Справа № 947/26385/19
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Глуханчука О.В.,

секретар судового засідання Музика А.О.

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду з Київського районного суду м. Одеси надійшли матеріали адміністративної справи № 947/26385/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_2 , у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, яка полягає у непроведенні службового розслідування працівниками поліції Плаксієнко О.О., Шебалдіним В.А. з приводу складення адміністративних матеріалів ДТП 02.09.2019 року за адресою: м.Одеса, вул. Балківська, буд. 181, за участю автомобіля Мini Cooper д.н. НОМЕР_1 та Nissan Juke д.н. НОМЕР_2 , та в ігноруванні заяв ОСОБА_1 з вимогою складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України провести службове розслідування щодо працівників поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з приводу складення адміністративних матеріалів ДТП 02.09.2019 року за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 181, за участю автомобіля Мini Cooper д.н. НОМЕР_1 та Nissan Juke д.н. НОМЕР_2 , та скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 ;

- здійснити розподіл судових витрат.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у вищезазначеній справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 року матеріали адміністративної справи передані для розгляду за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року, адміністративна справа №947/26385/19 передана судді Глуханчуку О.В.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року прийнято до провадження справу №947/26385/19, вирішено розпочати спочатку розгляд адміністративної справи зі стадії відкриття провадження у справі та здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_5 зазначила, що 02.09.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів під керуванням позивача та ОСОБА_2 . На місце дорожньо-транспортної пригоди прибув екіпаж на патрульному автомобілі, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Посадовими особами патрульної поліції відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення, проте, на прохання позивача скласти два відповідні протоколи, ще й щодо ОСОБА_2 , їй було відмовлено.

Позивач звернулась до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України із заявою про призначення службового розслідування, проте, отримала відповідь, у якій зазначається про відсутність фактичних даних порушення поліцейськими норм діючого законодавства, а відтак підстави для проведення службового розслідування відсутні.

Вважаючи таку бездіяльність посадових осіб Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України протиправною, ОСОБА_5 звернулась до суду з позовною заявою.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 04 березня 2020 року залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 25 березня 2020 року зупинено провадження у справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року поновлено провадження у справі.

У підготовче засідання, призначене на 27 вересня 2021 року, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно. Від позивача 27 вересня 2021 року через канцелярію суду надійшло клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Також позивачка просила провести розгляд справи без її участі за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27 жовтня 2021 року о 12 годині 00 хвилин.

Судове засідання, призначене на 27 жовтня 2021 року, було перенесене на 15 листопада 2021 року 11 год. 00 хв.

У судове засідання, призначене на 15 листопада 2021 року, учасники справи не з`явились, про дату, час і місце його проведення повідомлені належним чином та своєчасно.

Від позивачки 27 вересня 2021 року надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням вищенаведеного, суд ухвалив проводити судове засідання за відсутності повідомлених учасників справи.

Відзив на позову заяву

03 грудня 2019 року до Київського районного суду м. Одеси від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшов відзив на позовну заяву (а.с.49-50, т. 1), у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що достатніх даних, які вказували б на ознаки дисциплінарного проступку в діяннях поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у заявах ОСОБА_6 не містилося та такі не були встановлені під час розгляду її заяв, а відтак заявнику правомірно було відмовлено у задоволенні вимоги щодо призначення службового розслідування.

Відповідь на відзив

09 грудня 2019 грудня від ОСОБА_1 до Київського районного суду м. Одеси надійшла відповідь на відзив (а.с.57-60, т. 1), у якій позивач зазначає, що достатні дані, які вказують на ознаки дисциплінарного проступку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нею були надані до відповідача, проте останнім протиправно не було призначене службове розслідування, а вимога про складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 залишилась без уваги.

Інші заяви по суті справи, клопотання та докази до суду не надходили.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлені наступні обставини та факти.

Як встановлено судом з матеріалів справи, 02.09.2019 року ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №172824 (а.с.13-15, т. 1) відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з транспортним засобом, який рухався попереду, чим порушила вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП, а також поліцейським відібрані пояснення від учасників дорожньо-транспортної пригоди (а.с.16-17).

