Справа № 520/16855/21
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

25 листопада 2021 р. справа № 520/16855/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 40, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ №08-03/423 Головного управління Держпраці у Харківській області від 16.07.2021 року «Про звільнення ОСОБА_2 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу розслідування, аналізу та обліку аварій і виробничого травматизму Головного управління Держпраці у Харківській області .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п.1 та п.10 ч.6 ст.12, ч.1 ст.257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

З приводу клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду внаслідок пропущення строку звернення до суду, суд зазначає, що позивачем надано до суду копії листка непрацездатності серія АДЯ №622514 та довідки від 20.08.2021 року про позитивний результат ОСОБА_1 на SARS-CoV-2, з огляду на що, в ухвалі про відкриття провадження у справі суд прийшов до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду та наявність підстав для його поновлення на підставі п.3 Прикінцевих положень КАС України. Отже, клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду не підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 14 грудня 2020 року Наказом №08-03/396 Головного управління Держпраці у Харківській області ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу розслідування, аналізу та обліку аварій і виробничого травматизму Головного управління Держпраці у Харківській області у зв`язку із отриманням державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності відповідно до пункту 3 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу». На при кінці серпня 2021 року позивачу стало відомо, що його було вже вдруге звільнено з займаної посади, без будь якого попередження, а саме Наказом №08-03/423 від 16.07.2021 року Головного управління Держпраці у Харківській області звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу розслідування, аналізу та обліку аварій і виробничого травматизму 16 липня 2021 року у зв`язку з нез`явленням на службу протягом більше 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності відповідно до частини 2 статті 87 Закону України "Про державну службу". Позивач вважає, що відповідно до чинного законодавства працівник може бути прийнятий на роботу і звільнений з неї лише один раз, а тому Наказ №08-03/423 від 16.07.2021 підлягає скасуванню.

Через канцелярію суду 27.10.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Наказом від 16.07.2021 №08-03/423 Головного управління Держпраці у Харківській області ОСОБА_1 звільнено з посади у зв`язку з нез`явлення на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності відповідно до частини другої статті 87 Закону України «Про державну службу», тобто саме цей наказ був реалізований та на підставі цього наказу внесено запис до трудової книжки про звільнення ОСОБА_1 .. З огляду на викладене, просив суд відмовити в задоволені позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 21 січня 2016 року наказом №11.-02/10 Головного управління Держпраці у Харківській області ОСОБА_1 призначено на посаду головного державного інспектора відділу розслідування аналізу та обліку аварій і виробничого травматизму. Потім позивач був переведений на посаду начальника даного відділу.

14 грудня 2020 року Головним управлінням Держпраці у Харківській області було видано наказ №08-03/396 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу розслідування, аналізу та обліку аварій і виробничого травматизму Головного управління Держпраці у Харківській області у зв`язку із отриманням державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності відповідно до пункту 3 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу». Датою звільнення вважати перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатність.

Наказом №08-03/423 від 16.07.2021 року звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу розслідування, аналізу та обліку аварій і виробничого травматизму 16 липня 2021 року у зв`язку з нез`явленням на службу протягом більше 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності відповідно до частини 2 статті 87 Закону України «Про державну службу». Підстава: табель обліку використання робочого часу, листки непрацездатності.

З матеріалів справи судом встановлено та підтверджено наявними матеріалами справи, що з 21.01.2021 (дата призначення державного службовця на посаду в державному органі) по 17.07.2021 (день звільнення) позивач був відсутній на службі протягом більше 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності відповідно до частини 2 статті 87 Закону України «Про державну службу», що підтверджується копіями листків непрацездатності та табелем обліку використання робочого часу.

Не погоджуючись з Наказом №08-03/423 Головного управління Держпраці у Харківській області від 16.07.2021 року «Про звільнення ОСОБА_2 » з підстав, що у позивача відсутня тривала відсутність на службі більше 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про державну службу» №889 відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до статті 21 Закону № 889-VIII вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу.

Пунктом 4 ч.1 ст.83 Закону №889, визначені підстави для припинення державної служби, зокрема державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Відповідно ч.2 ст.87 Закону №889, підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення може бути нез`явлення державного службовця на службу протягом більш як 120 календарних днів підряд або більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності (без урахування часу відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами), якщо законом не встановлено більш тривалий строк збереження місця роботи (посади) у разі певного захворювання.

Отже, частиною другою статті 87 Закону України «Про державну службу» передбачено дві підстави для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, а саме: перша - нез`явлення державного службовця на службу протягом більш як 120 календарних днів підряд внаслідок тимчасової непрацездатності; друга - нез`явлення державного службовця на службу більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності.

