Справа № 156/768/19
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 156/768/19 пров. № А/857/19276/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.

з участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» Волинського обласного управління лісового і мисливського господарства, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, помічника лісничого Державного підприємства «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» Волинського обласного управління лісового і мисливського господарства Вакули Віталія Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 05 жовтня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду (суддя першої інстанції Санакоєв Д.Т., м. Горохів)

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до Волинського обласного управління лісового і мисливського господарства, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, помічника лісничого Державного підприємства «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» Волинського обласного управління лісового і мисливського господарства Вакули В.І. про визнання незаконною та скасування постанови помічника лісничого ДП «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» Волинського обласного управління лісового і мисливського господарства» Вакули В.І. від 02.04.2018 №00000068 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.65 КУпАП. Також позивач просив поновити строк звернення до суду.

Адміністративну справу, у зв`язку з неможливістю розподілу, передано на розгляд Горохівському районному суду Волинської області, як найбільш територіально наближеному до Іваничівського районного суду Волинської області.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 05 жовтня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови помічника лісничого ДП «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» Волинського обласного управління лісового і мисливського господарства» Вакули В.І. від 02.04.2018 №00000068. Задоволено клопотання представника відповідача адвоката Грома Б.М. про залишення без розгляду адміністративного позову. Залишено без розгляду адміністративний позов.

Не погодившись із ухвалою, вважаючи таку незаконну, постановлену з порушенням норм процесуального та матеріального права, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. Просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що ним у встановлені законом строки було подано позов на постанову помічника лісничого ДП «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» Волинського обласного управління лісового і мисливського господарства» Вакули В.І. від 02.04.2018 №00000068 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.65 КУпАП. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 25.04.2019 даний позов було задоволено, постанову скасовано, а провадження у справі закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 25.04.2019 було скасовано та у позові відмовлено, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача. Постанову апеляційного суду позивачем отримано 23 липня 2019 року і до десяти днів подано позов до відповідача, якого було зазначено у постанові апеляційного суду.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Представник позивача був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання судової повістки на електронну адресу, зазначену в апеляційній скарзі, судова повістка одержана представником позивача 17.11.2021, що підтверджено звітом про доставку електронного листа.

Відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання судової повістки на електронні адреси, судові повістки одержані відповідачами 18.11.2021, що підтверджено звітами про доставку електронного листа.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею 286 КАС України.

Згідно ч. 2 ст. ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови)

Тобто даними нормами законодавець визначив десятиденний строк звернення до суду з адміністративним позовом з дня ухвалення відповідного рішення.

Суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

В обґрунтування висновків про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" № 11681/85).

Відтак, з метою забезпечення принципу правової визначеності та запобігання порушенню принципу верховенства права суди повинні досліджувати дотримання строку звернення до суду, причини його пропуску та послідовно застосовувати відповідні правові наслідки його спливу.

При цьому, слід враховувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Статтею 121 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В свою чергу, оцінюючи поважність причин пропуску позивачем строку, передбаченого частиною 2 статті 286 КАС України потрібно виходити з того, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що подає заяву та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Вирішення питання про наявність або відсутність підстав для поновлення строку в кожній конкретній справі залежить від вказаних у заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування.

Згідно з поясненнями ОСОБА_1 , які підтверджені матеріалами справи, ним у встановлені законом строки (12.04.2018) було подано позов на постанову помічника лісничого ДП «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» Волинського обласного управління лісового і мисливського господарства» Вакули В.І. від 02.04.2018 №00000068 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.65 КУпАП. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 25.04.2019 даний позов було задоволено, постанову скасовано, а провадження у справі закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019 рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 25.04.2019 було скасовано та у позові ОСОБА_1 відмовлено, з підстав, що його подано до неналежного відповідача. Постанову апеляційного суду позивачем отримано 23 липня 2019 року.

В подальшому позивач 01.08.2019 звернувся до суду вдруге з адміністративним позовом до належного відповідача, а саме Волинського обласного управління лісового і мисливського господарства, якого вказано у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду не проаналізував (не перевірив), не з`ясував, не дослідив та не дав правової оцінки вказаним обставинам та, відповідно, не навів у своєму рішенні будь-якого обґрунтування неприйняття доводів позивача, а обмежився лише посиланням, що наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення з даним позовом до суду не можуть бути визнані поважними.

Отже, позивач вперше подав позов про оскарження постанови від 02.04.2018 №00000068 про притягнення його до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня ухвалення відповідної постанови. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 25.04.2019 даний позов було задоволено, постанову скасовано, а провадження у справі закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Однак, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019, яку отримано позивачем 23.07.2019, що не спростовується матеріалами справи, рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 25.04.2019 було скасовано та у позові ОСОБА_1 відмовлено, з підстав, що його подано до неналежного відповідача.

Позивач дізнавшись про те, що він вперше звернувся до суду із позовом до неналежного відповідача, не зволікаючи звернувся до суду вдруге з адміністративним позовом до належного відповідача.

Таким чином, позивач не допустив необ`єктивного зволікання з поданням позовної заяви, в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак зловживання процесуальними правами та обов`язками.

Колегія суддів також враховує, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційний інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не надав належну оцінку вказаним обставинам справи, не врахував всіх наведених позивачем підстав для поновлення строку звернення до суду із даним позовом, а тому прийшов до помилкового висновку щодо залишення без розгляду такого, що має наслідком задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Щодо клопотання позивача про стягнення на його користь сплаченого судового збору, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Стаття 139 КАС України передбачає можливість розподілу судових витрат при повному чи частковому задоволенні позовних вимог.

Необхідно розрізняти судові рішення, якими вирішуються питання, пов`язані з процедурою розгляду адміністративної справи, та інші процесуальні питання, від рішень, якими вирішуються вимоги апеляційної чи касаційної скарги.

Закінчення розгляду справи є вирішення спору по суті судом першої, апеляційної або касаційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду. При цьому судом апеляційної інстанції не вирішувався спір по суті.

Отже, з огляду на вказані правові норми постанова суду апеляційної інстанції про направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду не є судовим рішенням, ухваленням якого завершується розгляд справи, а тому підстави для стягнення судового збору відсутні.

Аналогічний підхід застосовується Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалі від 17.10.2018 у справі №800/234/17.

Таким чином, відповідно ст.139 КАС України питання розподілу судових витрат має вирішуватись при винесенні остаточного рішення по справі.

Керуючись ст. 272, 286, 308, 310, 312, 315, 317, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 05 жовтня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляд скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула