Справа № 420/7834/19
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7834/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сіа Логістік (вул. Вячеслава Чорновола, 4, оф. 40, м. Одеса, 65012, ) до Головного управління ДФС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ), Головного управління ДПС в Одеській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ТОВ Сіа Логістікс до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

від 26 квітня 2019 року № про зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 9879684 грн.;

від 26 квітня 2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму - 500093 грн., в т.ч. 333395 грн. за податковими зобов`язаннями та 166988 грн. за штрафними санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами перевірки, ГУ ДФС здійснені висновки про порушення Позивачем вимог податкового законодавства. Позивач зазначає, що висновки акту перевірки суперечать вимогам законодавства, національним положенням (стандартам) бухгалтерського обліку та фактичним обставинам справи, а прийнятті за результатом перевірки податкові повідомлення-рішення позивач вважає неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, на підставі наступного.

Щодо посилань відповідача на заниження інших доходів, відображених підприємством в р.2240 Звіту про фінансові результати та, відповідно, в р. 01 Декларації з податку на прибуток, внаслідок неврахування в їх складі сум кредиторської заборгованості, за якою минув термін позовної давності, позивач зазначає, що ним правомірно визнавались в балансі зобов`язання з контрагентами-нерезидентами протягом перевіреного періоду, т.я. зазначена заборгованість є чинною. Оцінка сум заборгованості, визначена Відповідачем в акті перевірки, не відповідає показникам обліку Позивача на відповідні дати. Первинні документи, дані аналітичного бухгалтерського обліку, підтверджують дотримання Позивачем вимог законодавства та Національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, а й отже, висновки акту перевірки в цієї частині, необгрунтовані та безпідставні.

Щодо посилань на завищення сум інших операційних витрат, відображених підприємством в р.2180 Звіту про фінансові результати, внаслідок невірного визначення курсових різниць, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування, позивач зазначає, що ним здійснювались відповідні оцінки операцій та зобов`язань в іноземній валюті станом на день здійснення операції та на звітні дати - дати балансу. Протягом звітного року в залежності від зміни курсу долару до національної грошової одиниці, в бухгалтерському обліку позивача визнавались як доходи від операційної курсової різниці так і витрати. Наявність втрат від від`ємних операційних курсових різниць протягом зазначених звітних податкових періодів обумовлено об`єктивними обставинами: суттєвим зростанням курсу долару та наявністю суттєвих сум зобов`язань підприємства в іноземній валюті. Позивач зазначає, що протягом перевіреного періоду ним правомірно визнані витрати та доходи від курсових різниць від оцінки операцій та залишків заборгованості, виражених в іноземній валюті, належним чином відображені у фінансовій звітності та, відповідно, податкових деклараціях. З огляду на зазначене, позивач вважає, що висновки акту перевірки, щодо порушення позивачем норм податкового законодавства та Національних П(С)БО в цієї частині, завищення позивачем сум операційних витрат, є необґрунтованими.

Щодо посилань на неправомірне врахування різниць, що виникають відповідно до вимог ПКУ, та зменшують фінансовий результат до оподаткування на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років, позивач зазначає, що на дату подання податкової декларації за 2016р. Позивачем правомірно враховано попередньо задекларовані результати діяльності за 2014 та 2015 роки. Вимоги відповідача щодо необхідності надання «відповідних документів», без зазначення саме яких документів не вистачає, є необґрунтованими.

Враховуючі вищевикладене, позивач вважає, що висновки акту про результати планової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «СІА ЛОГІСТІК» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.06.2016р. по 31.08.2019р., від 22 березня 2019р. №465/15-32-14-01/38019023 ГУ ДФС в Одеській області є необґрунтованими, такими, що не відповідають вимогам законодавства України,.

Ухвалою суду від 16.01.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження.

14.02.2020 року від представника Головного управління ДФС в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги позивача є повністю необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Проведеною перевіркою встановлено, що станом на звітні дати перевіреного періоду за бухгалтерським рахунком 632 обліковується кредиторська заборгованість по контрагентам - нерезидентам заборгованість за зобов`язаннями за якими, минув строк позовної давності.

Перевіркою повноти визначення фінансового результату до оподаткування (прибутку), визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку за період з 01.01.2016 по 30.09.2018 встановлено його заниження.

Проведеною перевіркою встановлено, що в складі Інших операційних витрат за рядком 2180 Звіту про фінансові результати підприємством ТОВ «Сіа Логістік» було невірно розраховано витрати від операційних курсових різниць від перерахунку заборгованості в іноземній валюті.

Також, перевіркою встановлено, що ТОВ «Сіа Логістік» занижено фінансовий результат до оподаткування за рахунок невірного визначення курсових різниць.

Проведеною перевіркою встановлено, що ТОВ «Сіа Логістік» в Декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік неправомірно враховано Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України та, відповідно, зменшено фінансовий результат до оподаткування на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років на ту ж суму без підтвердження такого від`ємного значення відповідними документами.

З наведених підстав відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 17.03.2020 року з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, задля захисту життя та здоров`я учасників справи зупинено провадження по справі до 06.04.2020 року.

Ухвалою суду від 06.04.2020 року, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, задля захисту життя та здоров`я учасників справи, продовжено строк зупинення провадження по справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою суду від 21.09.2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, провадження по справі № 420/7834/19 було поновлено за клопотанням представника позивача.

У зв`язку з реорганізацією ГУ ДФС в Одеській області, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року № 537, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року № 893 та наказу Державної податкової служби України від 30.09.2020 № 529, ухвалою суду від 21.09.2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, Головне управління ДПС в Одеській області як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44069166) було залучено в якості другого відповідача по справі № 420/7834/19.

12.10.2021 року від представника Головного управління ДПС в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги позивача є повністю необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому суд зазначає, що зміст відзиву Головного управління ДПС в Одеській області фактично повторює зміст відзиву Головного управління ДФС в Одеській області, поданого до суду 14.02.2020 року.

Також до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що відзив відповідача не містить інших висновків та обґрунтувань, ніж ті, які зазначені в акті перевірки, а також відсутні будь які додаткові документальні докази, що підтверджують заперечення відповідача.

Ухвалою суду від 12.10.2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті на 26.10.2021 року.

Ухвалою суду від 26.10.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС в Одеській області про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції з огляду на той факт, що заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції надійшла до суду 25.10.2021 року, з пропуском строку, передбаченого ч. 2 ст.195 КАС України, оскільки розгляд справи у судовому засіданні призначений на 26.10.2021 року

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, та у зв`язку з відсутністю потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, керуючись приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 26.10.2021 року, продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіа Логістік» (далі ТОВ «Сіа Логістік», код за , зареєстроване 02.02.2012 року. Основними видами діяльності є: 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (основний); 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; 45.40 Торгівля мотоциклами, деталями та приладдям до них, технічне обслуговування і ремонт мотоциклів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

В період з 22.02.2019 року по 15.03.2019 року, посадовими особами Головного управління ДФС в Одеській області проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «Сіа Логістік», код за , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2018 року.

За результатами перевірки 22.03.2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області складено акт №465/15-32-14-01/38019023 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Сіа Логістік», код за , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2018 року.

В ході перевірки було встановлено, серед іншого, наступні порушення:

п.п. 14.1.11 п.14.1 ст.14. п.44.1, 44.2 ст.44, п.п. 134.1.1 п.134.1 ст. 134, п.п. 140.4.2 п.140.4 ст.140 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755 - VІ iз змінами та доповненнями в результаті чого встановлено заниження нарахованої суми податку на прибуток всього в розмірі 333 395 грн., в тому числі: 2016 рік - заниження на 12 105 грн.; 2017 рiк - заниження на 78 945 грн.; 3 квартали 2018 року - заниження на 242 345 грн.; а також зменшено вiд`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток в розмiрi 9 879 684 грн., в тому числi: 2016 рiк - зменшено на 10 624 790 грн.; 2017 рiк - зменшено на 10 363 999 грн., 3 квартали 2018 року - зменшено на 9 879 684 грн.

