Справа № 640/14193/20
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківські залізобетонні конструкції» та Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківські залізобетонні конструкції» до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківські залізобетонні конструкції» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.03.2020 № про застосування штрафу за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на суму 67 579, 12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваного рішення, оскільки податкову накладну № 9 від 06.12.2019 було направлено на реєстрацію у встановлені податковим законодавством строки, проте через незалежні від товариства причини, таку накладну не було прийнято та зареєстровано контролюючим органом саме днем відправки.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № від 05.03.2020 в частині накладення на ТОВ «Харківські залізобетонні конструкції» штрафу за порушення граничних термінів реєстрації податкової накладної № 9 від 06.12.2019 в розмірі 10% на суму 62 700, 00 грн. В іншій частині у задоволені позовних вимог відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було допущено порушення граничних строків реєстрації податкової накладної № 9 від 06.12.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню тільки в частині щодо застосування до позивача штрафу у розмірі 62 700, 00 грн за порушення граничних термінів реєстрації податкової накладної № 9 від 06.12.2019. Крім того, судовим рішенням стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківські залізобетонні конструкції» понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 6 000, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Не погоджуючись з судовим рішенням в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове рішенням, яким стягнути з Головного управління ДПС у м.Києві на його користь понесені судові витрати на правову допомогу в загальній сумі 22 000, 00 грн.

Свої доводи обґрунтовує тим, що витрати на правову допомогу були безпосередньо пов`язані з даною справою, розмір судових витрат є повністю обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, справа має суттєве значення для позивача. Крім того, позивач звертає увагу, що відповідач не заявляв жодних заперечень щодо розміру судових витрат, а тому суд першої інстанції безпідставно зменшив їх до 6 000, 00 грн.

Відповідач також не погоджуючись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Свою позицію обґрунтовує посиланням на норми права, які регламентують строки реєстрації податкових накладних та відповідальність за їх порушення.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, вказуючи про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідачем також подано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а його апеляційну скаргу задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що 17.03.2020 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківські залізобетонні конструкції» надійшло податкове повідомлення-рішення від 05.03.2020 № про застосування штрафу за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених п. 201.10 ст. 201, та згідно п. 1201.1 ст. 1201 Податкового кодексу України, складене Головним управління ДПС у місті Києві на підставі акта № 2373/26-15-04-05-16/41607988 від 11.02.2020 про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Харківські залізобетонні конструкції» за 2019 рік.

Позивач оскаржив це податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, проте його скарга була залишена без задоволення, що спонукало його звернутися до суду із цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про надання позивачем належних доказів лише щодо своєчасного подання на реєстрацію податкової накладної №9 від 06.12.2019.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України, передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п. 201.1 цієї статті та/або п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної (ПН)/розрахунку коригування (РК) відповідно до п. 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Отже, ПК України встановлено право контролюючого органу за результатами опрацювання податкової накладної/розрахунку коригування, за умови дотримання платником податків встановлених вимог зареєструвати, зупинити реєстрацію або не прийняти ПН/РК, про що повідомляється квитанцією.

Граничні строки реєстрації ПН/РК встановлені п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Так, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 1201.1 ст. 1201 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого ст. 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог ст.ст. 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

- 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, затверджено порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246).

Так, відповідно до норм п.п. 12- 15 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених п. 192.1 ст. 192 та п. 201.10 ст. 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до п. 201.1 ст. 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до п.п 200-1.3 і 200-1.9 ст. 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених п 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених п. 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Позивач наголошує, що податкова №9 від 06.12.2019 була подана ним вчасно, проте податковим органом не було вчасно її зареєстровано.

Так, з матеріалів справи слідує, що податкова накладна № 9 від 06.12.2019 була зареєстрована із затримкою в 3 (три) дні, за що позивачу нараховано штраф у розмірі 10% від суми податку на додану вартість, а саме 62 700, 00 грн.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що нарахування штрафних санкцій є незаконним, оскільки податкова накладна № 9 від 06.12.2019 була направлена на реєстрацію вчасно, що підтверджується протоколом руху документа/звіта та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій, який містить інформацію про дату та час направлення ТОВ «Харківські залізобетонні конструкції» податкової накладної № 9 від 06.12.2019 до органу ДПС для реєстрації, оскільки відправлена за допомогою системи електронного документообігу «M.E.Doc» до органу ДПС для реєстрації 29.12.2019 о 13:33:08, тобто, до настання граничного строку для її реєстрації.

Таким чином, позивач не порушив строків реєстрації податкових накладних, та із запасом часу направив накладну на реєстрацію (до кінцевого терміну залишалося 2 дні), що виключає факт порушення норм чинного законодавства та склад податкового правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані під час розгляду судом апеляційної інстанції, відповідачем не було надано жодних належних та обґрунтованих пояснень причин неприйняття надісланої позивачем податкової накладної № 9 днем її реєстрації, або наступним днем, а здійснено лише 03.01.2020.

Крім того, як правильно зауважено судом першої інстанції, оскаржуваним рішенням від 05.03.2020 № до позивача застосовано штрафні санкції не лише 10% за порушення граничних термінів реєстрації податкової накладної у розмірі 62 700, 00 грн по податковій накладній № 9 від 06.12.2019, а ще й 10% - по податковій накладній № 106 від 14.02.2019 - 375, 00 грн, 20% по податковим накладним №№ 120, 1 - 232, 23 грн., та 40% - 4 271, 89 грн за податковими накладними №№ 117, 118, 2, проте з приводу інших податкових накладних позивач будь-яких доводів та обґрунтувань не наводить.

Крім того, в частині відмовлених позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Щодо оскарження позивачем рішення суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями ч.1, п. 1 ч.3 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч.4 та 5 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В силу ч.9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 269).

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано суду: договір № 03-319 від 21.05.2020 про надання правничої допомоги, акт надання послуг № 71 від 11.09.2020, який містить прив`язку до номеру даної справи, платіжне доручення № 4297 від 15.09.2020 на суму 22 000, 00 грн (а.с.37-42).

Дослідивши документи та враховуючи предмет спору, суд першої інстанції дійшов висновку, що вартість послуг правового характеру у розмірі 22 000,00 грн, що заявлена до стягнення з відповідача, є неспівмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві, тому розмір вказаних витрат суд зменшив до 6 000, 00 грн.

Як було правильно зазначено судом першої інстанції, дана справа є незначної складності, її розгляд здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження (письмовому), засідання не проводились. Крім того, позовні вимоги було розкрито та обґрунтовано лише в частині оскаржуваного ППР.

Колегія суддів зазначає, що цей спір не потребував значних затрат часу, а підготовка цієї справи до розгляду у суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката, зокрема, в частині виготовлення правової позиції щодо можливості заявлення позову до Окружного адміністративного суду міста Києва, складання тексту позовної заяви.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що відповідь на відзив фактично дублює зміст позовної заяви та в додатках містить однакову практику Верховного Суду з даного питання.

Враховуючи наведене, визначаючись із обґрунтованістю заявлених витрат на правничу допомогу, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних та підготовка позову не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Таким чином, виходячи із конкретних обставин справи та з огляду на часткове задоволення позову, суд першої інстанції правомірно встановив обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційних скаргах доводи позицію суду не спростовують.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківські залізобетонні конструкції» та Головного управління ДПС у м.Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова