Справа № 440/9279/21
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

25 листопада 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/9279/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі відповідач, Друга Кременчуцька нотаріальна контора) , про зобов`язання відповідача закрити помилково відкритий розділ Державного реєстру прав та перенести відомості до розділу Державного реєстру прав, відкритого раніше на об`єкт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при реєстрації належного позивачеві спадкового майна після смерті чоловіка ОСОБА_4 , а саме 11/40 часток житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори 18.08.2015 була допущена технічна помилка, яка полягає у відкритті розділу Державного реєстру прав, тоді як перший розділ відкрито 08.04.2014 державним реєстратором Кременчуцького міського управління юстиції. Листом відповідача від 14.06.2021 № 516/01-16 на звернення позивача повідомлено, що на сьогодні відкриті два розділи із різними складовими частинами, де видно, що право власності зареєстровано за двома різними особами. Позивач, не погодившись із діями відповідача, вважає, що відповідно до статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі наявності в Державному реєстрі прав двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна в результаті допущення технічної помилки закривається розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа, відкриті пізніше.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відмовлено у залученні до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради; розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

06.09.2021 до суду надійшов відзив Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори, в якому вказано, що ОСОБА_1 у позовній заяві зазначено недостовірні відомості, оскільки ОСОБА_1 не отримувала у Другій Кременчуцькій державній нотаріальній конторі 18.08.2015 свідоцтво про право на спадщину, натомість на підставі рішення Крюківського суду м. Кременчука у справі № 537/2481/13-ц від 09.08.2013 гр. ОСОБА_1 зареєструвала право власності 08 квітня 2014 року на 11/40 часток житлового будинку у АДРЕСА_1 та на підставі цього рішення відкрито розділ реєстраційною службою. Водночас державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І. 18.08.2015 за р. № 1-1127 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_3 на 11/40 часток житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , проведено державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу у зазначеному Реєстрі. На сьогодні відкриті два розділи із різними складовими частинами, де видно, що право власності зареєстровано за двома різними особами. Також відповідачем зауважено, що гр. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після неї у конторі заведена спадкова справа, в якій є заява про прийняття спадщини від імені ОСОБА_5 , яка також померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після неї заведена справа в іншій нотаріальній конторі. Отже, спадкоємцям необхідно буде звертатися в нотаріальну контору за місцем заведення останньої спадкової справи для вирішення питання спадкування на нерухоме майно, по якому державним нотаріусом Литвиненко Л.І. було видано свідоцтво про право на спадщину та відкрито розділ.

Матеріалами справи підтверджено, що 08.04.2014 державним реєстратором Кременчуцького міського управління юстиції Гарник С.Ю. зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на 11/40 частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.08.2013 у справі № 537/2481/13-ц, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04, а 18.08.2015 державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І. зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на 11/40 частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-1127 від 18.08.2015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04, про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна /а.с 4 6/.

Виходячи із змісту позовної заяви, ОСОБА_1 вважає, що відповідач повинен закрити розділ Державного реєстру прав на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , відкритий пізніше, хоча помилково зазначає, що цей розділ стосується належного їй спадкового майна, тоді, як встановлено судом, вказаний розділ відкрито у зв`язку із реєстрацією права власності за ОСОБА_3 на 11/40 частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-1127 від 18.08.2015.

Отже, спір у справі виник з приводу закриття розділу Державного реєстру прав на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , відкритого пізніше, у зв`язку із реєстрацією права власності за ОСОБА_3 .

Відповідно до частин 6, 7 статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV у разі закриття розділу Державного реєстру прав у зв`язку з наявністю в цьому реєстрі двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна в результаті допущення технічної помилки розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа, відкриті пізніше, закриваються, а реєстраційний номер такого об`єкта скасовується.

Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в розділі Державного реєстру прав, що закривається як помилковий, одночасно із закриттям такого розділу переносяться до розділу Державного реєстру прав, відкритого раніше на об`єкт нерухомого майна.

У разі наявності зареєстрованих речових прав, похідних від права власності, та/або обтяжень речових прав, відомості про які містяться в розділі Державного реєстру прав, що закривається як помилковий, за результатом перенесення відомостей про такі права, обтяження державний реєстратор обов`язково невідкладно повідомляє відповідного користувача, обтяжувача про закриття розділу Державного реєстру прав та перенесення відомостей про речові права, обтяження.

У разі якщо у зв`язку з наявністю в Державному реєстрі прав двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна в результаті допущення технічної помилки виявлено суперечності між зареєстрованими речовими правами, закриття розділу Державного реєстру прав здійснюється виключно на підставі судового рішення.

У разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру прав у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно в разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав.

Виходячи із викладених правових норм, закриття відповідного розділу Державного реєстру прав на підставі відповідного судового рішення допускається виключно в разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав.

Частиною 2 статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Вимога розгляду справи «судом, встановленим законом» є структурним елементом права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункту 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановлений законом".

Отже, поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін "суб`єкт владних повноважень" означає: орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Предметом позову у даній справі є закриття розділу Державного реєстру прав на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , відкритого пізніше, у зв`язку із реєстрацією права власності за ОСОБА_3 .

Таким чином спір фактично стосується права власності іншої особи.

За приписами статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закриття відповідного розділу Державного реєстру прав на підставі відповідного судового рішення допускається виключно в разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав.

Однак адміністративний суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо набуття та/або припинення речових прав , обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна

Згідно з частинами 1, 4 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

За правилами частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки правовідносини у цій справі мають вирішуватись в порядку цивільного судочинства, за правилами якого розглядається питання про набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вказаний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Пунктом 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що провадження в адміністративній справі слід закрити, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 19, 238, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.В. Довгопол