Справа № 540/2782/20
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/2782/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Варняка С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови про накладення штрафу від 03.12.2019 року ВП №24957983,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Херсонській області Лінника Артема Олександровича від 03.12.2019 року виконавче провадження № 24957983 про накладення на штрафу в розмірі 42951,78 грн.;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Голопристанського міськрайнного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь позивача судові витрати у розмірі 840,80 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.03.2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голопристанського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 24957983 з виконання виконавчого листа № 2-123/11 від 16.02.2011 року. У відповідності до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.05.2018 року в рамках виконавчого провадження № 24957983, на підставі заяви стягувача - ОСОБА_1 , державним виконавцем повернуто виконавчий лист № 2-123, виданий 16.02.2011 стягувачу. В цій же постанові державним виконавцем встановлено, що станом на 25.05.2018 року заборгованість відсутня.

13.11.2019 року державним виконавцем Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Лінник Артемом Олександровичем скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.05.2018 року, видану цим же виконавцем Лінником А.О. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-123/11 від 16.02.2011 року.

У зв`язку із реорганізацією територіальних органів Міністерства юстиції відповідно Із постановою державного виконавця Лінника А.О. про скасування процесуального документу від 03.12.2019 в рамках ВП № 24957983 позивач не погоджується з наступних підстав.

По-перше, відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Позивачу не направлялася ані постанова про скасування процесуального документу від 13.11.2019 року, ані постанова про накладення штрафу від 03.12.2019 року, ані будь-які інші документи виконавчого провадження № 24957983.

По-друге, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

На підставі ч. 5 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Тобто, під час повторного звернення виконавче провадження не відновлюється, а відкривається та розпочинається як нове. Таке відкриття не є відновленням раніше завершеного виконавчого провадження.

Таким чином, стягувач мала право повторно звернутись та пред`явити виконавчий лист № 2-123/11 від 16.02.2011 до примусового виконання, а державний виконавець мав відкрити нове виконавче провадження.

Проте, стягувач повторно не пред`являла виконавчий лист до примусового виконання після його повернення у відповідності до постанови від 25.05.2018 року.

У постанові державного виконавця від 13.11.2019 року про скасування процесуального документу, якою скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.05.2018 року, державним виконавцем не зазначено ані підстави для скасування постанови від 25.05.2018 року, ані посилання на норми чинного законодавства, які регулюють це питання.

Відтак, постанова державного виконавця Лінника А.О. є протиправною, фактично свавільною, адже винесена вона безпідставно та не у відповідності до норм чинного законодавства, адже жодною нормою не передбачено такого порядку ведення/здійснення виконавчого провадження.

По-третє, згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Таким чином, постанова виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу мала б бути скасована судом, а не самим виконавцем, і лише після отримання відповідного рішення про скасування постанови про повернення, виконавець мав би відновити виконавче провадження та винести відповідну постанову про відновлення.

Однак, жодної постанови про відновлення виконавчого провадження у ВП № 24957983 немає.

Крім того, позивач зазначає, що у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.05.2018 року, державним виконавцем зазначено, що станом на 25.05.2018 року заборгованість відсутня.

В той же час, 03.12.2019 року виконавець виносить постанову про накладення штрафу на підставі того, що боржником рішення суду не виконується та заборгованість зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за три роки.

З 25.05.2018 року по 03.12.2019 року не пройшло три роки.

Виконавець постановив накласти штраф керуючись ст.ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", але сума штрафу порахована згідно з ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Постановою від 03.12.2019 року на позивача накладено штраф у розмірі 42951,78 грн., а саме це нібито 50 % суми боргу зі сплати аліментів за три роки. Таким чином, борг мав би становити 85903,56 грн. за 2016-2018 року, але виконавець зазначив у постанові від 25.05.2018 року, що станом на 25.05.2018 року заборгованість відсутня.

Рішення виконавця в рамках ВП № 24957983 суперечать один одному, а зазначене в них не відповідає дійсним обставинам.

Ухвалою від 05.10.2020 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 15.10.2020 року.

Ухвалою суду від 15.10.2020 року зупинено провадження в адміністративній справі до набрання законної сили судовим рішення у справі № 654/3323/20.

Ухвалою суду 24.11.2021 року поновлено провадження в адміністративній справі.

Позивач надав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки невідомі.

