Справа № 580/5300/21
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року справа № 580/5300/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 03.06.2021 №98 про відмову у зарахуванні до страхового стажу період догляду за ОСОБА_1 з 15.02.2005 до 09.04.2018;

зобов`язати відповідача зарахуванні до страхового стажу позивача період догляду за ОСОБА_1 з 15.02.2005 до 09.04.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до страхового стажу вищевказаний період догляду за особою з інвалідністю 2 групи, яка потребувала стороннього, догляду. Зазначає, що у вказаний період отримувала відповідну компенсацію, а тому відноситься до застрахованих осіб. Тому просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 13.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами. Встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

01.10.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою, яка за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства. Зважаючи, що позивач отримує пенсію, тобто припинила участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, відсутні підстави для зарахування вищевказаного страхового стажу.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

На звернення позивача від 31.05.2021 щодо набуття стажу, відповідач прийняв рішення від 03.06.2021 №98, яким відмовив у перерахунку позивачу пенсії.

Підставою для прийняття вказаного рішення зазначено, що оскільки позивачу призначено пенсію за віком, період протягом якого вона здійснювала догляд за особою, яка за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, до страхового стажу не зараховується.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд врахував, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з вимогами п. "ж" ст.3 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, особи, які здійснюють догляд за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до п. "є" ч.3 ст.56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Порядок встановлення часу догляду за інвалідом І групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду встановлений п.10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, а саме зазначений час догляду за інвалідом I групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів I групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Отже, відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній органи Пенсійного фонду повинні складати акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду. Проте, даний акт в матеріалах справи відсутній.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з п.9 ч.1 ст.11 Закону №1058-ІV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягає один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

Аналізуючи наведені вище норми, суд дійшов висновку, що до страхового стажу особи зараховується період, в якому непрацюючі працездатні особи, які доглядають дитину-інваліда віком до 16 років, інваліда І групи та пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховним Судом у постанові від 18.07.2018 у справі №348/919/17 (К/9901/2126/18) зроблено правовий висновок, що час догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду в період до 2004 року (включно) зараховується, зокрема, на підставі акта фактичних обставин здійснення догляду за такою особою, а починаючи з 01 січня 2005 року - у разі отримання компенсації по догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, в управлінні праці та соціального захисту населення.

Враховуючи, те що в матеріалах справи відсутні висновки медичного закладу, за період з 15.02.2005 до 09.04.2018, що ОСОБА_1 потребує постійного стороннього догляду, суд дійшов висновку, що зазначений позивачем період догляду обґрунтовано не врахований відповідачем у страховий стаж.

Крім того, суд врахував, що на підставі п.9 ч.1 ст.11 Закону №1058-ІV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу.

Ст.1 Закону №1058-ІV визначено поняття непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Працюючий пенсіонер - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1-7, 11-13 частини першої статті 11 цього Закону.

Оскільки зарахування стажу за період догляду за особою, яка досягла пенсійного віку, передбачено п.9 ч.1 ст.11 Закону №1058-ІV, у розумінні ст.1 Закону №1058-ІV така особа не може вважатися працюючим пенсіонером, а отже - застрахованою особою.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону №1058-ІV участь застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування припиняється, зокрема, у разі якщо застрахованій особі відповідно до цього Закону призначено пенсію і вона не продовжує працювати або якщо застрахована особа відповідно до цього Закону набула права на довічну пенсію чи одноразову виплату.

Як установлено судом та не заперечується сторонами, позивачу у лютому 2008 року було призначено пенсію відповідно до Закону №1058-ІV.

З огляду на викладені норми, суд дійшов висновку, що позивач, отримуючи пенсію з лютого 2008 року припинила участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та відповідно до ст.1 Закону №1058-ІV вважається непрацездатною особою, що виключає зарахування до страхового стажу період її догляду за ОСОБА_1 з 15.02.2005 до 09.04.2018.

В сукупності встановлених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а судовий збір поверненню.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 .

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