Наявність таких підстав припинення державної служби обумовлена тим, що тривала відсутність державного службовця у випадку тимчасової непрацездатності може негативно впливати на функціонування державного органу, де особа проходить державну службу.

З наведених приписів законодавства слідує, що до періоду тимчасової непрацездатності зараховуються всі календарні дні звільнення від роботи за листком непрацездатності, у тому числі святкові, неробочі і вихідні дні, які припадають на такий період.

Отже, при визначені наявності підстав для припинення державної служби у зв`язку з нез`явленням державного службовця на службу протягом більш як 120 календарних днів підряд внаслідок тимчасової непрацездатності облік часу нез`явлення на службі здійснюється безперервно, починаючи з першого дня нез`явлення на службу через тимчасову непрацездатність. У такому разі, вихід державного службовця на службу до закінчення зазначеного періоду (120 календарних днів) - перериває такий строк та, у наступному, цей період тимчасової непрацездатності не враховується при визначенні наявності підстав припинення державної служби у зв`язку з нез`явленням державного службовця на службу протягом більш як 120 календарних днів підряд внаслідок тимчасової непрацездатності.

При визначені наявності підстав для припинення державної служби у зв`язку з нез`явленням державного службовця на службу більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності облік часу нез`явлення на службі здійснюється не підряд, а сумарно протягом року, починаючи з першого дня нез`явлення на службу через тимчасову непрацездатність. Також у цьому разі, вихід державного службовця на службу не є тією обставиною, яка перешкоджає суб`єкту призначення реалізувати його право на припинення державної служби за його ініціативою.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 815/4343/17, від 06.03.2019 у справі № 815/3259/17, від 22.10.2019 у справі № 817/724/18.

Відносно того, що під час застосування норм частини другої статті 87 Закону дні тимчасової непрацездатності слід розраховувати протягом робочого року, суд зазначає наступне.

Статтею 75 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Отже, робочий рік - це період часу, який за тривалістю рівний календарному року (12 місяців), але на відміну від календарного року обчислюється для кожного державного службовця не з 1 січня, а з дати призначення державного службовця на посаду в державному органі.

Таким чином, дні тимчасової непрацездатності у зв`язку з нез`явленням державного службовця на службі протягом більш як 150 календарних днів протягом року (без урахування часу відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами), якщо законом не встановлено більш тривалий строк збереження місця роботи (посади), слід розраховувати протягом робочого року державного службовця, тобто з дати призначення державного службовця на посаду в державному органі.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 12.01.2021 по справі №420/6311/18, від 17.02.2021 по справі №826/6746/17.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що підставою для винесення оскаржуваного наказу стали листи непрацездатності позивача та табель обліку використання робочого часу, за якими загальна кількість днів нез`явленням державного службовця на службі з 21.01.2021 року по 16.07.2021 року становить 176 днів.

Доказів на спростування вказаних тверджень матеріали справи не містять.

Таким чином, посилання позивача про те, що "у нього відсутня тривала відсутність на службі більше 150 календарних днів протягом року" є необґрунтованими та судом не приймаються до уваги.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача, що відповідно до чинного законодавства працівник може бути прийнятий на роботу і звільнений з неї лише один раз, оскільки позивача було звільнено згідно Наказом від 16.07.2021 №08-03/423 Головного управління Держпраці у Харківській області з посади у зв`язку з нез`явлення на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності відповідно до частини другої статті 87 Закону України «Про державну службу», тобто саме цей наказ був реалізований та на підставі цього наказу внесено запис до трудової книжки про звільнення ОСОБА_1 ..

При цьому, наказ Головного управління Держпраці у Харківській області №08-03/396 від 14 грудня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу розслідування, аналізу та обліку аварій і виробничого травматизму Головного управління Держпраці у Харківській області у зв`язку із отриманням державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності відповідно до пункту 3 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» не був реалізований, оскільки з моменту його видання у позивача відсутні робочі дні. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Таким чином, у відповідача були наявні підстави для звільнення позивача визначені п.4 ч.1 ст.83 та ч.2 ст.87 (припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення) Закону України «Про державну службу» (не з`явлення державного службовця на службу більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправним і скасування Наказу №08-03/423 Головного управління Держпраці у Харківській області від 16.07.2021 року «Про звільнення ОСОБА_2 » є необґрунтованими, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Суд зазначає, що оскаржуваний наказ прийнято відповідачем на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірним. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано.

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування Наказу №08-03/423 Головного управління Держпраці у Харківській області від 16.07.2021 року «Про звільнення ОСОБА_2 ».

Оскільки позовні вимоги поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу розслідування, аналізу та обліку аварій і виробничого травматизму Головного управління Держпраці у Харківській області, є похідними, вони також не підлягають задоволенню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду - відмовити.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 40, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.11.2021 року.

Суддя Біленський О.О.