Справа № 400/5954/20
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/5954/20

Суддя в суді І інстанції Лісовська Н.В. Рішення суду І інстанції прийнято у м. Миколаїв

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

при секретарі Ісмієвій А.І.

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року, у справі за позовом приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: дисциплінарного уповноваженого Асоціації приватних виконавців України Яковлевої Діани Віталіївни, члена Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України Соломко Олексій Володимирович, ОСОБА_3 , про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Міністерству юстиції України та Дисциплінарній комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, а саме:

1) визнання протиправним та скасування рішення дисциплінарної комісії, що оформлене протоколом від 08 грудня 2020 року № 47, в частині висновку про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за результатом розгляду подання за скаргою ОСОБА_3 у ВП № 57726151 та застосування до позивача стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на 1 місяць;

2) визнання протиправним та скасування наказу міністерства «Про застосування до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення».

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що у межах спірних правовідносин Міністерством юстиції України проведено перевірку діяльності приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. за скаргою громадянки ОСОБА_3 .

При цьому, за наслідком виявлення грубих порушень у діяльності приватного виконавця виконавчого округу, а саме факту вчинення виконавчих дій всупереч встановленої заборони суду, останнього правомірно та обґрунтовано притягнуто до відповідальності.

В свою чергу, факт відкликання скарги ОСОБА_3 не є підставою для звільнення позивача від відповідальності за вже вчинені порушення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні позивача перебував виконавчий лист Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2018 року, у справі № 487/4323/17, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором.

При цьому, виконавче провадження № 57726151 відкрито постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. від 20 листопада 2018 року (а.с. 131).

Між тим, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2020 року, у справі № 487/4323/17 зупинено стягнення на підставі виконавчого листа від 25 січня 2018 року (а. с. 132).

При цьому, представником ОСОБА_3 14 липня 2020 року та 27 серпня 2020 року подано позивачу заяву про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа від 25 січня 2018 року (а. с. 140, 142).

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2020 року, у справі № 487/4323/17, визнано протиправними дії позивача з підготовки та подачі до ДП «Сетам» заявки на реалізацію арештованого майна, здійснені в рамках ВП № 57726151, а також зобов`язано позивача утриматись від вчинення дій, спрямованих на реалізацію арештованого майна (а. с. 133-134).

Крім того, 04 вересня 2020 року ОСОБА_3 подано до Мін`юсту заяву про проведення позапланової перевірки діяльності позивача в межах ВП № 57726151 (а. с. 130).

У зверненні ОСОБА_3 зазначалось, що незважаючи на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2020 року, у справі № 487/4323/17, якою зупинено стягнення на підставі виконавчого документа, позивач не зупинив вчинення виконавчих дій, що призвело до реалізації нерухомого майна боржника на електронних торгах. Крім того, заявник вважає, що позивач не виконав ухвалу суду від 07 серпня 2020 року.

При цьому, 04 вересня 2020 року позивачем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій, а 16 вересня 2020 року - про зупинення вчинення виконавчих дій (а. с. 102).

В свою чергу, на підставі заяви (скарги) ОСОБА_3 . Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Мін`юсту проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності позивача, про що 16 жовтня 2020 року складено довідку (а. с. 149-151).

Проведеною перевіркою встановлено порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 34 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст. 129-1 Конституції України.

За результатами проведення перевірки Мін`юстом 25 листопада 2020 року внесено Комісії подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача (а. с. 127-129).

При цьому, 08 грудня 2020 року ОСОБА_3 надіслано комісії заяву про залишення без розгляду скарги, поданої 04 вересня 2020 року (а. с. 12).

Подання Мін`юсту від 25 листопаду 2020 року розглянуто на засіданні Комісії 08 грудня 2020 року, що відображено у протоколі № 47 (а. с. 153-163).

При цьому, Комісією поставлено на голосування питання про задоволення подання та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Більшістю голосів прийнято рішення про задоволення подання Мін`юсту та застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на 1 місяць.

Наказом Мін`юсту від 24 грудня 2020 року № 4463/5 введено в дію рішення Комісії від 08 грудня 2020 року, оформлене протоколом № 47 (а. с. 126).

Не погоджуючись з правомірністю оскаржуваного наказу та фактом притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлення усіх обставин у справі судом першої інстанції, зроблено висновок про те, що у межах спірних правовідносин відсутні правові підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

При цьому, Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 34 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», позапланові перевірки проводяться на підставі письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця;

Згідно ч. 7 ст. 34 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», у разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Згідно ч. 2 ст. 38 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», дисциплінарним проступком приватного виконавця є: 1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця; 2) порушення правил професійної етики приватного виконавця; 3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; 5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.

Згідно ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; 4) припинення діяльності приватного виконавця.

Згідно ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України.

Згідно ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, введене в дію наказом Міністерства юстиції України, може бути оскаржено до суду.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення дисциплінарної комісії приватних виконавців від 08 грудня 2020 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, яке введено в дію наказом Міністерства юстиції України від 24 грудня 2020 року № 4463/5.

В даному випадку, у позивача, який є приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області, перебувало на примусовому виконанні виконавче провадження № 57726151, у межах якого з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» стягується заборгованість за укладеним кредитним договором.

Між тим, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2020 року, у справі № 487/4323/17, зупинено стягнення з ОСОБА_3 на підставі виконавчого листа від 25 січня 2018 року (т. І а.с. 132).

При цьому, після постановлення зазначеної ухвали, позивачем, всупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», не зупинено вчинення виконавчих дій та продовжено реалізацію нерухомого майна ОСОБА_3 на електронних торгах.

В свою чергу, позивачем не заперечується, що 16 липня 2020 року на його адресу надійшов лист Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2020 року № 487/4323/17/13326/2020 із супровідним листом у якому зазначено про надсилання копії вищевказаної ухвали.

Проте, зі складеного позивачем акта (т. І а.с. 101) вбачається, що зазначений лист не містив копії ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2020 року, у справі № 487/4323/17.

При цьому, як зазначено у відповідному акті, позивач здійснив телефонний дзвінок секретарю судового засідання ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва, який направляв відповідний лист, для з`ясування вищевказаних обставин.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що позивач станом на 16 липня 2020 року у будь-якому разі мав володіти інформацією про існування відповідної ухвали суду, яка постановлена за наслідком подання скарги на його дії до суду, а як наслідок мав усвідомлювати її зміст та подальші наслідки вчинених виконавчих дій.

Більш того, ухвала Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2020 року, у справі № 487/4323/17, оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 16 липня 2020 року, тобто у день отримання відповідного листа.

Тому, враховуючи невиконання вимог ухвали суду про зупинення стягнення за виконавчим документом, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги у тому, що позивачем порушено вимоги законодавства під час здійснення своєї професійної діяльності.

Між тим, задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції зазначається, що у день проведення засідання Комісії 08 грудня 2020 року ОСОБА_3 (скаржниця) відкликала свою скаргу, яка стала підставою для перевірки діяльності позивача.

При цьому, судом зроблено висновок про те, що відповідачі належним чином не відреагували на отриману заяву скаржниці, а як наслідок не врахували відсутність будь-яких негативних наслідків для учасників виконавчого провадження.

В даному випадку, керуючись лише вказаними висновками, судом першої інстанції прийнято рішення про задоволення позовних вимог.

В свою чергу, переглядаючи рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що подана скаржницею заява стала лише підставою для проведення перевірки діяльності позивача, тоді як підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності став факт виявлення вищевказаних порушень при здійсненні ним своєї професійної діяльності.

При цьому, формальне відкликання скарги, за умови відсутності нормативного регулювання такого права у скаржників, на переконання колегії суддів, не може вважатись достатньою підставою для припинення вже відкритого дисциплінарного провадження відносно приватного виконавця.

В даному випадку, сам факт свідомого невиконання судового рішення приватним виконавцем, як суб`єктом, що наділений владними повноваженнями, на переконання колегії суддів, вже свідчить про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, колегія суддів вважає, що застосований відповідачем вид дисциплінарного стягнення, а саме зупинення діяльності приватного виконавця на 1 місяць, не є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення, а як наслідок є співмірним з вчиненим позивачем порушенням.

В свою чергу, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки вказаним обставинам, а як наслідок зроблено помилковий висновок про задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року - скасувати, прийнявши у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 24 листопада 2021 року.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.