На підставі акту перевірки від 22.03.2019 року №465/15-32-14-01/38019023 Головне управління ДФС в Одеській області прийняло, серед іншого, наступні податкові повідомлення-рішення:

від 26 квітня 2019 року № про зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 9879684 грн.;

від 26 квітня 2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму - 500093 грн., в т.ч. 333395 грн. за податковими зобов`язаннями та 166988 грн. за штрафними санкціями.

Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України).

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.21 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім НБУ), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до положень п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки", крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПКУ, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Підпунктом 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема: а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Згідно п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом

зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку. Підприємства, які мають право ведення спрощеного обліку доходів і витрат та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, можуть узагальнювати інформацію в регістрах бухгалтерського обліку без застосування подвійного запису.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах:

повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі;

автономність - кожне підприємство розглядається як юридична особа, відокремлена від її власників, у зв`язку з чим особисте майно та зобов`язання власників не повинні відображатися у фінансовій звітності підприємства;

послідовність - постійне (з року в рік) застосування підприємством обраної облікової політики. Зміна облікової політики можлива лише у випадках, передбачених національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку у державному секторі, і повинна бути обґрунтована та розкрита у фінансовій звітності;

безперервність - оцінка активів та зобов`язань підприємства здійснюється виходячи з припущення, що його діяльність буде тривати й надалі;

нарахування - доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів;

превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми;

єдиний грошовий вимірник - вимірювання та узагальнення всіх господарських операцій підприємства у його фінансовій звітності здійснюються в єдиній грошовій одиниці;

інших принципах, визначених міжнародними стандартами або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі залежно від того, які з наведених стандартів застосовуються підприємством.

Відповідно до ч. 6 ст. 8 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Так, згідно змісту акту перевірки від 22.03.2019 року №465/15-32-14-01/38019023 встановлено заниження інших доходів, відображених підприємством в р.2240 Звіту про фінансові результати та, відповідно, в р. 01 Декларації з податку на прибуток, внаслідок неврахування в їх складі сум кредиторської заборгованості, за якою минув термін позовної давності, на загальну суму 647 725 грн., в тому числі: за 3 квартали 2017 року - 384 860 грн.; за 2017 рік - 438 581 грн.; за 1 квартал 2018р. - 51 374 грн.; за 1 півріччя 2018 року - 87 752 грн.; за 3 квартали 2018 року - 209 144 грн., чим, на думку відповідача, порушені пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14; п.44.1, 44.2, ст. 44; пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України; ст. 257 Цивільного Кодексу України від 16.01,2003р. № 435-IV; п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 29.11.99. № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.99р. № 860/4153.

Згідно тексту акту перевірки (арк.,6) Відповідачем здійснені висновки щодо не врахування Відповідачем в складі Доходів від будь - якої діяльності за рядком 01 Декларації доходів у вигляді кредиторської заборгованості, за якою минув термін позовної давності всього на суму 647 725 грн., в тому числі по вищезазначеним періодам.

За твердженням Відповідача, заборгованість перед нерезидентами Expotrade Global Limited, (Гонконг, контракт від 25.07.2015р. № 2507/2015) та NІCOS GROUP LTD (Беліз, контракт від 03.02.2015р. № 15-0302), є такою, за якою минув строк позовної давності. Зокрема:

станом на 30.09.17р. - в сумі 384 860 грн. за контрактом № 2507/2015 від 25.07.19р. Expotrade Global Limited;

станом на 31.12.17р. - в сумі 438 581 грн. за контрактом № 2507/2015 від 25.07.19р. Expotrade Global Limited;

станом на 31.03.2018р. - в сумі 489 955 грн. за контрактом № 2507/2015 від 25.07.19р. Expotrade Global Limited;

станом на 30.06.2018р. - в сумі 526 333 грн. за контрактом № 2507/2015 від 25.07.19р. Expotrade Global Limited; за контрактом № 15-0302 від 03.05.2015р. NICOS GROUP LTD;

станом на 30.09.2018р. - в сумі 647 725 грн. за контрактом № 2507/2015 від 25.07.19р. Expotrade Global Limited; за контрактом № 15-0302 від 03.05.2015р. NICOS GROUP LTD.

Щодо взаємовідносин позивача з зазначеними контрагентами суд зазначає, що з Expotrade Global Limited (Гонконг) позивачем було укладено контракт від 25.07.2015р. № 2507/2015, за яким здійснювалось постачання товарів (автомобілів, запасних частин до них, мотоциклів, запасних частин до них), в тому числі, в перевіреному періоді.

Станом на 31 грудня 2016р. заборгованість перед зазначеним контрагентом склалася в сумі 1 898 971,49 дол. США, що за курсом НБУ 27,19085 на зазначену дату становить 51 634 664 грн.

На подальші звітні дати сума заборгованості в валюті платежу - не змінювалась, зокрема, за датами, зазначеними в акті перевірки:

на 30 вересня 2017р. - 1 898 971,49 дол. США, або 50 362 801,39 грн. за курсом НБУ 26,521094 грн./дол.;

на 31 грудня 2017р. - 1 898 971,49 дол. США, або 53 298 856,28 грн. за курсом НБУ 28,0672223 грн./дол.;

на 31 березня 2018р. - 1 898 971,9 дол. США, або 50 405 336,45 грн. за курсом НБУ 26,543493 грн./дол.;

на 30 червня 2018р. - 1 898 971,49 дол. США, або 49 732 487,18 грн. за курсом НБУ 26,18917 грн./дол.;

на 30 вересня 2018р. - 1 898 971,49 дол. США, або 53 737 592,35 грн. за курсом НБУ 28,298262 грн./дол.;

Зазначені показники підтверджуються даними аналітичного бухгалтерського обліку - журналу-ордеру рахунку 632 на відповідні звітні дати.

Терміни проведення розрахунків за поставлений товар сторонами був визначений в п. 4.1 р.4 Контракту від 25.07.2015р. № 2507/2015 - «або шляхом часткової або повної передплати, або шляхом здійснення платежів протягом 90-та календарних днів, починаючі з дати митного оформлення партії товару».

В жовтні 2015 року, шляхом підписання додаткової угоди № 1 від 25.10.2015р. до Контракту від 25.07.2015р. № 2507/2015, сторонами погоджений інший порядок проведення розрахунків. Пункт 4.1 Контракту викладений в новій редакції за яким визначений кінцевий термін проведення повного розрахунку Покупця - не пізніше 25 жовтня 2020 року.

Загальна остаточна сума зобов`язання Покупця перед нерезидентом, визнана шляхом підписання сторонами акту звіряння від 30 жовтня 2016 року.

Таким чином суд робить висновок, що позивачем правомірно визнавались на балансі зобов`язання з контрагентом-нерезидентом протягом перевіреного періоду, оскільки зазначена заборгованість була чинною, та додатково підтверджена Покупцем за актом звіряння.

Щодо взаємовідносин позивача з NICOS GROUP LTD (Беліз), суд зазначає, що позивачем було укладено контракт від 03.02.2015р. № 15-0302, за яким здійснювалось постачання легкового автомобілю, марки Mersedes-Benz, вартістю 20 000 дол. США. Розмитнення проведено 11.06.2015р.

