Справа № 712/7736/21
Суддя: Пироженко (С.А.) С. А.
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/96/21
Справа № 712/7736/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2021 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ГАПОНЕНКО О.С.

з участю адвоката НІКІТЮК А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 євича (адреса: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції (адреса: м. Житомир, вул. Покровська 96), Інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції НОСАЛЬСЬКОГО Володимира Івановича (адреса: м. Житомир, вул. Покровська 96) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що постановою інспектора 1 батальйону 3 роти УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Носальського В.І. серії ЕАН № 4446218 від 05 липня 2021 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. за ч. 2 ст. 126 КпАП України.

Дана постанова мотивована тим, що він 05.07.2021 о 19.00 год., керував транспортним засобом Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , з спеціалізованим причіпом д.н.з. НОМЕР_2 , перевозив транспортний засіб Мазда СХ-7, д.н.з. НОМЕР_3 , габарити якого обмежували оглядовість водія в дзеркалах заднього виду, також водій не користувався засобами пасивної безпеки та не мав права керувати даним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР України.

Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки обставини справи, що встановлені в ній не відповідають дійсності, а винесена постанова є незаконною.

Позивач та його адвокат в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити.

Представник відповідачів до судового засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, а також подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення позивача, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 2 ст. 126 КпАП України є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування транспортним засобом.

З постанови інспектора 1 батальйону 3 роти УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Носальського В.І. серії НОМЕР_4 від 05 липня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, вбачається, що ОСОБА_2 , 05.07.2021 о 19.00 год., керував транспортним засобом Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , з спеціалізованим причіпом д.н.з. НОМЕР_2 , перевозив транспортний засіб Мазда СХ-7, д.н.з. НОМЕР_3 , габарити якого обмежували оглядовість водія в дзеркалах заднього виду, також водій не користувався засобами пасивної безпеки та не мав права керувати даним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР України. На підставі даних фактів позивача притягнуто за адміністративне правопорушення відповідно до ч. 2 ст. 126 КпАП України до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 3 400 грн.

На підставі ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З адміністративного позову, вбачається, що позивач не згідний з адміністративним правопорушенням, в обґрунтування позову зазначив, що посилання інспектора на відсутність в нього права керування транспортним засобом відповідної категорії, є безпідставним, оскільки інспектору було пред`явлено посвідчення водія серії НОМЕР_5 , про що зазначено в оскаржуваній постанові. Згідно даного посвідчення він мав абсолютне право керувати автомобілем Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , що відноситься до категорії «В». Крім того, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували проведення вимірювання транспортного засобу за результатами якого встановлено, що автомобіль Мазда СХ-7, д.н.з. НОМЕР_3 , який перевозився ним на спеціальному причіпі, обмежував оглядовість водія в дзеркалах заднього виду. Тому вважає, що в його діях відсутнє порушення правил дорожнього руху.

З відзиву на позовну заяву, наданого до суду, встановлено, що відповідно до мотивувальної частини вказаної постанови 05.07.2021 на А/Д «Київ-Чоп», 236 км, позивач керував транспортним засобом Renault Logan, н.з. НОМЕР_1 , з спеціалізованим причепом, н.з. НОМЕР_6 , перевозив на причепі т.з. Mazda СХ-7, н.з. НОМЕР_3 , габарити якого обмежували оглядовість водія, не користувався засобами пасивної безпеки, при цьому не мав права керувати таким т.з., чим порушив п. 2. 1. а ПДР України.

Пунктом 2.3 в ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Пунктом 22.3. в ПДР України передбачено, що перевезення вантажу дозволяється за умови, що він не обмежує водієві оглядовості.

Відповідач зазначає, що водій ОСОБА_2 керував т.з. Renault Logan, н.з. НОМЕР_1 (маса без навантаження якого складає 1205 кг) та спеціалізованим причепом, н.з. НОМЕР_6 (маса без навантаження якого складає 600 кг.), на якому перевозив т.з. т.з. Mazda СХ-7, н.з. НОМЕР_7 (маса якої складає 1290 кг.) Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 повна маса т.з. Logan, н.з. НОМЕР_1 складає 1796 кг, а отже він не може перевозити вантаж у сумі з яким його маса буде перевищувати 1796 кг. Оскільки сам т.з. важить 1205 кг, а також перевозить вантаж на причепі масою 600 кг, та який перевозить вантаж вагою 1465 кг, то повна маса у даному випадку виходить 3270 кг, що перевищує допустиму 1796 кг.

За п. 2.3.А ПДР перед виїздом водій зобов`язаний перевірити і забезпечити т справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та вантажу.

Відповідно до вимоги п. 2.1 а та 2.4 а ПДР Ураїни, водієві заборонено керувати транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом та на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Під час перевірки документів було встановлено, що водій не мав відповідної категорії на керування транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.1. а) - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.13. ПДР України, транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема:

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3 500 кілограмів, а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

BE, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, Cl, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів;

Оскільки водій керував т.з. Renault Logan, н.з. НОМЕР_1 (який відповідно до свідоцтва про реєстрацію т.з. відноситься до категорії В) з причепом/пр-платформа-спеціалізований, н.з. НОМЕР_2 (який відповідно до свідоцтва про реєстрацію т.з. відноситься до категорії BE) - то водієві необхідно мати посвідчення водія категорії BE.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 2.1 а) ІІДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП, інспектором було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача.

В даному випадку суд погоджується з позицією відповідача, оскільки вона повністю відповідає вимогам ПДР України.

Дійсно, п. 2.1. а) ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Зокрема, посвідчення водія видається відповідно до Постанови КМУ від 08.05.1993 року № 340 «Про затвердження Положень про порядок видачі посвідчення водія і допуск громадян до керування транспортними засобами». Згідно з даним Положенням, відсутність відмітки у посвідченні водія про право керування транспортним засобом відповідної категорії забороняє водієві керувати транспортним засобом даної категорії, тому за таке порушення передбачена відповідальність, як за керування транспортним засобом без посвідчення водія (ст. 126 ч. 1 КпАП України), незалежно від його навичок водіння.

Згідно витягу з бази ЄІС МВС позивач не має відкритої категорії ВЕ у посвідченні водія виданому 02.05.2018, а тому у нього відсутнє право керувати транспортним засобом з причепом, повна маса якого перевищує 1796 кг.

У судовому засіданні оглянуто відеозапис, що міститься на диску, долученому до відзиву на позов, з якого убачається процедура оформлення працівниками поліції адміністративних матеріалів.

Суд вважає, що позивач не мав права керувати транспортним засобом у зв`язку з відсутністю посвідчення водія відповідної категорії.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні доказами доведено обставини, викладені в оскаржуваній постанові та наявність у діях позивачу складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

Твердження позивача викладені ним в адміністративному позові, суд розцінює як версію захисту з метою уникнення відповідальності, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, судом не встановлено будь-яких порушень вимог закону при складанні адміністративних матеріалів, постанова в адміністративній справі від 05 липня 2021 року містить логічний виклад обставин вчиненого правопорушення, зокрема у ній зазначено, коли, де і ким вчинено правопорушення, викладено суть його вчинення, дотримано інші вимоги, встановлені ст. 283 КпАП України, що свідчить про те, що оскаржувана постанова є законною та до скасування не підлягає. Відповідач діяв виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

За таких обставин, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-74, 122, 242-244, 250, 262, 286 КАС України, ст.ст. 245, 251, 268, 283 КпАП України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_3 євичу у задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 26 листопада 2021 року.