Справа № 460/974/21
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 460/974/21 пров. № А/857/17328/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Качмара В.Я.,Большакової О.О.,

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року (головуючий суддя Борискін С.А., м. Рівне, повний текст складено 09.08.2021) по справі за адміністративним позовом Демидівського районного центру зайнятості до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Демидівський районний центр зайнятості звернувся в суд першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.11.2020 №9.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №9 від 05.11.2020. Стягнуто на користь Демидівського районного центру зайнятості судовий збір у сумі 2270,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати його і ухвалити нове, яким у позові відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що у разі самостійного виявлення платником податків помилки в поданій ним податковій звітності та подання до податкового уточнюючого розрахунку з виправленням помилок, застосовуються виключно штрафи, зазначені у п. 50.1 ПКУ, а у податкового органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій.

Апелянт зазначає, що відлік 30-денного строку розпочинається з дати надходження такого і документа. На думну апелянта, треба орієнтуватися на правила, передбачені ст. 42 ПКУ. Зокрема, згідно з п. 42.2 ПКУ документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п. 42.4 ПКУ, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Якщо повідомлення надіслане через засоби електронного зв`язку, то датою вручення платнику податків документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату і час доставки документа платнику податків.

Станом на дату розгляду справи, до контролюючого органу не надходило жодної уточнюючої чи нової податкової звітності форми 1ДФ, хоча повідомлення щодо допущених помилок у податкових розрахунках за формою 1ДФ надсилались на електронний кабінет позивача.

Відповідно до Затвердженого наказу ДФС від 04.08.2017 №515 «Регламент комп`ютерної обробки податкової звітності, з єдиного внеску, на загальнообов`язкове соціальне страхування та іншої звітності в органах ДФС», згідно п.7.6, опрацювання реєстрів повідомлень про помилки податкових розрахунках за ф. №1ДФ щодо направлення (вручення) таких повідомлень податкових агентам із зазначенням дати направлення (вручення) у відповідному журналі, та контролю за поданням податковими агентами податкових розрахунків за формою №1ДФ для виправлення раніше длпущених помилок здійснюється автоматично для поданих засобами ЕЗ з ЕЦП з переглядом засобами АЕЗ/ «Розсипки».

Тобто, система прийняття звітності за формою №1ДФ автоматично направляє адресу повідомлення про допущені помилки на адресу з якої надійшла така податкова звітність.

У даному випадку мало місце, невірне зазначення реєстраційного номеру. Так, ІІ: квартал 2017р. зазначено РНОКПП НОМЕР_1 гр. ОСОБА_1 за ознакою « 128» в сумі 403,62 грн., у випадку коли податковий номер фізичної особи закрито в окремому реєстрі ДРФО;

- за 2-4 квартали 2017р., 1-2 квартали 2018р. зазначалася ознака податкової соціальної пільги у випадку коли фактично пільга не надавалася.

Судом не було взято до уваги, що згідно даних Державного реєстра фізичних осіб платників податків реєстрацію ОСОБА_2 було проведено Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та 05.05.2016 присвоєно реєстраційний номер облікової картки-платника податків НОМЕР_1 , який був закритий на центральному рівні як «подвійний» 07.07.2016 на користь іншого РНОКПП та з 28.02.2018 РНОКПП НОМЕР_1 був відновлений.

Також, зазначає що ОСОБА_2 звернулась із заявою і надання соціальної пільги 18.07.2017, проте такий реєстраційний номер був закритий ще 07.07.2016.

Враховуючи викладене контролюючий орган вважає, що податкове повідомлення-рішення з 05.11.2020 № 9 було прийняте у відповідності із чинним законодавством, а відтак відсутні підстави для його скасування.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що в період 01.01.2017 по 07.10.2020 Демидівський районний центр зайнятості був зареєстрований як неприбуткова установа. Дата включення до Реєстру - 30.01.1995. Код ознаки неприбутковості - 0031 бюджетні установи. Дата присвоєння ознаки неприбутковості - 01.12.2016. Дата рішення про включення до реєстру - 01.12.2016. Номер рішення про включення до Реєстру - 124.

Демидівський районний центр зайнятості подавав до контролюючого податкового органу Звіти про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації (затверджені наказом Міністерства фінансів України 17.06.2016 № 553 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.04.2017 №469).

Головним управлінням ДПС у Рівненській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Демидівського районного центру зайнятості з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 07.10.2020, та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 07.10.2020.

За результатом перевірки 16.10.2020 складено акт №2149/17-00-07-01/23304487, за висновками якого контролюючим органом під час перевірки встановлено, зокрема, порушення Демидівським районним центром зайнятості:

-п.51.1 ст.51 глави 2, пп. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, розділу III Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, в редакції затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 №111/26556, по яких встановлено подання податкових розрахунків за формою 1ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками, а саме: 2-4 квартали 2017 року, 1-2 квартали 2018 року.

На підставі висновків Акта перевірки позивачу 05.11.2020 сформовано податкове повідомлення-рішення №9 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 1020,00 грн. Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, Демидівський районний центр зайнятості 16.11.2020 подав скаргу до Державної податкової служби України, яку рішенням від 11.01.2021 №129/5/99-00-06-01-04-05 залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін (а.с.7-8).

Розглядаючи спір суд першої інстанції врахував, що пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пп.51.1 ст.51ПК України платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Згідно з пп.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п.54.2 ст.54 ПК України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

За приписами до пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.(пп. «а», «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України).

