Справа № 640/18325/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2021 року місто Київ №640/18325/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як

відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (),

Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (),

Державної податкової служби України

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.11.2017 №108424-13, від 05.02.2020 №Р/0-2650, від 05.12.2019 №-1007, від 05.12.2019 №44229-5705-1007/2, від 05.12.2019 №-1007/1, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, Державної податкової служби України, в якій просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управління Державної податкової служби у місті Києві, про нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податку на нерухоме майно, відмінне від земельної від 23.11.2017 №108424-13 на суму 29450,94 грн., від 05.02.2020 №Р/0-2650 на суму 65146,12 грн.;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управління Державної податкової служби у Київській області, про нарахування ОСОБА_1 земельного податку від 05.12.2019 №-1007 на суму 14,87 грн.; №-1007 на суму 169,73 грн.; №-1007/2 на суму 101,84 грн.; №-1007/1 на суму 5,94 грн.;

- зобов`язати Державну податкову службу України як орган, що забезпечує адміністрування податків та зборів та технічне супроводження інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, - виключити з інтегрованої картки платника податків - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відомості про наявність податкових зобов`язань (податкового боргу (недоїмки)) за грошовими зобов`язаннями зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та земельного податку;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Київській області внести податковою адресою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) наступну адресу: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила про протиправність нарахованого відповідачем-1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки податкові повідомлення-рішення від 23.11.2017 №108424-13 на суму 29450,94 грн., від 05.02.2020 №Р/0-2650 на суму 65146,12 грн. були направлені не за адресою місцепроживання позивача, що стало підставою для ускладнення виконання позивачем своїх конституційних обов`язків зі сплати податку, та, як наслідок, призвело до того, що позивач позбавлений був можливості належним чином, у порядку, визначеному Податковим кодексом України, сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної, чи пройти звірку з податковими органами.

Стосовно нарахування позивачу земельного податку остання зазначила про те, що для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд позивачеві належить земельна ділянка площею 0,25 га. за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с. Хлепча; для ведення особистого селянського господарства площею 0,316 га. Позивачеві належить земельна ділянка площею 0,316 га. за адресою Київська обл., Васильківський р-н, с. Хлепча. Розміри цих ділянок відповідають граничним нормам, а тому позивач вважає, що вона має бути звільнена від земельного податку як пенсіонер за віком.

На думку позивача, нарахування земельного податку за час перебування її на пенсії за віком (з 2011 року) здійснено з порушенням вимог Податкового кодексу України, а тому податкові повідомлення-рішення від 05.12.2019 №-1007 на суму 14,87 грн.; №-1007 на суму 169,73 грн.; №-1007/2 на суму 101,84 грн.; №-1007/1 на суму 5,94 грн. про проведення таких нарахувань земельного податку за будь-який період мають бути скасовані та внесені відповідні зміни до інтегрованої картки платника податку ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням її від сплати такого податку.

Позивач зауважив, що відповідачами не було дотримано вимог податкового законодавства в частині нарахування податку на нерухоме майно і порядку повідомлення позивача про проведені йому нарахування та в частині нарахування земельного порядку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2020 позовну заяву залишено без руху. Позивач у встановлені судом строки усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.08.2020 прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/18325/20 та визначено, що справа буде розглядатись без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2021 замінено відповідачів по справі №640/18325/20:

- з Головного управління Державної податкової служби у місті Києві () на Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби Україїни (04116, місто Київ, вул.Шолуденка, будинок 33/19, );

- з Головного управління Державної податкової служби у Київській області () на Головне управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби Україїни (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5А, ).

Через кацелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 08.09.2020 від Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (надалі - відповідач-2) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача-2 з позовними вимогами не погоджується та вважає, що підстави для задоволення позову відсутні з огляду на те, що в ІС «Податковий блок» в реєстрі платників земельного податку з фізичних осіб за позивачем зареєстровано земельні ділянки за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Хлепча, призначення земельних ділянок: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, площею 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства, площею 0,316 га. Разом з тим, 10.08.2020 до Васильківського управління ГУ ДПС України в Київській області надійшла заява ОСОБА_1 за № 79805/Адв/10-36 разом з копією пенсійного посвідчення від 02.08.2011. В інформаційній системі ДПС України в реєстрі платників земельного податку з фізичних осіб встановлено пільгу (відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 02.08.2011 року) на ділянку цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,316 га.

Стосовно земельної ділянки, яка знаходиться за адресою Київська область, Васильківський район, с. Хлепча, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, площею 0,316 га. представник відповідача-2 вказав на те, що програмним забезпеченням АІС Податковий Блок в автоматичному режимі було помилково сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 05.12.2019 за № -1007 на суму 14.87 грн. за 2019 рік, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення від 05.12.2019 р. за № -1007 на суму 14,87 грн. за 2019 рік скасовано. Разом з тим, представник відповідача-2 зауважив, що стосовно земельної ділянки, яка знаходиться за адресою Київська область, Васильківський район, с. Хлепча, в програмному забезпеченні АІС Податковий Блок внесено тип земельної ділянки: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, площею 0,25 га, а відповідно до поданих заяв тип земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до п. 286.5 статті 286 Податкового кодексу платники земельного податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку; розмір ставки податку; нарахованої суми плати за землю.

Отже, на думку відповідача-2, нарахування, здійснене за податковими повідомленнями рішеннями від 05.12.2019 №-1007 на суму 169,73 грн. №-1007/2 на суму 101,84 грн. та №-1007/1 на суму 5,94 грн. відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки розрахунки були здійснені у відповідності до рішення Великосолтанівської сільської ради від 22.06.2018 №7 "Про встановлення ставок з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

До суду 11.09.2021 від Державної податкової служби України (надалі - відповідач-3) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача-3 з позовними вимогами не погоджується та вважає, що для задоволення позову підстави відсутні, оскільки податкові повідомлення-рішення від 05.12.2019 №-1007, №-1007/2 та №-1007/1 були прийняті на підставі розрахунків у відповідності до рішення Великосолтанівської сільської ради від 22.06.2018 №7 "Про встановлення ставок з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 14.09.2020 від Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (надалі відповідач-1) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача-1 з позовними вимогами не погоджується, вважає їх необгрунтованими та безпідставними, оскільки відповідно до інформації з бази даних контролюючого органу, даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем закріплене майно за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 646 кв.м. Так, Головним управління ДПС у м. Києві здійснено нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме податкових повідомлень-рішень: за 2016 рік №108424-13 від 23.11.2017р. на суму 29450,94 грн., податкового зобов`язання, що направлено засобами поштового зв`язку гр. ОСОБА_1 рекомендованим листом на адресу реєстрації, який повернувся до ГУ ДПС у м. Києві з приміткою «інші причини не вручення»; за 2017 рік №0-2650 від 08.05.2018р. на суму 35336,00 грн., податкового зобов`язання, що направлено засобами поштового зв`язку гр. ОСОБА_1 рекомендованим листом на адресу реєстрації та отримано особисто під підпис 27.06.2018 рік; за 2018 рік №10-2650 від 04.04.2019 на суму 29810,12 грн., податкового зобов`язання, що направлено засобами поштового зв`язку гр. ОСОБА_1 рекомендованим листом на адресу реєстрації, який повернувся до ГУ ДПС у м. Києві з приміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» 10.07.2019 рік. В ході проведеного аналізу та наданої інформації встановлено, що при направленні засобами поштового зв`язку податкових повідомлень-рішень за 2017-2018 роки, вказано невірну податкову адресу платника податку ОСОБА_1 , в результаті чого в інтегрованій картці платника податку за кодом платежу 18010200 в Васильківському районі виникла неправомірна заборгованість з податку нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкт житлової нерухомості в сумі 65146,12 грн., у зв`язку з чим податкові повідомлення-рішення № 0-2650 від 08.05.2018р. на суму податкового зобов`язання 35336,00 грн., за податковий період 2017 рік та №10-0 від 04.04.2019 р. на суму податкового зобов`язання 29810,12 грн., за податковий період 8 рік були скасованими.

Разом з тим, як зазначив представник відповідача-1, контролюючим органом позивачу було сформовано нове податкове повідомлення рішення № Р/0-2650 від 05.02.2020 за період 2017- 2018 роки на суму податкового забов`язання 65146,12 грн., по податку нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єктом житлової нерухомості ( АДРЕСА_2 , загальною площею 646 кв.м.). Додатково представник відповідача-1 пояснив, що підтвердження про отримання податкового повідомлення- рішення рішення № Р/0-2650 від 05.02.2020 за період 2017-2018 роки, на суму податкового зобов`язання у розмірі 65 146, 12 грн. позивачем відсутні. Однак, відповідачем-3 зроблено запит від 02.04.2020 №58728/10/26-15-33-14-24 до КМД УДППЗ "Укрпошта" щодо надання інформації про вручення поштової кореспонденції, рекомендованого листа з повідомленням про вручення поштового відправлення за №121 позивачу за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 10.09.2020 відповідь на запит не була надана.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 23.11.2017 №108424-13 представник відповідача-1 зазначив про правомірність його винесення, адже відповідно до баз даних ДРФО з 19.12.2003 податкова адреса позивача відноситься до Головного управління ДПС у м. Києві, а саме АДРЕСА_3 . Станом на 27.12.2019 позивач не зверталась до ГУ ДПС у м. Києві з письмовою заявою щодо проведення звірки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому відповідно до положень Податкового кодексу України базу оподаткування відповідачем-1 було розраховано на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивачем 25.09.2020 до суду подано відповідь на відзив відповідача-2, в якій остання зазначила про те, що вказаний відзив не спростовує доводів позивача, викладених у позовній заяві, щодо наявності порушень у діяльності податкових органів при нарахуванні ОСОБА_1 податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та земельного податку, а також не містить інформації щодо всіх проведених податковими органами нарахувань, які містяться в АІС "Податковий блок".

У відповіді на відзив від 02.10.2020 позивач зазначила про те, що доводи відповідача-1, викладені у його відзиві, не заслуговуюють на увагу, оскільки відповідачем-1 жодним чином не обгрунтовано нарахування боргу відповідно до оскаржуваних податкових повідомлень рішень.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзиви на позов та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області 05.12.2019 прийнято податкові повідомлення-рішення №-1007 на суму 14,87 грн., №-1007 на суму 169,73 грн., №-1007/2 на суму 101,84 грн. та №-1007/1 на суму 5,94 грн.

Поряд з цим, Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві прийнято податкові повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної від 23.11.2017 №108424-13 на суму 29450,94 грн. та від 05.02.2020 №Р/0-2650 на суму 65146,12 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулась із відповідним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями, далі - ПК України).

Відповідно до п.п. 266.1.1. п. 266.1. ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.п.10.1.1 п.10.1 ст. 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно.

Згідно з п.10.3 ст. 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Згідно з п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

П.п. 266.3.1 п. 266.3. ст. 266 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Так, п.п. 266.7.1. п. 266.7. ст. 266 ПК України визначено порядок обчислення суми податку.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з п.п. 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до п. 223.1 ст. 223 ПК України базовий податковий період для сплати податку відповідає календарному місяцю.

У відповідності до п.п. 266.5.1. п. 266.5. ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Положенням п. 265.4.1 ст. 265 Податкового кодексу України встановлено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних видів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Сільські, селищні, міські ради можуть збільшувати граничну межу житлової нерухомості, на яку зменшується база оподаткування, встановлена цим підпунктом.

Сільські, селищні, міські ради встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (п. 266.4.2 ст. 266 ПКУ).

Органи місцевого самоврядування до 1 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням об`єкта житлової нерухомості відомості стосовно пільг, наданих ними відповідно до абзацу першого цього підпункту (п. 266.4.2 ст. 266 ПКУ).

