Справа № 204/8850/21
Суддя: Самсонова В. В.
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/8850/21
Провадження № 2-а/204/87/21 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2021 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Самсонова В.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Чечелівський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про компенсацію матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Чечелівський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про компенсацію матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява передана судді Самсоновій В.В. 12 листопада 2021 року.

Ознайомившись із позовною заявою і доданими до неї документами, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Частиною 2 ст. 20 КАС України передбачено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Як убачається із змісту поданої позовної заяви, предмет спору становлять вимоги позивача про компенсацію матеріальної шкоди у розмірі 843,47 грн. за оплату виконавчого провадження № 66784725, компенсацію моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

В обґрунтування позову посилається на неправомірність дій інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання, неправомірність відкриття виконавчого провадження, неправомірність дій державного виконавця при відкритті виконавчого провадження, без сповіщення позивача про відкриття виконавчого провадження, коли борг позивачем був сплачений до пред`явлення виконавчого документа до виконання, чим були порушені права позивача та завдано йому моральної та матеріальної шкоди.

В постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі №522/19646/17 (провадження №К/9901/1534/19) вказано, що на відміну від адміністративної юрисдикції як компетенції адміністративних судів щодо розгляду справ у публічно-правових спорах, підсудність відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України - це розмежування повноважень адміністративних судів щодо розгляду і вирішення справ, які належать до адміністративної юрисдикції. Під підсудністю можливо також розуміти коло адміністративних справ, вирішення яких віднесено до компетенції певного адміністративного суду. Визначити підсудність означає встановити, який суд і якої ланки, згідно з законом, повинен здійснювати судочинство в тій чи іншій справі у підвідомчих йому провадженнях. Виходячи з аналізу глави 2 розділу І Кодексу адміністративного судочинства України під підсудністю розуміється сукупність предметної (статті 20, 21), інстанційної (стаття 22), територіальної (стаття 25) юрисдикції адміністративних судів. Помилковим є ототожнення понять «підсудність» з «юрисдикцією» (підвідомчістю). Так, юрисдикція (підвідомчість) адміністративних судів визначає загальну компетенцію судів щодо розгляду адміністративних справ та коло справ, які суди мають право розглядати і вирішувати в порядку адміністративного судочинства, тоді як правила підсудності розмежовують підсудність справ судам одного виду юрисдикції - у даному випадку адміністративної. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 804/3516/18 та від 30 січня 2020 року у справі № 640/11758/19. Поняття «підсудності» не охоплює поняття «юрисдикції» (підвідомчості) судів щодо розгляду спорів певної категорії (юрисдикції) (з повним текстом постанови можливо ознайомитись за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/93301870).

В постанові Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справа № 9901/20/21 (провадження № 11-51заі21) вказано, що згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. За пунктом 19 частин першої статті 4 КАС України як індивідуальний акт розуміється акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийнятий) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. З урахуванням зазначеного правового регулювання Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд керується статтями 169-171 КАС України. Поряд із оцінкою виконання формальних вимог до позовної заяви, суд має оцінити, чи належить спір розглядати за правилами адміністративного судочинства. Ця оцінка складається із послідовних відповідей на запитання:

- чи наявний юридичний спір відповідно до статті 124 Конституції України?

- чи є він публічно-правовим (тобто виник з публічно-правових, а не приватноправових відносин)?

- чи поширюється на цей публічно-правовий спір юрисдикція адміністративних судів (тобто спір не віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України та не має вирішуватись в порядку кримінального судочинства відповідно до частини другої статті 19 КАС України)?

Негативна відповідь хоча б на одне з цих запитань є підставою для відмови у відкритті провадження за пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України (з повним текстом постанови можливо ознайомитись за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/96978263).

В той же час, чинне процесуальне законодавство не передбачає можливості повернення позовної заяви у разі її предметної непідсудності суду чи відмови у відкритті провадження за такою заявою.

Втім, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, оскільки зазначений позов не підсудний місцевому суду як адміністративному суду, то його слід передати за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 20, 29, 241, 243, 248, 256, 293-295, 297 КАС України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу № 204/8850/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Чечелівський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про компенсацію матеріальної та моральної шкоди - передати за підсудністю на розгляд Дніпропетровського окружного адміністративного суду (49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля,4).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку і строки, визначені статтями 294-297 КАС України.

Суддя В.В. Самсонова