Згідно п. 4.1 р.4 Контракту від 03.02.2015р. № 15-0302, сторонами визначений порядок проведення оплати за отриманий товар - протягом 90-та календарних днів, починаючі з дати отримання товару. В липні 2015 року, додатковою угодою № 1 від 03 липня 2015р. до основного Контракту, сторонами змінені терміни проведення Покупцем розрахунків. Пункт 4.1 Контракту викладений в новій редакції за яким визначений кінцевий термін проведення повного розрахунку Покупця - не пізніше 03 лютого 2020 року.

Загальна остаточна сума зобов`язання Покупця перед нерезидентом, визнана шляхом підписання сторонами акту звіряння від 31 грудня 2016 року.

За даними бухгалтерського обліку Позивача, протягом всього перевіреного періоду зобов`язання визнавались в сумі, еквівалентній 20 000 дол. США, і на звітні дати, становили:

на 31 грудня 2016р. -20 000 дол. США, або 543 817,16 грн. за курсом НБУ 27,190898 грн./дол..;

на 30 вересня 2017р. - 20 000 дол. США, або 530 421,88 грн. за курсом НБУ 26,521094 грн./дол.;

на 31 грудня 2017р. - 20 000 дол. США, або 561 344,45 грн. за курсом НБУ 28,0672223 грн./дол.;

на 31 березня 2018р. - 20 000 дол. США, або 530 869,86 грн. за курсом НБУ 26,543493 грн./дол.;

на 30 червня 2018р. - 20 000 дол. США, або 523 783,40 грн. за курсом НБУ 26,18917 грн./дол.;

на 30 вересня 2018р. - 20 000 дол. США, або 565 965,24 грн. за курсом НБУ 28,298262 грн./дол.

Таким чином суд дійшов висновку, що позивачем правомірно визнавались на балансі зобов`язання з контрагентом-нерезидентом протягом перевіреного періоду, оскільки зазначена заборгованість була чинною, та додатково підтверджена Покупцем за актом звіряння.

Суд зазначає, що оцінка сум заборгованості, визначена відповідачем в акті перевірки, не відповідає показникам обліку позивача на відповідні дати. Будь які пояснення щодо обраної Відповідачем методики обрахунку в акті перевірки - відсутня. Також, не приводиться деталізація сум заборгованості в розрізі перелічених постачальників-нерезидентів.

При цьому висновки акту перевірки щодо визнання вищезазначеної заборгованості такою, за якою минув строк позовної давності, суперечать нормам Цивільного Кодексу України.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Суд зазначає, що юридичні документи, погоджені позивачем з постачальниками свідчать про не настання початку перебігу строку позовної давності, відповідно ч. 5 ст. 261, ЦК України. На звітні дати перевіреного періоду строк виконання зобов`язання - не сплинув. В свою чергу позивач не заперечує щодо наявності в нього на звітні дати зазначених зобов`язань.

Тому, кредиторська заборгованість позивача перед постачальниками - нерезидентами Expotrade Global Limited, (Гонконг) та NICOS GROUP LTD (Беліз) станом на час проведення перевірки була чинною, та не відповідала ознакам «безнадійної заборгованості» в розумінні пп. 14.1.11 п.14.1 ст. 14 ПКУ, як це зазначалось відповідачем.

За Національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, доходом звітного періоду визнається лише зобов`язання, яке не підлягає погашенню.

Так, згідно п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом МФУ від 31.01.2000р. № 20 (із подальшими змінами та доповненнями): «зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду».

Таким чином, первинні документи, дані аналітичного бухгалтерського обліку, підтверджують дотримання Позивачем вимог законодавства та Національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, а й отже, висновки акту перевірки в цієї частині, необгрунтовані та безпідставні.

Також актом перевірки від 22.03.2019 року №465/15-32-14-01/38019023 встановлено завищення сум інших операційних витрат, відображених підприємством в р.2180 Звіту про фінансові результати, внаслідок невірного визначення курсових різниць, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування всього на суму 5 367 150 грн.: в тому числі: за 2016 рік - на 4 714 250 грн.; за 3 квартали 2018 року - 652 900 грн., чим, на думку Відповідача, порушені п.44.2 ст. 44; пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України, п. 7,8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 10.08.2000р. № 193, (далі за текстом - П(С)БУ 21).

З тексту акту перевірки вбачається, що відповідачем зроблено висновок щодо завищення Позивачем сум витрат при визначенні фінансового результату до оподаткування, за рахунок врахування в складі Інших операційних витрат за рядком 2180 Звіту про фінансові результати «невірно розрахованих» витрат від операційних курсових різниць від перерахунку заборгованості в іноземній валюті.

За твердженням Відповідача, платником податку порушені п. 44.2 ст.44; пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПКУ, П(С)БО 21 «Вплив змін валютних курсів». На підставі ст. 83 ПКУ, здійснюються висновки про заниження Позивачем фінансового результату до оподаткування, всього на суму 5 367 150 грн.: в тому числі: за 2016 рік - на 4 714 250 грн.; за 3 квартали 2018 року - 652 900 грн.

Протягом перевіреного періоду згідно даним аналітичного бухгалтерського обліку, первинним документам, Позивачем здійснювались операції з постачання імпортованих товарів з визнанням зобов`язань в іноземній валюті - доларах США.

В 2016 році: станом на 01 січня 2016р. загальна заборгованість в іноземній валюті за кредитом рахунку 632 становила 782 533, 69 дол. США, що еквівалентно 18 781 331,30 грн. за курсом НБУ на 31 грудня 2015р. (24,0007 грн./дол.);

станом на 31 грудня 2016р. загальна сума кредиторської заборгованості врахована в сумі 3 753 542,05 дол. США, еквівалентних 102 062 028, 86 грн. за курсом НБУ на відповідну звітну дату (27,1909 грн./дол.).

Приведені суми підтверджуються даними журналу - ордеру до рахунку 632, та відповідним чином відображені в Фінансовій звітності - в р. 1615 балансу на 31.12.2016р.

Зростання сум кредиторської заборгованості протягом звітного року обумовлено придбанням імпортованого товару та здійсненням переоцінки заборгованості в іноземній валюті в національну грошову одиницю звітності - гривню, в зв`язку зі зміною курсу валюти станом на звітні дати.

За 9 місяців 2018 року: станом на 01 січня 2018р. загальна заборгованість в іноземній валюті за кредитом рахунку 632 врахована в сумі 4 820 810,44 дол. США, що еквівалентно 135 306 761,65 грн. за курсом НБУ на 31 грудня 2017р. (28,0672223 грн./дол.);

станом на 30 вересня 2018р. - в сумі 7 406 759,46 дол. США, еквівалентних 209 598 419,77 грн. за курсом НБУ на відповідну звітну дату (28,298262 грн./дол.).

Приведені суми підтверджуються даними журналу - ордеру до рахунку 632, та відповідним чином відображені в Фінансовій звітності - в р. 1615 балансу на 30.09.2018р.

Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом МФУ від 10 серпня 2000 року № 193 (із подальшими змінами та доповненнями) визначено:

операції в іноземній валюті під час первісного визнання відображаються у валюті звітності шляхом перерахунку суми в іноземній валюті із застосуванням валютного курсу на початок дня, дати здійснення операції (дати визнання активів, зобов`язань, власного капіталу, доходів і витрат) - п.5 П(С)БО 21;

на кожну дату балансу монетарні статті в іноземній валюті відображаються з використанням валютного курсу на кінець дня дати балансу - п.7 П(С)БО 21;

визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату балансу, а також на дату здійснення господарської операції в її межах або за всією статтею (відповідно до облікової політики). Для визначення курсових різниць на дату балансу застосовується валютний курс на кінець дня дати балансу - п.8 П(С)БО 21;

монетарні статті - статті балансу про грошові кошти, а також про такі активи й зобов`язання, які будуть отримані або сплачені у фіксованій (або визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів - п.4 П(С)БО 21;

курсові різниці від перерахунку грошових коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей про операційну діяльність відображаються у складі інших операційних доходів (витрат) - п.8 П(С)БО 21.

В відповідності до встановлених П(С)БО правил та процедур, позивачем здійснювались відповідні оцінки операцій та зобов`язань в іноземній валюті станом на день здійснення операції та на звітні дати - дати балансу.

Протягом звітного року в залежності від зміни курсу долару до національної грошової одиниці, в бухгалтерському обліку Позивача визнавались як доходи від операційної курсової різниці так і витрати.

В 2016 році в бухгалтерському обліку (рахунку 632) визнані доходи від операційної курсової в загальній сумі 3 616 612, 73 грн. (проводка в обліку Дт 632 Кт 714), та витрати в загальній сумі - 10 182 424, 01 грн.(проводка в обліку Дт 945 Кт 632).

Відповідні показники відображені Позивачем в Звіті про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2016р.: доходи - в р.2120 Звіту в складі інших операційних доходів 3617,0 т. грн.; витрати - в р 2180 Звіту - в складі загальної суми інших операційних витрат - 10185,0 т грн.

За три квартали 2018 року в бухгалтерському обліку визнані витрати від операційної курсової різниці в загальній сумі 4 917 654,76 грн. (проводка в обліку Дт 945 Кт 632), відображені в р. 2180 Звіту про фінансові результати за 9 місяців 2018 року в складі загальної суми операційних витрат.

Наявність втрат від від`ємних операційних курсових різниць протягом зазначених звітних податкових періодів обумовлено об`єктивними обставинами, а саме зростанням курсу долару з 24.0007 грн./дол. на початок 2016 року до 27.1909 грн./дол. на кінець 2016 року, та 28,298262 грн./дол. на 30 вересня 2018р.) та наявністю суттєвих сум зобов`язань підприємства в іноземній валюті.

Поряд з цим, валютна заборгованість, врахована в обліку Позивача відповідає визначенню монетарної, в розумінні П(С)БО 21, є реальною, та відповідно, підлягає належному перерахунку на звітні дати балансу.

Разом з цим, в акті перевірки відповідачем не зазначається в чому саме полягає невірність визначення Позивачем курсових різниць в 2016 році та за три квартали 2018 року, приведені показники завищення операційних витрат не обґрунтовані джерелами отриманої інформації та не наведені належні розрахунки.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що висновки акту перевірки, щодо порушення Позивачем норм податкового законодавства та Національних П(С)БО в цієї частині, завищення Позивачем сум операційних витрат за 2016 рік - на 4 714 250 грн.; за 3 квартали 2018р. - на 652 900 грн. є безпідставними та необґрунтованими.

Також актом перевірки від 22.03.2019 року №465/15-32-14-01/38019023 встановлено неправомірне врахування різниць, що виникають відповідно до вимог ПКУ, та зменшують фінансовий результат до оподаткування на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. На думку ГУ ДФС, підприємством не підтверджено суму від`ємного значення об`єкту оподаткування минулих років на загальну суму 10 363 999 грн., в тому числі: за 2016 рік - на 5 977 790 грн., за 2017 рік - 10 624 790 грн.; за 3 квартали 2018 року - 10 363 999 грн., чим порушені п. 134.1 ст. 134, пп. 140.4.2 п. 140.4 ст. 140 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до змісту акту перевірки, відповідачем здійснені висновки щодо завищення платником податку від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в Декларації з податку на прибуток за 2016 рік на суму (-) 5 977 790 грн., внаслідок відсутності у Позивача «підтвердження такого від`ємного значення відповідними документами».

За твердженням Відповідача, платником порушені п. 134.1 ст. 134 ПКУ; пп.140.4.2 п.140.4 ст.140 ПКУ. За результатами перевірки, різниці, що виникають відповідно до ПКУ, всього зменшені на 10 363 999 грн., в тому числі: за 2016 рік - зменшено на 5 977 790 грн., за 2017 рік - 10 624 790 грн., за 3 квартали 2018р. - зменшено на 10 363 999 грн.

Від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток відображено Позивачем в р. 03 РІ Декларації (рядок 3.2.4 додатка РІ) за 2016 рік в сумі 5 977 790 грн., яка складається з:

Фінансового результату, отриманого за наслідками 2014 звітного року - в сумі (-) 1 494 579 грн. (р. 06.4.12 Декларації за 2014р., р. 2350 Звіту про фінансові результати за 2014 рік);

Фінансового результату, отриманого за наслідками 2015 звітного року - в сумі (-) 4 483 200 грн. (р.02 Декларації за 2015 р., р. 2350 Звіту про фінансові результати за 2015 рік).

Зазначені показники належним чином задекларовані та підтверджені показниками фінансової звітності.

Крім того, період діяльності 2014 рік та 3 квартали 2015 року був охоплений позаплановою виїзною документальною перевіркою, проведеною ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області в 2015 році, за наслідками якої був складений акт від 11 листопада 2015р. № 3412/22-03/38019023.

Висновки зазначеної перевірки щодо завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування за 2014 рік на 1 494 579 грн., та прийняті на їх підставі повідомлення - рішення були скасовані у повному обсязі.

Відповідна інформація щодо цього зазначена в акті перевірки від 22 березня 2019р. № 465/15-32-14-01/38019023.

Отже, на дату подання податкової декларації за 2016р. Позивачем правомірно врахований результат діяльності за 2014 рік в попередньо задекларованій сумі (-) 1 494 579 грн., та будь-якому коригуванню не підлягає.

Відповідно до пп. 140.4.2 п. 140.4 ст. 140 ПК України, фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Законодавцем не встановлюються будь-які вимоги щодо необхідності безперервного підтвердження платником податків сум від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток, що переносяться з попередніх звітних податкових років. Окремий порядок, передбачений пунктом 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" стосується збитків, отриманих станом на 01 січня 2012р., отже, в даному випадку, незастосовний.

Вимоги Відповідача щодо необхідності надання «відповідних документів» (без зазначення саме яких документів не вистачає), не мають під собою належного правового обґрунтування.

Суд зазначає, що саме лише зазначення в акті перевірки про відсутність документів не є достатньою підставою для непідтвердження сум від`ємного значення об`єкту оподаткування за попередні податкові звітні роки, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку. В даному випадку, ґрунтовних недоліків щодо поданих позивачем документів не встановлено та не виказано.

Суд вважає, що достатніми документами, що підтверджують суми від`ємного значення об`єкту оподаткування за попередні податкові звітні роки, є податкові декларації та фінансова звітність, подані до органу ДПС.

Таким чином суд дійшов висновку, що в податковій декларації з податку на прибуток за 2016р. Позивачем правомірно врахований результат діяльності за 2015 рік в попередньо задекларованій сумі (-)4 483 200 грн.

З огляду на зазначене, у сукупності, суд вважає неправомірним визнання відповідачем заниження позивачем податку на прибуток всього на 333 395 грн.

Підсумовуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 26 квітня 2019 року № про зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 9879684 грн. та від 26 квітня 2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму - 500093 грн., в т.ч. 333395 грн. за податковими зобов`язаннями та 166988 грн. за штрафними санкціями, є протиправними та такими, що належать до скасування.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 21020 грн., у зв`язку з чим суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь Позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 22700 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Сіа Логістік (вул. Вячеслава Чорновола, 4, оф. 40, м. Одеса, 65012, ) до Головного управління ДФС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ), Головного управління ДПС в Одеській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 квітня 2019 року № про зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 9879684 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 квітня 2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму - 500093 грн., в т.ч. 333395 грн. за податковими зобов`язаннями та 166988 грн. за штрафними санкціями.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сіа Логістік (вул. Вячеслава Чорновола, 4, оф. 40, м. Одеса, 65012, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 21020 (двадцять одна тисяча двадцять) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук