Справа № 480/4208/19
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2021 року Справа № 480/4208/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4208/19
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області
про визнання протиправною та скасування вимоги,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, в якій з урахуванням уточнення просить:
Згідно висновків Акту перевірки платником ОСОБА_1 занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2018 рік на суму 137 602,08 грн., яке, як зазначено в Акті, сталося у т.ч. через заниження валового доходу внаслідок не включення його до складу доходів від систематичної реалізації будівель за 2018 рік.
Об`єкти нерухомості було реалізовано позивачем на підставі договорів купівлі- продажу, де продавцем зазначено ОСОБА_1 як фізичну особу, на ім`я якого були видані Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що були видані на підставі рішень виконавчих комітетів відповідних місцевих рад.
Платником податків ОСОБА_1 було самостійно сплачено податок з доходів фізичних осіб від реалізації нерухомого майна як фізичною особою за ставкою 5% від отриманої суми (вартості), а також земельних ділянок, в порядку ст. 172 ПК України, що відповідає законності та правосвідомості позивача, оскільки фізична особа, перебуваючи в статусі суб`єкта підприємницької діяльності, може здійснювати договірні відносини від свого імені як фізична особа.
Ухвалою суду від 22.10.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Даний акт від 10.06.2019 на адресу ФОП ОСОБА_1 було надіслано засобами поштового зв`язку 10.06.2019 р., який отримано особисто платником податків 13.06.2019 р.
На адресу Головного управління ДФС у Сумській області ФОП ОСОБА_1 21.06.2019 року подано заперечення на акт документальної позапланової невиїзпої перевірки від 10.06.2019.
За результатами розгляду заперечення за участю представника платника було складено Висновок про результати розгляду заперечення №35 від 04.07.2019 та надана письмова відповідь платнику податків ОСОБА_1 № 4414/ФОП/18-28-13-03-14 від 04.07.2019.
Відповідно до Висновку про результати розгляду заперечення 04.07.2019 ГУ ДФС у Сумській області були складені податкові повідомлення - рішення, вимога про сплату боргу по єдиному соціальному внеску та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування податковим органом єдиного внеску, які надіслані в адресу суб`єкта господарювання засобами поштового зв`язку.
Згідно висновків акту перевірки, платником занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2018 на суму 137 602,8 грн., яке сталося у т.ч. через занижения валового доходу внаслідок не включення до його складу доходів від систематичної реалізації будівель за 2018 рік.
Платником податків ОСОБА_1 самостійно сплачено податок з доходів фізхичних осіб від реалізації нерухомого майна як фізичною особою - громадянином, а не фізичною особою-підприємцем.
Доходи від реалізації нерухомого майна були оподатковані позивачем за ставкою, визначеною статтею 172 Податкового кодексу України, внаслідок чого сплачено податок за ставкою 5 відсотків від отриманої суми (вартості).
Як встановлено перевіркою, всі об`єкти нерухомості було реалізовано на підставі наявних даних державного реєстру об`єктів нерухомості та нотаріально завірених договорів купівлі-продажу квартир, де продавцем зазначено ОСОБА_1 , як фізичну особу. До всіх договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомості видані свідоцтва про право власності на нерухоме майно (по кожному проданому будинку, по кожній проданій квартирі, нежитловому приміщенню окремо), де власником зазначено громадянина ОСОБА_1 . Підставою видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно зазначені рішення Виконавчих комітетів відповідних місцевих рад, де власником вказано громадянина ОСОБА_1 .
Стаття 172 Податкового кодексу України, згідно якої реалізовані громадянином ОСОБА_1 об`єкти нерухомості оподатковані за ставкою 5 відсотків, регулює порядок оподаткування операцій з продажу (обміну) об`єктів нерухомого майна для оподаткування доходів фізичних осіб у разі, якщо такий дохід отримано не від провадження підприємницької діяльності. В іншому випадку (коли дохід отримано особою в межах підприємницької діяльності) підлягають застосуванню спеціальні норми податкового законодавства, а саме - стаття 177 Податкового кодексу України.
Відповідач вважає, що оскаржувану вимогу прийнято відповідно до норм чинного законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 89-91).
У відповіді на відзив позивач не погоджується з позицією відповідача, просить позовні вимоги задовольнити (а.с. 138-140).
Відповідач, надавши заперечення на відповідь на відзив, підтримує свою позицію та просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 144-145).
Ухвалою суду від 05.12.2019 зупинено провадження в адміністративній справі № 480/4208/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги до набрання законної сили рішенням у справі № 480/4100/19.
Ухвалою суду від 22.01.2021 поновлено провадження у справі, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 05.03.2021 зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі №480/4636/19.
Ухвалою суду від 18.11.2021 поновлено провадження у справі, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Не погодившись з прийнятим наказом ГУ ДФС у Сумській області від 21.05.2019 № 977 Про проведення документальної позапланової невинної перевірки платника податків ОСОБА_1 , позивач оскаржив його до суду.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 у справі № 480/4100/19 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 по справі № 480/4100/19 залишено без змін (а.с. 159-161).

Не погодившись з прийнятими ГУ ДФС у Сумській області податковими повідомленнями-рішеннями № та № 3 від 09.07.2019 р., позивач оскаржив їх до суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі № 480/4636/19 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено (а.с. 173-175).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі № 480/4636/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 по справі № 480/4636/19 залишено без змін.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що в періоді, що перевірявся (з 01.01.2016 по 31.12.2018) ОСОБА_1 був фізичною особою-підприємцем, платником спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності (2 група зі сплатою єдиного податку у розмірі 20,0 %) та сплачував єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування за видами діяльності: 43.29. Інші будівельно-монтажні роботи; 43.32. Установлення столярних виробів; 43.33. Покриття підлоги й облицювання стін; 46.73. Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.90. Неспеціалізована оптова торгівля; 47.52. Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах.

Водночас, за даними форми 1ДФ контролюючим органом установлено, що фізична особа ОСОБА_1 отримав дохід від операцій з продажу об`єктів нерухомого майна (земельні ділянки та будівлі) у загальній сумі 5 686 856,00 грн, у т. ч. за 2,00 грн, за 2017 - 911658,00 грн, за 2,00 грн.

Суд погоджується із висновками податкового органу про виникнення у позивача обов`язку сплати єдиного внеску, та вважає, що такий дохід отриманий позивачем в межах підприємницької діяльності.

Так, судовим розглядом установлено, що у періоді, який перевірявся контролюючим органом, позивачем збудовано та реалізовано двадцять три будинки в обслуговуючому кооперативі Титул на території Косівщинської сільської ради, частина з яких значиться як садові будинки, частина переведена в житлові.

На переконання суду така діяльність позивача є підприємницькою.

Так, відповідно до приписів ст. 42 Конституції України, кожний громадянин має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Це право закріплено також у статті 50 Цивільного кодексу України. При цьому, визначено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації у порядку, встановлену законом.

Юридичний статус фізична особа-підприємець сам по собі ніяким чином не обмежує будь-яких прав фізичної особи, які випливають з її цивільної право- та дієздатності. Тобто, фізична особа, перебуваючи у статусі суб`єкта підприємницької діяльності, може здійснювати договірні відносини від свого імені, як фізична особа, разом з тим, слід ураховувати, що при здійсненні фізичною особою підприємницької діяльності необхідно чітко розмежувати, в яких відносинах фізична особа виступає як підприємець, а в яких - як фізична особа.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з частиною другою ст. 3 Господарського кодексу України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

За своєю правовою природою підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (стаття 42 Господарського кодексу України).

Відтак, підприємницьку діяльність можна представити як сукупність постійно або систематично здійснюваних дій щодо виробництва матеріальних і нематеріальних благ, реалізації на ринку товарів, виконання робіт або надання послуг з метою отримання прибутку. Аналізуючи ознаки, притаманні підприємницькій діяльності, можна зробити висновок про те, що остання передбачає систематичне прийняття особою самостійних рішень щодо здійснення операцій, спрямованих на отримання прибутку, що супроводжується прийняттям взятих на себе ризиків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 протягом періоду з 01.01.2016 по 31.12.2018 збудовано двадцяти три об`єкти нерухомості загальною площею біля 25 тис. кв. м.

Надаючи оцінку такій діяльності, суд зазначає, що будівництво такої кількості однотипних об`єктів нерухомості (будинків) та їх подальша реалізація свідчить про мету отримання прибутку від такої діяльності, а не про задоволення власних (особистих) потреб громадянина, та є систематичною.

Комплекс послідовних цілеспрямованих дій, метою яких є будівництво та подальший продаж однотипних об`єктів нерухомості з метою отримання прибутку, свідчить про те, що така діяльність позивача для цілей оподаткування має кваліфікуватися як підприємницька, а відтак, указані операції підлягають оподаткуванню за відповідними нормами Податкового кодексу України, незалежно від визначених видів господарської діяльності платника.

Як встановлено перевіркою, всі об`єкти нерухомості реалізовано шляхом укладення нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, продавцем у яких зазначено ОСОБА_1 як фізичну особу.

Проте, з урахуванням наведених обставин, сам лише факт підписання договорів купівлі-продажу нерухомого майна без зазначення статусу позивача, як підприємця, не є свідченням непов`язаності таких операцій із підприємницькою діяльністю. Саме лише формулювання таких відносин, не може спростувати їх зміст.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, сформованою Верховним Судом у постанові від 13.03.2018 у справі № 826/13138/15.

Реалізація нерухомого майна відповідно до Наказу Держкомстату від 23.12.2011 за 396 "Про затвердження Методологічних основ та пояснень до позицій Класифікації видів економічної діяльності" відповідає коду 68.10. Купівля та продаж власного нерухомого майна. Цей клас включає: купівлю та продаж власного нерухомого майна:

- багатоквартирних будівель і житла;

- нежитлових будівель, у т. ч. виставочних залів, складських приміщень, магазинів і торгових центрів;

- земельних ділянок. Цей клас також включає: поділ територій на земельні ділянки без їх благоустрою.

Вид економічної діяльності за кодом 68.10 не зазначено у реєстраційних даних ФОП ОСОБА_1 . Разом з цим, така обставина не спростовує факт продажу будинків ОСОБА_1 як фізичною особою-підприємцем.

Систематичний продаж нерухомого майна у вказаному періоді (з 01.01.2016 по 31.12.2018) не було спростовано позивачем жодними належними, достовірними та допустимими доказами.

За операціями купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_1 самостійно сплачено єдиний внесок у 2018 - 9828,72 грн.

Однак, у порушення вимог Податкового кодексу України, здійснення платником підприємницької діяльності у частині продажу об`єктів нерухомого майна призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу на 19 026 969,00 грн., у т.ч. за 2018 - у сумі 19026969,00 грн., про, що встановлено рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 по справі №480/4636/19.

Таким чином, суд приходить висновку про те, що здійснюючи діяльність на спрощеній системі оподаткування та перевищивши граничний обсяг суми від здійснення операцій з продажу об`єктів нерухомості, які підлягають оподаткуванню, позивач як фізична особа-підприємець повинен був перейти на загальну систему оподаткування з 30.06.2017, зареєструватися платником податку на додану вартість та здійснювати сплату податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску.

Судом встановлено, що нарахування єдиного внеску відбулось в результаті заниження чистого оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 зазначених у п.п.2.1.3 п.2.1 розділу 2 акту перевірки.

Так, згідно змісту акту перевірки ФОП ОСОБА_2 за період з 30.06.2017 р. по 31.12.2018 р. при застосуванні спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, нараховано єдиного внеску за 2018р. в розмірі -9828.72 грн.

Проте, як зазначено в акті перевірки ФОП ОСОБА_1 неправомірно застосував з середини 2017 р. та 2018 р. спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, що призвело до заниження чистого доходу визначеного в п.2.2.3 розділу акту перевірки.

Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі по тексту-Закон 2464-VI) (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі по тексту-Закон 2464-VI) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно ч.3 ст.7 Закону 2464-VI нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону 2464-VI максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2018 складає-3723 грн.

Отже, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску у 2018 р. за рік становить -3723х15х12= 670 140, 00 грн.

Частиною 5 статті 8 Закону 2464-VI визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Таким чином, сума єдиного внеску складає 670140х22%=147430,80 грн.

Проте, враховуючи, що ФОП ОСОБА_1 перебуваючи па спрощеній системі оподаткування у період з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. нарахував та сплатив єдиний внесок у 2018р. 9828,72 грн, а тому податковим органом правомірно визначено, що сума єдиного внеску, що підлягає донарахуванню за результатами перевірки складає 147430,80 грн.-9828,72 грн=137602,08 грн.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону 2464-VI визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Таким чином, у зв`язку із наявністю недоїмки по сплаті із єдиного внеску, суд приходить висновку, що податковим органом було правомірно сформовано спірну вимогу 09.07.2019 №Ф-.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що податковим органом було виконано обов`язок щодо доказування правомірності прийнятої вимоги, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук