Справа № 653/3273/21
Суддя: Мотонок Т. Я.
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/3273/21
Провадження № 2-а/653/92/21
РІШЕННЯ

іменем України

26 листопада 2021 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд

Херсонської області в складі:

головуючого судді Мотонок Т.Я.

за участю секретаря Шулежко Ю.Ю.

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом доДепартаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування позову зазначено:

Згідно постанови серії ДПО18№ 986826 від 03.10.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 03.10.2021 року о 09.19 год. на а/д М-18 500 км. він керував т/з поза межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар або денних ходових вогнів під час зміни напрямку руху чим порушив п. 9.8. Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за яке передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП. Застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Позивач вважає, що постанова винесена з порушенням кваліфікації допущеного порушення (є необгрунтованою) виходячи з наступного:

згідно диспозиції ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідальність передбачена за порушення правил використання зовнішніми світловими приладами або попереджувальними сигналами при початку руху або зміні його напрямку. В той же час, відсутність ввімкненого світла денних фар за межами населеного пункту не може розглядатися як порушення правил користування зовнішніми світловими приладами або попереджувальними сигналами при початку руху або зміні його напрямку. Зовнішні світлові прилади як поняття відсутні в ПДР, є тільки згадка в розділі 19 про використання зовнішніх світлових приладів і мова йде про темний час доби та в умовах недостатньої видимості + п. 9.1. ПДР чітко визначив що є попереджувальними сигналами: а) сигнали що подаються світловими показниками повороту або рукою; б) звукові сигнали; в) перемикання світлом фар; г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби; г) увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда; д) увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору.

Отже, ввімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом в силу прямої вказівки в п. 9.1. ПДР.

Ч. 2 ст. 122 КУпАП дійсно передбачає відповідальність за порушення правил використання попереджувальними сигналами за умови, що на момент такого порушення буде починатися рух або зміна його напрямку. Тобто ця стаття може застосовуватися наприклад у випадку не включення повороту при зміні напрямку руху, ліхтаря заднього ходу при початку руху.

На думку позивача відповідальність за відсутність ввімкненого ближнього світла фар у світлу пору доби за межами населеного пункту може наступати виключно по ст. 125 КУпАП - інші порушення ПДР яка передбачає застосування до правопорушників такого виду адміністративного стягнення як попередження. Тому, ОСОБА_1 у позові зазначив, що поліцейський проігнорував необхідність з`ясування правильної кваліфікації правопорушення та наклав стягнення яке не відповідає вчиненому правопорушенню, а відтак Відповідач необгрунтовано притягнув його до відповідальності, через що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Тому, ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову серії ДП018 № 986826 від 03 жовтня 2021 про притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення направити Департаменту патрульної поліції на новий розгляд.

По даній справі було відкрито провадження та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечень від учасників справи не надходило.

15.11.2021 року до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав:

03.10.2021 року о 09 годині 19 хвилин під час патрулювання на автодорозі Харків - Сімферополь - Алушта - Ялта 500 км. Відповідачем було виявлено автомобіль ВАЗ 211040, державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого керував ним з поза населеним пунктом, та на транспортному засобі не було увімкнене ближнє світло фар чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху України (ПДР).

Виявивши правопорушення, інспектори поліції зупинили водія даного т/з, належним чином представилися та попросили Позивача пред`явити відповідні документи на т/з як того вимагає ст. 16 Закону України « Про дорожній рух» та ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію». Водієм даного автомобіля виявився ОСОБА_1 . За результатами розгляду адміністративної справи до Позивача було застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 510 грн., шляхом винесення постанови.

Згідно п. 9.8 Правил дорожнього руху: з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Згідно 9.1. Попереджувальними сигналами є:

а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою;

б) звукові сигнали;

в) перемикання світла фар;

г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби;

г) увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда;

д) увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП: Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобі загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішнім освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні йог напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандарті] користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічним пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт вчинення правопорушення Позивачем та спілкування Позивача з поліцейській: зафіксовано на відео файлах , . ( DVD-R диск з відео файлами , долучені до відзиву).

Оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, відповідачем була винесена постанова про накладення стягнення на ОСОБА_1 ..

Відповідач зазначає, що постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства уповноваженою на те особою. Під час винесення постанови, позивач був ознайомлений зі своїми правами, фактом правопорушення, а саме керував транспортним засобом поза населеним пунктом на якому не були увімкнене ближнє світло фар, чим порушив п.9.8 Правил дорожнього руху, за що згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Тому, позивач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

22.11.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач повторно зазначає, що вважає невірною кваліфікацію його дій. Тобто, порушення в якому його звинувачують, передбачене ст. 125 КУпАП а не ст. 122 ч.2 КУпАП.

Також ОСОБА_1 зазначив, що під час оформлення протоколу працівники поліції порушили його право на захист. Як зазначає ОСОБА_1 він заявив клопотання про перенесення розгляду справи з метою залучення захисника. Йому було запропоновано перенести розгляд справи з 9.35 години на 10.00 годину. Але, 25 хвилин замало, щоб адвокат зміг з`явитися на місце розгляду справи. Всі його аргументи були відхилені. Докази не були пред`явлені. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено в судовому засіданні згідно постанови серії ДПО18№ 986826 від 03.10.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 03.10.2021 року о 09.19 год. на а/д М-18 500 км. він керував т/з поза межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар або денних ходових вогнів під час зміни напрямку руху чим порушив п. 9.8. Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за яке передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП. Застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Щодо кваліфікації дій суд зазначає наступне:

Згідно зі ст.125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, - тягнуть за собою попередження.

Таким чином, особа може бути притягнута до відповідальності за ст.125 КУпАП у разі, якщо склад вчиненого правопорушення не передбачений іншими статтями КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 9 ПДР визначає правила користування попереджувальними сигналами.

Пунктом 19 ПДР передбачено умови користування зовнішніми світловими приладами.

При цьому згідно з ПДР попереджувальні сигнали повинні вмикатися для попередження про початок або зміну руху транспортного засобу, в той час як зовнішні світлові прилади повинні бути увімкнені під час руху або зупинки транспортного засобу.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що ч.2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за два окремих склади правопорушення:

1) порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами;

2) порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Згідно з п.19.1 ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, на всіх механічних транспортних засобах повинні бути ввімкнені - фари ближнього (дальнього) світла.

Таким чином, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом.

Абз. 2 п.9.8 ПДР визначено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про те, що абз.2 п.9.8 ПДР встановлено правило користування зовнішніми світловими приладами.

Отже, невиконання обов`язку увімкнення денних ходових вогнів або ближнього світла фар поза населеними пунктами є порушенням правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Отже, при винесенні постанови про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач зазначає, що відповідачем доказів на підтвердження вчинення ним правопорушення суду не надано.

Але, як вбачається з відео файлів , , які були досліджені судом 03.10.2021 року о 09.19 год. на а/д М-18 500 км. ОСОБА_1 керував транспортним засобом поза межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар або денних ходових вогнів. Дії ОСОБА_1 правомірно кваліфіковані за ст.122 ч.2 КУпАП.

Також на відео зафіксовано, що клопотання ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи було задоволено та запропоновано розгляд справи провести на 10.00 годину 03.10.2021 року із зазначенням місця розгляду справи, на що ОСОБА_1 заперечив і погодився розглядати відразу. Працівником поліції після з`ясування всіх обставин, роз`яснення прав було обгрунтовано винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що факт порушення позивачем Правил дорожнього руху доведено належними доказами.

Винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам закону та посадових інструкцій і було спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху.

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне залишити оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позов без задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, а отже судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 241, 246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Генічеського районного суду Т. Я. Мотонок