Тобто, у разі нарахування (виплати) доходів податковий агент повинен відобразити в податковому розрахунку такі виплачені доходи на користь всіх платників податків.

Положеннями п.119.1 ст.119 ПК України встановлено, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

При цьому, встановлено, що передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються у випадках, якщо недостовірні відомості або помилки в податковій звітності про суми доходів, нараховані (сплачені) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), виникли у зв`язку з виконанням податковим агентом вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу та були виправлені відповідно до вимог статті 50 цього Кодексу.

Штрафи, передбачені пунктами 119.1 і 119.2 цієї статті, не застосовуються у випадках, якщо помилки щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків у податковій звітності про суми доходів, нараховані (сплачені) на користь платника податків, суми утриманого з них податку були виправлені податковими агентами самостійно, у тому числі протягом 30 календарних днів з дня надходження повідомлень про помилки, виявлені контролюючим органом (п.119.3 ст.119 ПК України).

Порядок заповнення і подання до органу Державної фіскальної служби України Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку відповідно до вимог статті 51 глави 2, підпункту 70.16.1 пункту 70.16 статті 70 глави 6 розділу II, підпункту 170.4.2 пункту 170.4 статті 170 та підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 розділу IV, підпункту 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України врегульовано Порядком заповнення і подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 (далі - Порядок №4).

Відповідно до п.1.2 Порядку №4, податковий розрахунок - документ, який свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. На підставі відомостей щодо сум утриманого та/або сплаченого податку, які зазначаються у податковому розрахунку, нарахування податкового зобов`язання не проводиться.

Згідно з п.2.1 Порядку №4 податковий розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий податковий розрахунок за календарний рік не подається.

Якщо останній день строку подання податкового розрахунку припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Згідно з положеннями п.3.1 Порядку №4, у графі 2 «Податковий номер або серія та номер паспорта» відображається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта фізичної особи (для фізичної особи, яка має відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), про яку надається інформація в податковому розрахунку.

Відповідно до п.3.2 Порядку №4 у графі 3а «Сума нарахованого доходу» відображається (за звітний квартал) дохід, який нарахований фізичній особі відповідно до ознаки доходу згідно з довідником ознак доходів, наведеним у додатку до цього Порядку. У разі нарахування доходу його відображення у графі 3а є обов`язковим незалежно від того, виплачені такі доходи чи ні.

У графі 3 «Сума виплаченого доходу» відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом (п.3.3 Порядку №4).

Пунктом 4.1 ат 4.3 Порядку №4, встановлено, що коригування поданого і прийнятого податкових розрахунків проводяться на підставі самостійно виявлених податковим агентом помилок, а також на підставі повідомлень про помилки, виявлені контролюючим органом.

Уточнюючий податковий розрахунок подається у разі необхідності проведення коригувань податкового розрахунку після закінчення строку його подання. Уточнюючий податковий розрахунок може подаватися як за звітний період, так і за попередні періоди.

Згідно 4.4 Порядку №4 порядок заповнення звітного нового та уточнюючого податкових розрахунків є однаковим. Звітний новий та уточнюючий податкові розрахунки подаються на підставі інформації з попередньо поданого податкового розрахунку і містять інформацію лише за рядками й реквізитами, які уточнюються. Для заповнення також використовується інформація з повідомлень про виявлені помилки, які відправляються контролюючими органами до податкового агента.

Судом першої інстанції встановлено факт подання позивачем до контролюючого органу Податкового розрахунку суми доходу, обліку нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку (форма 1 ДФ) за 2-4 квартали 2017 року, 1-2 квартали 2018 року.

Перевіркою дотримання юридичною особою обов`язків щодо подання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) порушень не встановлено.

Також, судом першої інстанції враховано, що пунктом 3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення облік осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №198 (втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 №792) передбачалося, що реєстрація проводиться за умови пред`явлення паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, облікової картки платника податків, трудової книжки (цивільно-правового договору чи документа, який підтверджує період зайнятості), а в разі потреби також військового квитка, диплома або іншого документа про освіту.

Відповідно до п.32 цього Порядку особи, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби, пред`являють паспорт з відповідною відміткою.

Згідно з ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Отримавши від ОСОБА_1 довідку про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , у позивача не було обов`язку при її реєстрації як безробітної, проводити перевірку достовірності поданих документів.

В матеріалах справи міститься Повідомлення щодо допущених помилок у податкових розрахунках за формою 1 ДФ за звітний період 3 квартал 2017 року з кодом помилки « 98» (податковий номер фізичної особи або реєстрацію за номером паспорту фізичної особи закрито), відповідач вказував на те, що дане повідомлення щодо допущених помилок надсилалося позивачу на електронний кабінет.

Відповідно до п.42.5. ПК України, в разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику - податків (його представнику).

В матеріалах справи відсутні докази подачі позивачем заяви про бажання отримувати документи через електронний кабінет.

Інформації щодо отримання платником податків такого повідомлення відповідачем подано не було суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції, що висновок контролюючого органу щодо наявності підстав для застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених п.119.1 ст.119 ПК України є помилковим, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Однак, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції помилкового вважав, що судові витрати підлягають розподілу, оскільки згідно ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз..

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат слід скасувати, бо такі вирішено стягнути помилково, у решті залишити рішення без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області задовольнити частково, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року по справі № 460/974/21 в частині розподілу судових витрат скасувати.

У решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року по справі № 460/974/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді В.Я. Качмар

О.О. Большакова

повний текст складено 25.11.2021