03.09.2019 року ОСОБА_5 звернулась до начальника Управління патрульної поліції в Одеській області із заявою (а.с.18-19, т. 1) у якій зазначала про обставини дорожньо-транспортної пригоди, що скоїлась 02.09.2019 року, вказувала, що протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_2 складено не було, а відтак просила скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_2 за порушення пункту 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Також, 03.09.2019 року ОСОБА_5 звернулась до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України зі скаргою (а.с.20-23, т. 1) у якій зазначала, що під час оформлення протоколу про дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 02.09.2019 року працівниками патрульної поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинялись дії, що були направлені на ігнорування прав ОСОБА_7 , а саме не було складено проколу про адміністративне правопорушення на іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , а фактично складені матеріали не дають можливість встановити винуватість останнього. Вказувала, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 діяли на власний розсуд, неповно дослідили обставини дорожньо-транспортної пригоди, не зібрали всіх доказів, їх дії були направлені на уникнення фіксації правопорушення ОСОБА_2 , що позбавляє позивача можливості в подальшому в суді захистити свої права та просила провести службове розслідування по відношенню до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з приводу обставин складання адміністративних матеріалів фіксування дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 02.09.2019.

До зазначеної скарги було надано фотографії характеру пошкоджень транспортних засобів та копія заяви про складання протоколу відносно ОСОБА_2 від 03.09.2019 року.

20.09.2019 року ОСОБА_5 звернулась до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України із заявою (а.с.24, т. 1) у якій просила пришвидшити розгляд скарги від 03.09.2019 року про проведення службового розслідування та просила скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , який порушив п.10.3 Правил дорожнього руху, що є порушенням ст.124 КУпАП.

18.10.2019 року ОСОБА_5 звернулась до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України із заявою (доповнення до поданих скарг) (а.с.25-27, т. 1), у якій зазначала, що на усі подані нею заяви та скарги відповіді не надходило, вказувала, що з пояснень ОСОБА_2 , відібраних при складанні протоколу про адміністративне правопорушення 02.09.2019, з наданих відеофайлів та характеру механічних пошкоджень автомобілів можна дійти висновку про необхідність складання адміністративного протоколу за порушення п.10.3 Правил дорожнього руху відносно ОСОБА_2 та просила скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , який порушив п.10.3 Правил дорожнього руху, що є порушенням ст.124 КУпАП та притягнути відповідальних осіб до відповідальності через навмисне затягування складання адміністративних матеріалів, ігнорування очевидних фактів, що фактично порушує права ОСОБА_5 .

До зазначеної заяви позивачем було надано диск с відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди, фотографіями локалізації пошкоджень та копія пояснень ОСОБА_2 від 02.09.2019.

Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на заяву від 20.09.2019 надало ОСОБА_8 відповідь №В3586/41/13/05/03-19 від 02.10.2019 (а.с.28, т. 1), у якій зазначило: «В ході оформлення матеріалів вказаної дорожньо-транспортної пригоди, у відношенні Вас за порушення вимог п.12.1 ПДР складено адміністративний протокол ОБ №172824 за ст.124 КУпАП. Матеріали даної пригоди надіслано до Малиновського районного суду м. Одеси за вих.№17402/41/13/04/03-19 від 18.09.2019.

У відповідності до ст.221, 284 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, знаходиться в компетенції судових органів.

Суд оцінює надану інформацію, перевіряє докази опитує свідків, учасників ДТП, при необхідності призначає відповідні експертизи та приймає рішення по суті, виносить постанову по справі, в якій вказує, є чи ні склад адміністративного правопорушення в діях водія. На підставі вищевикладеного, з приводу розгляду матеріалів необхідно звертатись до Малиновського районного суду м. Одеси, за місцем розгляду матеріалів ДТП».

Також, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України скерувало на адресу ОСОБА_1 лист від 03.10.2019 №В-3370/41/13/03/03-19 (а.с.33-34, т. 1), у якому зазначило: «На підставі ст.19 Закону України «Про звернення громадян» було проведено об`єктивну, всебічну і вчасну перевірку інформації, яка зазначена у Вашому зверненні. Також повідомлено, що відповідно до ст.221 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені ст.124 КУпАП відносяться до компетенції суду.

Рішення щодо винуватості у ДТП приймає виключно суд, а також вирішує питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Суд оцінює надану інформацію, перевіряє докази, опитує свідків, учасників ДТП, та приймає рішення по суті, виносить постанову по справі, в якій вказує, є чи ні склад адміністративного правопорушення в діях водія.

На момент проведення перевірки, не було встановлено фактичних даних про порушення поліцейськими норм діючого законодавства.

Тому було встановлено, що поліцейські діяли відповідно до наказу МВС №1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», а саме розділу VIII та КУпАП.

Враховуючи вищезазначене, на момент перевірки, підстава для проведення службового розслідування у відношенні посадових осіб УПП в Одеській області ДПП не встановлено».

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2019 року у справі №521/16208/19 (а.с.96-97, т. 1) за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, постановлено провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому, у мотивувальній частині зазначеної постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2019 року у справі №521/16208/19 наявний висновок: «За наведених обставин, суддя дійшла висновку, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад адміністративного порушення що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, однак з досліджених доказів вбачається, що водій автомобілю Nissan Juke д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , в порушення п. 10.3 ПДР під час перестроювання, не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, в наслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода».

Вважаючи бездіяльність посадових осіб Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо не проведення службового розслідування та ігнорування її заяв з вимогою складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 протиправною, ОСОБА_5 звернулась до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, яка полягає у ігноруванні заяв ОСОБА_1 з вимогою складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1, 2 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.255 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП мають право (уповноважені) складати посадові особи органів внутрішніх справ Національної поліції.

Згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Відповідно до ч.1 ст.221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 Розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395 (далі - Інструкція №1395), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення. Поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.

Відповідно до п. 1, 7 Розділу VIII Інструкції №1395, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП (додаток 7), яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Уповноважена особа підрозділу патрульної поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, саме орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зобов`язаний з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім цього, суд, який розглядає таку справу, не позбавлений процесуальної можливості вчинити дії направлені на встановлення об`єктивних обставин щодо відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам законодавства та, уразі виявлення порушень вимог законодавства, відреагувати належним чином (направлення на дооформлення, винесення окремої ухвали тощо).

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A, № 93).

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні й конституційному поданні щодо тлумачення ч.2 ст. 55 Основного Закону України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

За змістом ч.3 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Стосовно поняття «охоронюваний законом інтерес» у тому ж Рішенні Конституційного Суду України вказано, що воно означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Позивачем не вказано які саме були порушені її права, свободи або охоронювані інтереси у сфері публічно-правових відносин, саме у межах розгляду саме цієї справи, та як впливає на них факт не притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Суд зазначає, що в цій справі, обраний ОСОБА_9 спосіб захисту, як оскарження бездіяльності працівника поліції щодо не складення протоколу про адміністративне правопорушення та зобов`язання скласти такий протокол з метою притягнення до адміністративної відповідальності іншу особу, не створить для скаржника жодних юридичних прав та/чи обов`язків.

Крім цього, з огляду на завдання адміністративного провадження, факт притягнення іншої особи до адміністративної відповідальності не може вплинути на особисті права та/або інтереси заявника.

Зазначений висновок наведений у постанові Верховного Суду від 11.07.2020 у справі № 363/3888/17 та є обов`язковим для суду в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Суд зазначає, що справа про адміністративне правопорушення по факту скоєння порушення Правил дорожнього руху була розглянута та з цього питання прийняте судове рішення, яке набрало законної сили, при цьому позивач не була позбавлена можливості надати суду свої доводи та міркування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, довести відсутність своєї вини, довести вину іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди у судовому порядку під час розгляду справи на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №172824 від 02.09.2019.

Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 826/3585/18 та від 11.07.2020 у справі № 363/3888/17.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог у цій частині, відтак такі задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, яка полягає у не проведенні службового розслідування працівниками поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з приводу складення адміністративних матеріалів ДТП 02.09.2019 року за адресою: м.Одеса, вул. Балківська, буд. 181, за участю автомобіля Мini Cooper д.н. НОМЕР_1 та Nissan Juke д.н. НОМЕР_2 , суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (ч.3 ст.3 вказаного Закону).

У відповідності до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення

Так, матеріалами справи підтверджується, ОСОБА_5 звернулась до відповідача зі скаргою від 03.09.2019 (а.с.20-23) щодо проведення службового розслідування по відношенню до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з приводу обставин складання адміністративних матеріалів фіксування дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 02.09.2019..

У відповідності до статті 14 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

У відповідності до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом МВС України від 07 листопада 2018 року №893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктом 2 цього Порядку встановлено, що Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку; надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому міститься вимога щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, за яких стало можливим учинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції»; ознаки дисциплінарного проступку, що призвів до загибелі або поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського під час виконання ним службових повноважень; недотримання підстав та порядку застосування або використання вогнепальної зброї, спеціальних засобів або заходів фізичного впливу; недотримання норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування; втрату поліцейським службового посвідчення та спеціального нагрудного знака (жетона), табельної, добровільно зданої чи вилученої зброї або боєприпасів, нагородної зброї, якщо вона зберігалася в територіальному органі поліції чи його територіальному (відокремленому) підрозділі, а також закладі, установі Національної поліції України, що належать до її управління (далі - органі (підрозділ, заклад, установа) поліції), а також втрату спеціальних засобів поліцейським чи відсутність їх в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, матеріалів досудового розслідування, справ оперативного обліку та справ про адміністративні правопорушення, речових доказів, а також тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження; розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом; порушення законодавства України у сфері фінансово-господарської діяльності органів поліції, а також установ, які належать до сфери управління Національної поліції України, виявлені під час ревізій або перевірок, внутрішніх аудитів; перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядку.

Таким чином, нормами чинного законодавства передбачено виключні підстави для проведення службового розслідування та за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

В свою чергу, постановою Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 465/5648/17 щодо дискреційних повноважень органів внутрішніх справ зазначено, що дискреційні повноваження можуть полягати у виборі вчиняти дії, чи утриматися від вчинення дій, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог. Посадова особа органів внутрішніх справ на власний розсуд приймає рішення чи вчиняти дії, чи утриматися від вчинення дій щодо складання протоколу про вчинення адміністративне правопорушення. А отже, дії посадових осіб органів внутрішніх справ щодо складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення є дискреційними повноваженнями суб`єкта владних повноважень.

З огляду на наведені правові висновки Верховного Суду, складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є дискреційними повноваженнями органу поліції.

Також, слід прийняти до уваги, що поліцейські Плаксієнко О.О. та Шебалдін В.А. виконали свій обов`язок щодо оформлення дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02.09.2019 за участю позивача, про що свідчить вирішення справи №521/16208/19 у Малиновському районному суді м. Одеси.

Відтак, суд погоджується з позицією відповідача, що із скарги ОСОБА_1 з вимогою провести службове розслідування не вбачалось підстав для проведення службового розслідування щодо працівників поліції Плаксієнко О.О., Шебалдіна В.А. з приводу складення адміністративних матеріалів ДТП 02.09.2019 року за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 181, за участю автомобіля Мini Cooper д.н. НОМЕР_1 та Nissan Juke д.н. НОМЕР_2 , оскільки заява не містила достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку працівників поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з приводу складення адміністративних матеріалів дорожньо-транспортної пригоди 02.09.2019.

Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України у листі від 03.10.2019 №В-3370/41/13/03/03-19 (а.с.33-34), зазначило, що на підставі ст.19 Закону України «Про звернення громадян» було проведено об`єктивну, всебічну і вчасну перевірку інформації, яка зазначена у зверненні позивача та що на момент проведення перевірки, не було встановлено фактичних даних про порушення поліцейськими норм діючого законодавства та не встановлено підстав для проведення службового розслідування у відношенні посадових осіб.

Суд дійшов висновку про те, що за результатами розгляду скарги позивача від 03.09.2019 про проведення службового розслідування, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, про що повідомив позивача, відтак відсутні підстави для визнання його бездіяльності протиправною яка полягає у не проведенні службового розслідування працівниками поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з приводу складення адміністративних матеріалів ДТП 02.09.2019 року за адресою: м.Одеса, вул. Балківська, буд. 181, за участю автомобіля Мini Cooper д.н. НОМЕР_1 та Nissan Juke д.н. НОМЕР_2 .

Вимоги позивача зобов`язати Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України провести службове розслідування щодо працівників поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з приводу складення адміністративних матеріалів ДТП 02.09.2019 року за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 181, за участю автомобіля Мini Cooper д.н. НОМЕР_1 та Nissan Juke д.н. НОМЕР_2 , та скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 є похідними від вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача, та з огляду на те, що судом не встановлено протиправності такої бездіяльності, такі вимоги задоволенню не підлягають.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 139, 205, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Управління поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул.Академіка Корольова, буд.5, м.Одеса, 65114, ).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

- ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 );

- ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 );

- ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ).

Суддя О.В. Глуханчук

.