Справа № 620/4194/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4194/21 Суддя першої інстанції: Лобан Д.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «ШВЕЙНА ФАБРИКА «ГАЛАНТ» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року Чернігівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ТОВ «ШВЕЙНА ФАБРИКА «ГАЛАНТ» адміністративно-господарські санкції у розмірі 115136 грн 00 коп та пеню у розмірі 115 грн 15 коп за незайняті у 2020 році робочі місця особами з інвалідністю.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що ТОВ «ШВЕЙНА ФАБРИКА «ГАЛАНТ» не виконало усіх необхідних дій для працевлаштування осіб з інвалідністю. Відповідач зазначає, що додатковими доказами належного виконання роботодавцем своїх обов`язків є розміщення на телебаченні, у друкованих чи електронних засобах масової інформації або у іншій формі оголошень, що містять інформацію про пошук відповідних працівників та підтверджують реальність намірів стосовно здійснення такого працевлаштування.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наголосив на тому, що норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році становив 2 робочих місця, які й були створені товариством. Одна з посад протягом вказаного періоду була зайнята особами з інвалідністю. Також ТОВ «ШВЕЙНА ФАБРИКА «ГАЛАНТ» просить врахувати, що ним вживалися додаткові заходи, спрямовані на пошук осіб з інвалідністю для їх працевлаштування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, а також відповіді на відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити частково, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ТОВ «ШВЕЙНА ФАБРИКА «ГАЛАНТ» подало до Чернігівського обласного центру зайнятості звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2020 рік за формою 10-ПІ.

Згідно з вказаним звітом середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) на підприємстві у 2020 році складала 50 осіб; середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» - 2 особи.

Чернігівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів листом від 12 березня 2021 року № 04-263/434 повідомило ТОВ «ШВЕЙНА ФАБРИКА «ГАЛАНТ» про необхідність сплати адміністративно-господарських санкцій за незайняті інвалідами робочі місця у сумі 155136 грн 00 коп.

Враховуючи, що ТОВ «ШВЕЙНА ФАБРИКА «ГАЛАНТ» не сплатило зазначені кошти в добровільному порядку, Чернігівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося з вимогами про їх стягнення до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач виконав обов`язок щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та інформування територіального органу Державної служби зайнятості про наявність вакантних посад для працевлаштування вказаних осіб, у зв`язку з чим не зобов`язаний додатково сплачувати адміністративно-господарський штраф.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні та гарантії щодо створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Відповідно до ст. 17 вказаного Закону з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю.

Відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення особи з інвалідністю на іншу роботу без її згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан її здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я осіб з інвалідністю.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За правилами ч.ч. 1-3 ст. 19 зазначеного Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Одночасно положеннями ст. 181 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» передбачено, що особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна.

Рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для осіб з інвалідністю, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Питання щодо змісту обов`язків підприємства, установи, організації, фізичної особи, які використовують найману працю, із забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу неодноразово досліджувалося Верховним Судом.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постановах від 13 червня 2018 року у справі № 819/639/17, від 31 липня 2019 року у справі № 817/724/17, такі особи зобов`язані:

- виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця;

- створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством;

- надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю;

- звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 2 п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 було затверджено форму звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», а також Порядок подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (далі - Порядок № 316).

Згідно з п.п. 3-5 розділу І Порядку № 316 форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Форма № 3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця.

Актуальність зазначених у формі № 3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв`язку.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Порядку № 316 за наявності у роботодавців коментарів до вакансії заповнюється розділ II, у якому відображаються порядковий номер відповідного запису в розділі I, а також характеристики вакансій (умови праці, розмір заробітної плати та вимоги до претендентів).

Згідно з формою звітності № 3-ПН у розділі ІІ за бажанням зазначаються відповідні категорії громадян, зокрема інваліди, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що відповідач 17 лютого 2020 року подавав до Чернігівського міського центру зайнятості звіт форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)».

З вказаного звіту вбачається, що станом на 17 лютого 2020 року були вакантними шість посад швачки. Відомості про вакантні посади у розділі І звіту від 17 лютого 2020 року були відображені таким чином: 1) швачка (інвалід) - 1 вакансія, розмір заробітної плати - 4800 грн 00 коп, 2) швачка - 4 вакансії, розмір заробітної плати - 5000 грн 00 коп, 3) швачка - 1 вакансія, розмір заробітної плати - 4800 грн 00 коп.

У п. 2 розділу «Коментарі до даних про вакансії» у вказаному звіті було зазначено про можливість працевлаштування осіб з інвалідністю. Однак у п. 1 зазначеного розділу не відображено порядковий номер відповідного запису в розділі I (не зазначено для якої саме із шести вакантних посад швачки, зазначених у розділі І звіту, передбачена можливість працевлаштування інвалідів).

Натомість ТОВ «ШВЕЙНА ФАБРИКА «ГАЛАНТ» безпосередньо у розділі І звіту було вказано про можливість працевлаштування інваліда лише на одну із шести вакансій швачки (порядковий номер професії (посади) у розділі І «Основні дані про вакансії», передбаченої для працевлаштування інваліда - 1).

Таким чином, відповідач повідомив Чернігівський міський центр зайнятості про наявність лише однієї вакансії для працевлаштування інваліда, в той час як згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2020 рік за формою 10-ПІ кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», становила 2 особи.

Також колегія суддів враховує, що протягом 2020 року на підприємстві були працевлаштовані дві особи з інвалідністю:

- ОСОБА_1 , яка прийнята на роботу з 01 червня 2020 року відповідно до наказу від 29 травня 2020 року № 31 та звільнена з роботи з 01 липня 2020 року на підставі наказу від 01 липня 2020 року № 41;

- ОСОБА_2 , яка прийнята на роботу з 21 жовтня 2020 року відповідно до наказу від 20 жовтня 2020 року № 63.

Відомості про подачу звіту за формою № 3-ПН у зв`язку з відкриттям вакансії для працевлаштування інваліда після звільнення ОСОБА_1 (01 липня 2020 року) в матеріалах справи відсутні.

Протягом 2020 року на підприємство Чернігівським міським центром зайнятості було направлено одну особу з інвалідністю, але вона відмовилася від посади у зв`язку з низькою заробітною платою, що підтверджується копією листа Чернігівського міського центру зайнятості від 23 квітня 2021 року № 07/1703 та корінця направлення на працевлаштування від 16 березня 2020 року № 0045002.

Дослідивши письмові докази, які містять в матеріалах справи, колегія суддів встановила, що ТОВ «ШВЕЙНА ФАБРИКА «ГАЛАНТ»:

- повідомило Чернігівський міський центр зайнятості про наявність однієї вакансії для працевлаштування інваліда. Відповідний звіт відповідачем було подано лише 17 лютого 2020 року. Вказана вакансія була зайнята особами з інвалідністю в період з 01 червня по 01 липня 2020 року та починаючи з 21 жовтня 2020 року. Про відкриття вакансії з 01 липня 2020 року не було повідомлено Чернігівський міський центр зайнятості у спосіб, визначений Порядком № 316;

- не надало доказів створення двох робочих місць для працевлаштування інваліда, не подавало звіт за формою № 3-ПН про наявність двох вакансій для працевлаштування таких осіб та не повідомило про фактичне працевлаштування інваліда на другу з посад, зазначених у звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2020 рік за формою 10-ПІ.

Таким чином, обов`язок з працевлаштування інваліда на одну з посад відповідачем не виконувався протягом усього 2020 року, а обов`язок з працевлаштування інваліда на іншу посаду - виконано частково (лише протягом чотирьох місяців - січня, липня, серпня та вересня 2020 року не вживав заходів, передбачених Порядком № 316).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Як раніше зазначалося, відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2020 рік за формою 10-ПІ середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) на ТОВ «ШВЕЙНА ФАБРИКА «ГАЛАНТ» у 2020 році складала 50 осіб. Відтак розмір адміністративно-господарської санкції за порушення вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» визначається як середньорічна заробітна плата за кожне робоче місце.

Відповідно до вказаного звіту середньорічна заробітна плата штатного працівника ТОВ «ШВЕЙНА ФАБРИКА «ГАЛАНТ» за 2020 рік становила 57568 грн 00 коп.

За таких обставин адміністративно-господарська санкція за одне робоче місце, не зайняте інвалідом, становить 57568 грн 00 коп, а за інше робоче місце, щодо якого відповідачем частково виконано вимоги закону - 19189 грн 33 коп (57568 грн 00 коп / 12 місяців х 4 місяці).

Загальний розмір адміністративно-господарських санкцій, що підлягають стягненню з відповідача, становить 76757 грн 33 коп (57568 грн 00 коп + 19189 грн 33 коп).

Положеннями ч. 2 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» передбачено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до рішенням Правління Національного банку України від 21 жовтня 2021 року № 517-рш «Про розмір облікової ставки» розмір облікової ставки на час ухвалення рішення в цій справі становить 8,5%.

Розмір пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій на один день становить 21 грн 50 коп (8,5% * 120 / 100 / 365 = 0,028% * 76757 грн 33 коп).

Згідно з ч. 4 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Кількість днів прострочення адміністративно-господарських санкцій на момент ухвалення рішення (з 16 квітня по 24 листопада 2021 року) складає 223 дні.

Загальний розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, становить 4794 грн 50 коп (21 грн 50 коп * 223 дні).

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що відповідач вживав всіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та необґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено обставини, які вказують на необхідність часткового задоволення позовних вимог Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та стягнення з ТОВ «ШВЕЙНА ФАБРИКА «ГАЛАНТ» адміністративно-господарських санкцій у розмірі 76757 грн 33 коп та пені у розмірі 4794 грн 50 коп.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 16 серпня 2021 року та є підставами для його скасування.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити частково, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року - скасувати.

Адміністративний позов Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ШВЕЙНА ФАБРИКА «ГАЛАНТ» в дохід Державного бюджету України (отримувач: ГУК у Чернігівській області, Чернігівський район, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок: UA0025522, ККДБ: 50070000, ) адміністративно-господарські санкції у розмірі 76757 (сімдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят сім) грн 33 коп та пеню у розмірі 4794 (чотири тисячі сімсот дев`яносто чотири) грн 50 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

Л.Т. Черпіцька