Згідно з п.п. 266.7.2. п. 266.7. ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно з п.п. «а» п.п. 266.10.1 п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами-протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення рішення. Якщо платник податків не сплачує суму грошового зобов`язання протягом 60 днів з дня вручення ППР, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 % погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до п.38.1 ст.38 ПК України виконання податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Так, щодо позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.12.2019 №-1007 на суму 14,87 грн., №-1007 на суму 169,73 грн., №-1007/2 на суму 101,84 грн. та №-1007/1 на суму 5,94 грн., суд зазначає наступне.

Як зазначено відповідачами-2,3 та не заперечується позивачем, згідно даних АІС «Податковий блок» в реєстрі платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за позивачем зареєстровано житловий будинок загальною площею 646 м.кв., за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.п. 266.2.1. п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

П.п. 266.7.1. п. 266.7. ст. 266 ПК України визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

П. 287.2 ст. 287 ПК України передбачено, що облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня.

Як встановлено судом, в ІС «Податковий блок» в реєстрі платників земельного податку з фізичних осіб за позивачем зареєстровано земельні ділянки за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Хлепча, призначення земельних ділянок: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, площею 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства, площею 0,316 га.

З матеріалів справи вбачається, що 10.08.2020 до Васильківського управління ГУ ДПС України в Київській області надійшла заява позивача №79805/Адв/10-36 разом з копією пенсійного посвідчення від 02.08.2011 року, в якій зазначено про те, що нарахування ОСОБА_1 земельного податку за час перебування її на пенсії за віком здійснено з порушенням вимог податкового законодавства, а відповідні податкові повідомлення-рішення про проведення таких нарахувань земельного податку мають бути скасовані та внесені відповідні зміни до інтегрованої картки платника податку.

Так, відповідно до п. 281.2 ст. 281 ПК України звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на земельні ділянки за кожним видом використання у межах граничних норм для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара.

Якщо фізична особа, визначена у пункті 281.1 цієї статті, станом на 1 січня поточного року має у власності декілька земельних ділянок одного виду використання, площа яких перевищує межі граничних норм, визначених пунктом 281.2 цієї статті, така особа до 1 травня поточного року подає письмову заяву у довільній формі до контролюючого органу за місцем знаходження будь-якої земельної ділянки про самостійне обрання/зміну земельних ділянок для застосування пільги (далі - заява про застосування пільги).

За посиланням представника відповідача-3, в інформаційній системі ДПС України в реєстрі платників земельного податку з фізичних осіб встановлено пільгу (відповідно до пенсійного посвідчення від 02.08.2011 № НОМЕР_1 ).

Стосовно земельної ділянки, яка знаходиться за адресою Київська обл., Васильківський р-н, с. Хлепча, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, площею 0,316 га., згідно пояснень відповідача-3, програмним забезпеченням АІС Податковий Блок в автоматичному режимі було помилково сформовано податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 05.12.2019 №-1007 на суму 14,87 грн., що позивачем також не заперечується.

Щодо земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Хлепча, в програмному забезпеченні АІС Податковий Блок внесено тип земельної ділянки: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, площею 0,25 га, а відповідно до поданих заяв тип земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до п. 286.5 статті 286 Податкового кодексу платники земельного податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми плати за землю.

Як зазначено в службовій записці Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 02.09.2020 №3783/10-36-57 за наслідками опрацювання заяви позивача від 05.08.2020 №05/09/2020 про направлення копії пенсійного посвідчення для підтвердження звільнення від нарахування земельного податку, для звірки платникам необхідно мати при собі оригінали документів та звернутися до Васильківського управління ГУ ДПС у Київській області.

Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ).

Відповідно до п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПКУ ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним п ланом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за один квадратний метр бази оподаткування.

Пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 20 грудня 2016 року № 1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» (далі - Закон № 1791) установлено, що з 1 січня 2017 року до прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік відповідно до Закону № 1791, встановлені таким органом місцевого самоврядування ставки, зокрема податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, застосовуються з коефіцієнтом 0,5 .

Відповідно до Рішення Великосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області від 22.06.2018 №390-23-VII "Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затвердження положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Великосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області" встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Великосолтанівської сільської ради на 2019 рік та затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Великосолтанівської сільської ради Васильківського оайрну Київської області.

Як стверджує відповідач-2, при розрахунку земельного податку, що підлягає сплаті позивачем, встановлена ст. 281 ПК України пільга для пенсіонерів (за віком) була врахована і земельний податок нараховувався у відповідності до рішення Великосолтанівської сільської ради від 22.06.2018 №7 «Про встановлення ставок з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки».

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що позивач є платником земельного податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та земельного податку щодо земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Хлепча, площею 0,25 га. та земельної ділянки, яка знаходиться за адресою Київська обл., Васильківський р-н, с. Хлепча, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, площею 0,316 га., а розрахунок податку здійснений відповідачем на підставі даних, наявних в базі АІС "Податковий Блок" та відповідно до ставок податку, встановлених рішенням Великосолтанівської сільської ради від 22.06.2018 №7 «Про встановлення ставок з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки»

Отже, розрахунки відповідно до податкових повідомлень-рішень від 05.12.2019 №-1007 на суму 169,73 грн., №-1007/2 на суму 101,84 грн. та №-1007/1 на суму 5,94 грн. були здійснені у відповідності до рішення Великосолтанівської сільської ради від 22.06.2018 №7 «Про встановлення ставок з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», а тому враховуючи вищевикладене, нарахування здійснене за вказаними податковими повідомленнями - рішеннями відповідає вимогам чинного законодавства.

При цьому, суд враховує, що податкове повідомлення-рішення від 05.12.2019 №-1007 на суму 14,87 грн. є скасованим.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 23.11.2017 №108424-13 на суму 29450,94 грн., від 05.02.2020 №Р/0-2650 на суму 65146,12 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 266.3.2. п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Як було зазначено, відповідно до інформації з бази даних контролюючого органу, даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем рахується наступний об`єкт майна:

- будинок за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 646 кв.м.

Так, Головним управлінням ДПС у м. Києві здійснено нарахування податку на нерухоме маііно, відмінне від земельної ділянки, а саме податкових повідомлень-рішень:

за 2016 рік №108424-13 від 23.11.2017р. на суму 29450,94 грн., податкового зобов`язання, що направлено засобами поштового зв`язку позивачем рекомендованим листом на адресу реєстрації, який повернувся до ГУ ДПС у м. Києві з приміткою «інші причини не вручення» 09.12.2017 рік;

- за 2017 рік №0-2650 від 08.05.2018р. на суму 35336,00 грн.;

- за 2018 рік №10-2650 від 04.04.2019 на суму 29810,12 грн.;

В ході проведеного аналізу та наданої інформації встановлено, що при направленні засобами поштового зв`язку податкових повідомлень-рішень за 2017 рік та 2018 рік, вказано невірну податкову адресу платника податку ОСОБА_1 .

В результаті чого в інтегрованій картці платника податку за кодом платежу 18010200 в Васильківському районі, виникла неправомірна заборгованість з податку нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкт житлової нерухомості в сумі 65146,12 грн.

Отже, податкові повідомлення-рішення № 0-2650 від 08.05.2018 на суму податкового зобов`язання 35336,00 грн., за податковий період 2017 рік та №10- 0 від 04.04.2019р. на суму податкового зобов`язання 29810,12 грн., за податковий період були скасованими.

Разом з тим, відповідачем-1 було сформовано податкове повідомлення рішення від 05.02.2020 №Р/0-2650 на суму 65146,12 грн., яке було направлено на адресу позивача ( АДРЕСА_1 ), однак вказане податкове повідомлення-рішення позивач не отримав з незалежних від відповідача-1 причин, про що свідчить лист від 02.04.2020 №58728/10/26-15-33-14-24, направлений на адресу КМД УДППЗ "Укрпошта" з доказами його направлення.

Щодо податкового повідомлення рішення від 23.11.2017 №108424-13 на суму 29450,94 грн. суд зазначає, що воно є чинним та залишається без змін в межах строків, визначених п. 102.1 ст. 102 ПК України.

Стосовно тверджень позивача про недостовірну податкову адресу (місце реєстрації/місце проживання) суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 70.1 ст. 70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

Згідно з п. 70.2 ст. 70 ПК України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація:

- прізвище, ім`я та по батькові;

- дата народження;

- місце народження (країна, область, район, населений пункт);

- місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство;

- серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий;

- унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (у разі внесення інформації про особу до Єдиного державного демографічного реєстру).

Фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, наченими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику

Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 №822 затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (далі - Положення № 822), яким визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства доходів і зборів України від 10 грудня 2013 року № 779 «Про затвердження Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 26 грудня 2013 року за № 2211/24743. Державний реєстр створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено контролюючі органи.

Відповідно до п.5 розділу III Положення № 822 до Облікової картки (повідомлення, заяви про внесення змін) вноситься така інформація:

- прізвище, ім`я, по батькові (за наявності);

- дата народження;

- місце народження (країна, область, район, населений пункт);

- місце проживання / місцеперебування;

- громадянство;

- для іноземців - податковий номер у країні громадянства (за наявності);

- реквізити документа, що посвідчує особу (назва документа, серія та/або номер, дата виіачі та уповноважений суб`єкт, що видав документ).

Відповідно до п. 1 розділу VI Положення № 822 фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки / Повідомлення, протягом місяця з дня виникнення таких змін у порядку, визначеному цим Положенням.

При поданні облікової картки (повідомлення, заяви про внесення змін) фізична особа зобов`язана подати відповідному контролюючому органу документи (оригінали після перевірки повертаються) та їх копії за переліком, визначеним цим Положенням.

Згідно з п. 1 та п. 2 розділу IX Положення № 822 фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП (додаток 13) відповідно.

Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання.

Як зазначено відповідачем-1, відповідно до баз даних ДРФО з 19.12.2003 податкова адреса платника податку ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) відноситься до Головного управління ДПС у м. Києві, а саме: АДРЕСА_3 .

Відповідно до пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Платники податку мають право звернутись з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо:

- об`єктів житлової/нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; нарахованої суми податку;

- розміру житлової/нежитлової та загальної площі об`єктів житлової/нежитлової нерухомості, що перебувають у власності.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючого органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів документів відповідних документів, зокрема, документів на право власності, контролюючим органом за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення- рішення згідно з п.п. 266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України.

Матеріали справи не містять доказів, що станом на момент виникнення спірних правовідносин, позивач зверталась до ГУ ДПС у м. Києві з письмовою заявою, щодо проведення звірки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон №1952) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Відповідно до змісту ст. 2 Закону № 1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме маііно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру реч ових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 5 Закону №1952 у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини, в яких вони розташовані.

Також, відповідно до ст. 12 Закону № 1952 Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 26.10.2011 № 1141 (далі - Порядок) було затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який визначає процедуру функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), його невід`ємної архівної складової частини та заповнення Державного реєстру прав відомостями про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про суб`єктів та об`єкти таких прав.

Відповідно до п. 26 Порядку відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав вносяться до Державного реєстру прав виключно на підставі рішення державного реєстратора.

Пунктом 57 Порядку визначено, що інформація з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права, обтяження речових прав, про об`єкти та суб`єктів таких прав (обтяжень) містить актуальні на дату та час її надання відомості про зареєстровані речові права, їх обтяження, наявні в Державному реєстрі прав, а також відомості з його невід`ємної

архівної складової частини, або відомості про відсутність зареєстрованих речових прав, їх обтяжень.

Таким чином, відповідно до положень вищезазначених нормативно правових актів, а також на підставі пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Кодексу, яким визначено базу оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були сформовані оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Принагідно суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, як зазначає Верховний Суд в постанові від 13.11.2018 по справі №805/528/17-а (адміністративне провадження №К/9901/3571/17, К/9901/3590/17), згідно з принципом змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість позивач доводи відповідача не спростувала, належних та допустимих доказів неправомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не надала.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

Отже виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, правові підстави для стягнення на користь позивача судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.