Згідно з приписами ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до положень частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

На виконанні у Голопристанському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавчий лист, виданий Голопристанським районним судом Херсонської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 липня 2010 року до повноліття дитини, та на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 02 липня 2010 року до 13 жовтня 2012 року.

Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Голопристанського управління юстиції від 02 березня 2011 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-123, виданого Голопристанським районним судом Херсонської області 16 лютого 2011 року.

Постановою державного виконавця Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25 травня 2018 року на підставі заяви стягувача виконавче провадження припинено та повернуто виконавчий лист стягувачу.

31 жовтня 2018 року стягувач ОСОБА_1 звернулася до виконавчої служби із заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, після чого повідомила, що заяви про повернення виконавчого листа та припинення виконавчого провадження не подавала, заборгованість по сплаті аліментів існує у дуже великому розмірі, оскільки ОСОБА_1 аліменти не сплачує протягом тривалого часу.

Постановою начальника Голопристанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Херсонській області Григорян Н. А. від 13 листопада 2019 року на підставі проведеної перевірки визнано дії державного виконавця Лінника А. О. по виконавчому провадженню № АСВП 61099814 незаконними і такими, що суперечать вимогам статей 18, 19, 48 "Про виконавче провадження", та зобов`язано державного виконавця скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 25 травня 2018 року.

Постановою державного виконавця Голопристанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Херсонській області від 13 листопада 2019 року скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 25 травня 2018 року та про відновлення виконавчого провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_1

03.12.2019 року державним виконавцем Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Лінник Артемом Олександровичем винесено постанову про накладення штрафу у сумі 42951,78 грн. на підставі ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 14.01.2020 року задоволено подання державного виконавця Лінник А.О. та видано дублікат виконавчого листа № 2-123/11 від 16.02.2011 року.

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Голопристанського районного суду Херсонської області зі скаргою, у якій просив визнати протиправною та скасувати постанову від 13.11.2019 року державного виконавця виконавчої служби Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування процесуального документу у виконавчому провадженні № 24957983, винесену державним виконавцем Лінником А.О.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.11.2020 року у справі № 654/3323/20 у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця виконавчої служби Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування процесуального документу відмовлено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 13.01.2021 року ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.11. 2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 14.07.2021 року ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.11.2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 13.01.2021 року залишено без змін.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. (п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому, постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Статтю 71 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено частиною 14 відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 03.07.2018 року № 2475-VІІІ, який набрав чинності 28.08.2018 року.

На думку позивача, оскільки заборгованість зі сплати аліментів у нього виникла до набрання чинності редакцією ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець не мав права застосовувати штрафні санкції виходячи з повного розміру заборгованості. В даному випадку, на думку позивача, для розрахунку штрафу має враховуватися лише та частина заборгованості з виплати аліментів, яка виникла за період дії ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд вважає такі доводи позивача необґрунтованими з огляду на наступне.

Як видно з оскаржуваної постанови державного виконавця від 03.12.2019 року, вона прийнята на підставі ч. 14 ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження" з підстав того, що боржником рішення суду не виконується, заборгованість зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Суд зазначає, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Принцип дії закону у часі виходить з того, що закон, як правило, зворотної сили не має, тобто не поширюється на правовідносини, які виникли до його видання. До конкретного факту чи випадку необхідно застосовувати закон, який діяв у момент, коли трапився цей випадок або мав місце даний факт. Це правило відтворює сталість у відносинах між суб`єктами права, впевненість осіб у стабільності їх правового становища, в міцності правопорядку.

Суд звертає увагу, що конструкція ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" чітко вказує на випадки та розміри застосування штрафних санкцій. Зокрема, підставою для застосування штрафних санкцій у розмірі 50 % відсотків є сам факт наявності заборгованості у боржника по сплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

При цьому, згідно з нормою ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки є єдиною та безумовною підставою для застосування до боржника штрафних санкцій. Тобто сама наявність вказаної заборгованості є подією, з якою законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій, визначених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", і в даному не має правового значення, чи виникла дана заборгованість за час дії норми ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" у повному обсязі, чи утворилась частково.

Відтак, оскільки подія (наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки), з якою законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій у розмірі 50 відсотків суми заборгованості з аліментів, відбулась станом на час дії ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем було правомірно прийнято постанову про накладення штрафу від 03.12.2019 року на підставі зазначеної норми права.

Пунктом 3 частини 2 статті 2 КАС України вказано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242 - 246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.О. Варняк

кат. 105000000