків, в тому числі картки рахунку 93 «Витрати на збут», при цьому відповідачем зазначено про, нібито, завищення показників на загальну суму 3 960 717 грн.

Так, з метою детального дослідження питання правомірності формування позивачем витрат на збут, останнім надано Картки рахунку № 93 за період жовтень 2016 р.- червень 2017 р, відповідно до яких усі витрати, що здійснювались за Договором про надання послуг консультаційного характеру від 01 жовтня 2015 року формувалися позивачем як витрати на збут та відображались на рахунку № 93.

Відповідач на стор. 6 Акту повторної перевірки підтвердив, що проведеною перевіркою не встановлено завищення чи заниження показника у рядку 2050 Звіту про фінансові результати «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)».

Також, підтверджуючи реальність господарських операцій, позивачем зазначено та додано відповідні докази.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Основний вид економічної діяльності позивача - 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням. Позивач не надає ні юридичних, ні маркетингових послуг, а також послуг бюджетування. Позивач не має у своєму штаті ні великої кількості юристів, ні маркетологів чи бухгалтерів, відповідно.

Згідно із стор. 31 Акту первинної перевірки, загальна кількість працівників позивача становить шість осіб за основним місцем роботи та чотири особи за не основним місцем роботи. При цьому, позивач має значний товарооборот, зокрема і за зовнішньоекономічними договорами.

Також, відповідач вказує, що у періоді, який перевірявся, ТОВ «Торговий дім ДЗГА» укладено та здійснювались операції на підставі 15-ти зовнішньоекономічних імпортних контрактів щодо придбання дихальних апаратів, обладнання, запчастин та послуг (випробування дихальних апаратів). Реальність укладення таких контрактів відповідачем не заперечується.

Позивач пояснює, що враховуючи те, що згадувані зовнішньоекономічні контракти укладалися із резидентами ПАР, Колумбії, Пакистану, Польщі, Індії, США та інших юрисдикцій, цілком зрозуміло, що для укладення такого роду контрактів позивач потребував фахівців, які мали б відповідну кваліфікацію, володіли б іноземною мовою, мали розуміння законодавства іноземних юрисдикцій та були б готовими до закордонних відряджень. А беручи до уваги незначну кількість працівників позивача та відсутність у них відповідної кваліфікації, знань іноземних мов та розуміння законодавства іноземних юрисдикцій, позивач був змушений для цілей належного ведення господарської діяльності отримувати відповідні юридичні послуги на підставі Договору про надання консультаційних послуг від ТОВ «Дезега Холдінг Україна».

Таким чином, враховуючи вищевстановлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 04 березня 2020 року №2, №2.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім ДЗГА» - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 04 березня 2020 року № 2 та № 2.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім ДЗГА» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 81-А, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ) судовий збір в сумі 14 472 (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят дві) гривні 25 копійок.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова

Повний тест рішення виготовлений 24.11.2021.