Справа № 560/1476/21
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1476/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

23 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л. В.,

представника позивача - Бєліцького І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом у якому просила:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 листопада 2020 року № Ф-4015-22, прийняту Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області в повному обсязі;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Хмельницькій області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 з єдиного соціального внеску шляхом виключення суми недоїмки з єдиного соціального внеску у розмірі 14077,32 грн., штрафу у розмірі 6066,25 грн., та пені в розмірі 39183,86 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.01.2021 року вона отримала вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 листопада 2020 року № Ф-4015-22, якою Головне управління ДПС у Хмельницькій області вимагає сплатити недоїмку в сумі 14077,32 грн., штраф в сумі 6066,25 грн., та пеню в розмірі 39183,86 грн. Вважає, що дана вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 21 травня 2020 року № 00183605 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині вимоги про сплату нарахованого штрафу за період з 01.03.2020 року по 19.05.2020 року, та нарахованої пені за період з 01.03.2020 року по 19.05.2020 року.

В решті рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 21 травня 2020 року № 00183605 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску залишено в силі.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Хмельницькій області внести зміни до інтегрованої картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування- ОСОБА_1 , здійснивши виключення нарахованої суми штрафу за період з 01.03.2020 року по 19.05.2020 року, та нарахованої пені за період з 01.03.2020 року по 19.05.2020 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 грн., (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення, в частині відмови в задоволенні позовних вимог, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційну скаргу подав і відповідач, який просить скасувати оскаржуване рішення, в частині задоволення позовних вимог, та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційних скарг апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційних скаргах.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно із Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Хмельницькій області як фізична особа-підприємець з 30.03.2007 року, тобто являється платником єдиного внеску з 01.01.2011року,-дати набрання чинності Законом № 2464-VI.

До 01.10.2013 року функції адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування виконували органи Пенсійного фонду України, з 01.10.2013 року вказані функції передані ДФС України, на даний час ДПС України.

21 травня 2020 року уповноваженою особою Старокостянтинівського управління Головного управлінні ДПС у Хмельницькій області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким на підставі частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску вирішено застосувати до ОСОБА_1 штраф у розмірі 5999,62 грн., за період з 21.04.2015 року до 19.05.2020 року та нарахувати пеню у розмірі 27535,71 грн.

Разом розмір штрафу та пені становить суму 33535,33 грн.

Рішення від 21 травня 2020 року № направлене відповідачем на адресу позивача та вручено їй 19.06.2020 року, що підтверджується копією поштового повідомлення доданого до матеріалів справи.

За наявності недоїмки із сплати єдиного внеску, контролюючий орган надіслав позивачу вимогу про її сплату від 12 листопада 2020 року № Ф-4015-22, в якій зазначено, що станом на 31 жовтня 2020 року загальна сума боргу платника єдиного внеску становить 59327,43 грн., в тому числі недоїмка за основним платежем-14077,32 грн., штрафи-6066,25 грн., пеня-39183,86 грн.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12 листопада 2020 року № Ф-4015-22 направлена відповідачем на адресу позивача та вручена їй 28.01.2021 року, що підтверджується копією поштового повідомлення, доданого до матеріалів справи.

Позивач, вважаючи, що вимога про сплату боргу є протиправною, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Як вірно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України від 08.07.2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі Закон № 2464-VI).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абзаців 3, 4 частини 1 статті 5 Закону № 2464-VI, взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 4 цього Закону, на яких поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", - здійснюється на підставі відомостей про державну реєстрацію створення юридичної особи та її відокремленого підрозділу, відокремленого підрозділу іноземної неурядової організації, представництва, філії іноземної благодійної організації, державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, скасування державної реєстрації їх припинення, наданих згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", у день отримання зазначених відомостей.

Згідно із пунктами 1, 2, 4 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний:

1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску;

2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством;

4) подавати звітність про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону № 2464-VI, обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4, 5, 5-1 та 16 частини першої статті 4 цього Закону.

Пунктом 3 частини 1 статті 7 цього ж Закону встановлено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування,-на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Абзацами 3, 5 частини 8 статті 9 Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Згідно із пунктом 10 статті 9 Закону № 2464-VI, днем сплати єдиного внеску вважається:

1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу або на єдиний рахунок - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на вказані рахунки;

2) у разі сплати єдиного внеску готівкою-день прийняття до виконання банком або іншою установою-членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;

3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті-день надходження коштів на відповідні рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Дослідження змісту наведених правових норм Закону № 2464-VI у співставленні із обставинами справи, дають підстави зробити висновок про те, що позивач як фізична особа-підприємець є платником єдиного внеску та зобов`язана самостійно своєчасно та в повному обсязі проводити його нарахування, обчислення та сплату за відповідні звітні періоди, у визначені Законом строки.

При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Із матеріалів справи судом не встановлено обставин які б свідчили про те, що позивач проводила нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску за відповідні звітні періоди у визначені Законом строки.

Позивач не надала до розгляду в суді доказів того, що перебуваючи на обліку у контролюючому органі як фізична особа-підприємець та платник єдиного внеску, проводила його нарахування, обчислення та сплату, подавала звіти про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону за встановленою формою, вела відповідний облік нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону № 2464-VI, податкові органи зобов`язані здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Частинами 11, 12 статті 9 Закону № 2464-VI встановлено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно із пунктами 6, 7 частини 1 статті 13 Закону № 2464-VI, податкові органи мають право:

-застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом;

-стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI передбачено, що недоїмка це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 10, пункту 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції:

-за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частинами 1, 3, 4 статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Згідно із абзацом 1 частини 14 статті 25 Закону № 2464-VI, про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Відповідно до статей 4, 6, 7, 8, 10, 12, 25, пунктів 9 2 - 9 5 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375, наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 затверджено "Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі Інструкція № 357).

Ця Інструкція врегульовує застосування окремих положень порядку нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон) та визначає процедуру нарахування і сплати фінансових санкцій та стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів податковими органами (пункт 1 Розділу I Інструкції № 357).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Інструкції № 357, до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити їх у звітності, що подається платником до податкових органів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

У разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

-дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;

-платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

-платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС (далі - ІТС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Згідно із пунктом 1, 2, 3 Інструкції № 357, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІТС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Зміст наведених правових норм Закону № 2464-VI та Інструкції № 357, дає суду підстави зробити висновок про те, що контролюючий орган має право самостійно провести нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі якщо платник єдиного внеску не проводить нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, не подає звіти про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону за встановленою формою, не веде відповідний облік нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком.

Нарахування єдиного внеску до сплати платником такого внеску, контролюючий орган вправі провести на підставі облікових даних з ІТС за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції для платника - фізичної особи.

Проведення документальної перевірки не є обов`язковою умовою для нарахування контролюючим органом єдиного внеску, платнику такого внеску.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 18 лютого 2021 року по справі № 320/6585/18.

Верховний суд зазначив, що застосування норм Закону № 2464-VI та пунктів 3, 4 розділу VI Інструкції № 357, не передбачено обов`язкової умови для формування вимоги (у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки за результатами самостійного декларування) проведення перевірки та складення за її результатами відповідного акта. Вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається разом із актом документальної перевірки виключно у випадку коли виявленні у ході документальної перевірки дані свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами.

Цей висновок щодо застосування зазначених норм права є прийнятливим і у випадках не подання платником єдиного внеску звітності про сплату страхового внеску у мінімальному розмірі.

Верховний Суд вказав на помилковість судів попередніх інстанцій щодо їх висновків про обов`язковість проведення документальної перевірки для формування вимоги із сплати єдиного внеску.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач правомірно нарахував позивачу єдиний внесок в сумі 14077,32 грн., і за наявності недоїмки у цьому розмірі, зазначив її у вимозі про сплату боргу.

Згідно із пунктом 1 розділу VII "Фінансові санкції" Інструкції № 449, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 розділу VII "Фінансові санкції" Інструкції № 449 (в редакції правової норми на дату прийняття рішення), згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1 - 4, 6 та 7 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах:

-за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи податкового органу.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (при цьому недоїмка за кожен такий період повинна бути повністю сплачена (погашена).

Відповідно до пункту 4 розділу VII "Фінансові санкції" Інструкції № 449, факти порушень законодавства, крім тих, що є предметом акта документальної перевірки, та тих, що зазначені в підпункті 2 пункту 2 цього розділу, посадова особа податкового органу оформлює актом довільної форми, в якому чітко викладається зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчих актів. Такий акт про порушення надсилається (вручається) платнику разом із рішенням про застосування штрафних санкцій.

Із змісту підпункту 2 пункту 2, пункту 4 розділу VII "Фінансові санкції" Інструкції № 449 вбачається, що для прийняття рішення про застосування штрафу до платника єдиного внеску у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, відсутня необхідність обов`язкового проведення перевірок, передбачених Податковим кодексом України для встановлення факту несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску таким платником єдиного внеску, а також за наявності таких порушень контролюючим органом не складається акт довільної форми.

Оскільки у позивача рахувалася недоїмка по сплаті єдиного внеску в сумі 14077,32 грн., відповідач 21 травня 2020 року прийняв рішення № 00183605 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску штраф в розмірі 5999,62 грн.

Згідно із пунктом 9-11.1 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI, тимчасово штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються за такі порушення, вчинені у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19):

-несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску;

-неповна сплата або несвоєчасна сплата суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів);

-несвоєчасне подання звітності, передбаченої цим Законом, до податкових органів. При цьому абзаци другий та третій пункту 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону щодо такого порушення, вчиненого у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) року, не застосовується.

Згідно із розрахунком штрафної санкції до рішення від 21 травня 2020 року № 00183605 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, штраф в сумі 5999,62 грн., застосований до позивача за період з 21.04.2015 року до 19.05.2020 року.

Із 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України був встановлений карантин відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

В зв`язку із тим, що сума штрафу в частині його розміру нарахована в період встановленого карантину, тобто з 01.03.2020 року по 19.05.2020 року, а суд не вправі самостійно проводити розрахунок штрафу із зазначенням точних арифметичних показників, тому за таких обставин необхідно визнати протиправною вимогу в частині нарахування штрафу за період з 01.03.2020 року по 19.05.2020 року, а решту розміру штрафу, нарахованого за період з 21.04.2015 року по 01.03.2020 року, вважати нарахованим правомірно.

Відповідно до пункту 5 розділу VII "Фінансові санкції" Інструкції № 449, на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Документи, які є підставою для нарахування пені:

-документи, що підтверджують суму єдиного внеску та строк його сплати,- звіт платника, що містить відомості про суми нарахованого єдиного внеску (з додатним значенням);

-вимога про донараховані суми єдиного внеску за актами документальних перевірок або повідомленням-розрахунком;

-рішення суду.

Отже із змісту пункту 5 розділу VII "Фінансові санкції" Інструкції № 449 вбачається, що обов`язковими умовами для нарахування пені є фактична сплата суми єдиного внеску із порушенням встановлених строків її сплати, вимога про донараховані суми єдиного внеску за актами документальних перевірок або повідомленням-розрахунком, рішення суду.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних ІТС.

Як зазначено вище у мотивувальній частині позову, податковий орган в зв`язку із наявністю недоїмки із сплати позивачем єдиного внеску, прийняв рішення від 21 травня 2020 року №00183605 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким нарахував позивачу також пеню в сумі 39183,86 грн., за період з 20.01.2016 року по 19.05.2020 року.

Відповідно до змісту інтегрованої картки платника єдиного внеску по позивачу в картці наявні записи про часткові фактичні сплати позивачем недоїмки із єдиного внеску.

В зв`язку із тим, що пеня нарахована в період встановленого карантину, тобто з 01.03.2020 року по 19.05.2020 року, а суд не вправі самостійно проводити розрахунок пені із зазначенням точних арифметичних показників, тому за таких обставин необхідно визнати протиправною вимогу в частині нарахування пені за період з 01.03.2020 року по 19.05.2020 року, а решту розміру нарахованої пені за період з 21.04.2015 року по 01.03.2020 року, вважати нарахованою правомірно, тому вимогу від 21 травня 2020 року № 00183605 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині нарахування пені за період з 21.04.2015 року по 01.03.2020 року, необхідно також визнати протиправною та скасувати.

Підсумовуючи наведене, аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що за таких обставин позов підлягає задоволенню частково, а саме: необхідно визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 21 травня 2020 року №00183605 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині вимоги про сплату нарахованого штрафу за період з 01.03.2020 року по 19.05.2020 року, та нарахованої пені за період з 01.03.2020 року по 19.05.2020 року, а в решті вимогу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 21 травня 2020 року № 00183605 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску залишити в силі.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на продовження карантину з 22 травня 2020 року по 31 липня 2020 року, оскільки перевіряємий період закінчився 19 травня 2020 року, а штрафні санкції та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску застосовані за порушення, вчинені до введення карантину з 01 березня 2020 року.

Окрім того, не заслуговує на увагу і посилання апелянта на застосування абз.2 ч.13 ст.25 Закону України № 2464 від 08.07.2010, відповідно до якої у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до податкового органу або позову до суду.

Так, позивач дійсно оскаржувала вимоги про сплату недоїмки 01.12.2017, 01.02.2020, 06.07.2020, однак вказані скарги розглянуті і відмовлено в їх задоволенні. Тому за вказаний період нарахування пені могло зупинятися лише до результату розгляду даних скарг, а після їх розгляду і відмови в задоволенні, нарахування пені правомірно здійснено за весь перевіряємий період до введення карантину.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційних скаргах доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 25 листопада 2021 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.