Справа № 274/5922/21
Суддя: Большакова Т. Б.
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 274/5922/21 Провадження № 2-а/0274/78/21 РІШЕННЯ
26.11.2021 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. (далі - Суд),за участю секретаря судового засідання Кравець Д.С.,
представника позивача - Мельникової Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань суду у м. Бердичів адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
До Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшов вказаний адміністративний позов, в якому позивач просить скасувати постанову серії БАА №8277248 від 17.04.2021 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, провадження в справі закрити; стягнути витрати зі сплати судового збору.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.04.2021 поліцейським СРПП Бердичівського РВП сержантм поліції Прокопенком А.В. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №8277248 від 17.04.2021 (далі-Постанова). Позивач вважає вказану постанову необґрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами і розглянутою посадовою особою з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, а отже така підлягає скасуванню.
Зазначив, що наведене у оскаржуваній постанові твердження про те, що позивач, будучи позбавленим права керування транспортним засобом Бердичівським міськрайонним судом, керував транспортним засобом, забезпеченим засобами пасивної безпеки, з непристебнутим ременем безпеки не відповідає дійсності, оскільки перебував в автомобілі з вимкненим двигуном та спілкувався зі своїм другом - ОСОБА_2 , а отже не був водієм, статус якого набувається у визначеному п. 1.10 Правил дорожнього руху випадку. Посилається на відсутність доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити у задоволені адміністративного позову в повному обсязі. В обгрунтування відзиву вказано, що 17.04.2021, при зупинці ОСОБА_1 , було встановлено, що останній керував транспортним засобом, забезпеченим засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, та позбавлений права керувати транспортним засобом терміном на 1 рік відповідно до постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.06.2020, у зв`язку з чим і була винесена оскаржувана постанова, а отже, вона є правомірною.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, які зазначені у адміністративному позові.
Належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи представник відповідача до суду не прибув, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.
Як встановлено матеріалами справи, 17.04.2021 поліцейським СРПП Бердичівського РВП сержантом поліції Прокопенком А.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №8277248 від 17.04.2021, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за порушення, передбачені ч. 5 ст. 121 та ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 20 400 грн.
У відповідності до матеріалів справи підставою для винесення постанови слугувало те, що ОСОБА_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом Бердичівським міськрайонним судом, 17.04.2021 року о 02 год. 29 хв. у м. Бердичів по вул. Білопільській, 19 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , забезпеченим засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки . Вважаючи дану постанову протиправною позивач звернувся до суду.
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість постанови, суд враховує наступне.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 252 КАС України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За приписами частини 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.1.10 ПДР вказано, що водій-особа, яка керує транспортним засобом, має посвідчення водія на право керування.
Згідно п. 2.1. (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Ч.5 ст. 121 КУпАП визначено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки.
Згідно п.2.3.в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний в автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів
Відповідно до ст.32 Закону №580-VIII поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або/ документів, що підтверджують відповідне право особи тільки у зв`язку із тим, що для цього є відповідні підстави.
При цьому, згідно ч.4 ст.126 КУпАП передбачено притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка позбавлена права керування транспортними засобами.
В свою чергу, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. А висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
Так, частиною 5 статті 121КУпАП визначено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки у виді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Однак, дослідивши наявні у матеріалах справи відеозаписи з нагрудної камери інспектора поліції, суд зазначає, що на даних відеозаписах відсутній факт керування будь-яким транспортним засобом саме особою, що притягується до адміністративної відповідальності працівниками патрульної служби.
Окрім того, суд вказує на наступне.
Відповідно до частини 3 статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, зокрема, відомості про: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).
Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення
Водночас, судом встановлено, що оскаржувана постанова серії БАА №827248 від 17.04.2021 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам частини 3 статті 283 КУпАП, адже не містить інформації про фіксацію правопорушення технічними засобами, що нівелює доказове значення наданого відповідачем відеозапису.
Відтак, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано жодних доказів порушення позивачем вимог ПДР України.
Також, допитаний свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він 17.04.2021 керував автомобілем ОСОБА_1 , після чого увечері повернув його останньому. Пізніше, десь о 02 год ночі, з позивачем сіли у машину та голосно слухали музику, що привернуло увагу поліції, після чого поліцейський почав складати протокол.
Отже, оскаржувана постанова ґрунтується виключно на даних, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 та ч. 4 ст. 126 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи, не здобуто.
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність події адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч.4 ст.126 КУпАП, а прийняте посадовою особою оскаржуване рішення (постанова) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованою, прийнятою без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Житомирській області підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати з оплати судового збору в сумі 454,00 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 121, 246, 286 КАС України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №8277248 від 17.04.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 та ч.4 ст.126 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 та ч.4 ст.126 КУпАП закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Житомирьскій області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 29.11.2021.

Суддя Т.Б.Большакова