Справа № 420/11567/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправними та скасування рішень і та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

06.07.2021 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) пенсії на пільгових умовах за Списком №1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок загального та спеціального стажу ОСОБА_1 , до якого зарахувати наступні періоди роботи: на Шахті «Шахтарська» з 25.02.2000 року по 02.01.2001 року, на Шахтоуправлінні «Шахтарське глибоке» з 10.06.2002 року по 01.02.2010 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №1.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року залишено без руху адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Судом встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

В ухвалі вказано, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду (з копією для відповідача) уточненої позовної заяви та належним чином засвідчених копій доказів, які додані до позовної заяви із інформацією про місцезнаходження їх оригіналів.

20.07.2021 року (вх.№39149/21) від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків разом із уточненим позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеський області від 18.06.2021 р. щодо відмови призначені ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) пенсії на пільгових умовах за Списком №1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок спеціального стажу ОСОБА_1 , до якого зарахувати наступні періоди роботи на Шахті «Шахтарська» з 25.02.2000 року по 02.01.2001 року, на Шахтоуправлінні «Шахтарське глибоке» з 10.06.2002 року по 01.02.2010 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №1.

Ухвалою суду від 30.07.2021 року продовжено позивачу строк на усунення недоліків позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

12.08.2021 року (вхє№44332/21) від позивача до суду надійшла заява про усуннення недоілків размо із уточненим позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеський області від 16 січня 2020 року за № 834892 та від 26 лютого 2021 року за № 92 щодо відмови в призначені ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) пенсії на пільгових умовах за списком №1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок спеціального стажу ОСОБА_1 , до якого зарахувати наступні періоди роботи на Шахті «Шахтарська» з 25.02.2000 року по 02.01.2001 року, на Шахтоуправлінні «Шахтарське глибоке» з 10.06.2002 року по 01.02.2010 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №1 з 13.01.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він 13.01.2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах та надав документи на підтвердження свого права на пенсію на пільгових умовах відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків,виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 24 червня 2016 р. № 461, де список №1 - перелік робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Як вказує позивач, рішенням відповідача від 16 січня 2020 року за № 834892 відмовлено в задоволенні заяви та зазначено, що спеціальний стаж позивача складає 4 роки при загальному стажі роботи 23 роки 1 місяць. До спеціального стажу роботи не зараховано періоди роботи на Шахті «Шахтарська» з 25.02.2000 р. по 02.01.2001 р., на Шахтоуправлінні «Шахтарське глибоке» з 10.06.2002 р. по 01.02.2010 р., тобто 8 років 5 місяців 8 днів.

У позові також зазначено, що 22.02.2021 року позивач знову звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах та надав необхідні документи, однак рішенням від 26 лютого 2021 року за № 92 відмовлено в задоволенні заяви від 22 лютого 2021 року.

В червні 2021 року, як зазначено позивачем, він знову звернувся з заявою про призначення пенсiп на пільгових умовах та надав необхiднi документи, проте вiдповiдач втретє, вже не рішенням, а листом від 18.06.2021 року № 9908-10078/М-02/8-1500-21 відмовив у призначенні пенсії в умовах.

Як стверджує позивач, усі ці три відмови мотивовані ти, що відповідно до ст. 9 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, підготовлені або видані органами фонду з територій, якi непідконтрольні українській владі, не підлягають реєстрації та виконанню. Відсутнi пiдстави для врахування до пільгового стажу за сп. №1 періодів роботи на шахті згідно документів, виданих підприємствами, що знаходяться на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою.

З покликанням на записи, які містяться у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , позивач вказує, що вони відповідно до чинного законодавства, достовірно підтверджують наявність у ОСОБА_1 періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах і навіть атестацію робочих місць - загальним терміном 12 років 5 місяців 8 днів (4 роки визнані відповідачем і 8 років 5 місяців 8 днів підтверджені записами в трудовій книжці, але не визнані відповідачем), при необхідних не менше 10 років.

Також, позивач вказує на необґрунтованість доводів відповідача про відсутність підстав для прийняття документів на підтвердження наявного пільгового стажу через їх видання підприємствами, що розташовані та тимчасово окупованих територіях України.

Ухвалою суду від 13.08.2021 року прийнято до розгляду позову заяву та відкрито провадження по справі.

Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст.262 КАС України.

Вказаною ухвалою судом, зокрема, зобов`язано відповідача надати до суду матеріали пенсійної справи позивача.

Ухвалою суду від 13.08.2021 року судом залучено до участі у справі в якості другого відповідача Пенсійний фонд України.

01.09.2021 року від представника Пенсійного фонду України до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що повноваження Пенсійного фонду України та головних управлінь Пенсійного фонду України щодо виплати пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом № 2262 (крім пенсіонерів з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей), розмежовані наступним чином: Пенсійний фонд України забезпечує фінансування виплати пенсій за виплатними документами, сформованими головними управліннями Фонду в областях та місті Києві. Централізоване перерахування коштів (фінансування) не є персоналізованим, не передбачає індивідуального визначення суми виплати кожному одержувачу та лише спрощує процедуру проходження коштiв вiд Фонду до банку (пошти); головні управління Фонду в областях та місті Києві здійснюють виплату пенсiй шляхом обчислення розмірів пенсійних виплат кожному одержувачу, а також оформлення, підписання в установленому порядку та подання АТ "Ощадбанк" виплатних документів (списків на зарахування пенсії на поточні (карткові) рахунки одержувачів). Функції з виплати пенсiй є дискреційними повноваженнями головних управлінь Пенсійного фонду України.

З наведеного, вказано у відзиві, слідує, що "фінансування виплати пенсії" та "виплата пенсії" є принципово різними поняттями, які передбачають проведення вiдмiнних між собою адміністративних процедур, а тому не можуть бути ототожнені. Після набрання чинності Постановою № 1279 не відбулося передачі Пенсійному фонду України від головних управлінь Фонду повноважень здійснювати виплату нарахованої пенсії.

Як вказано у відзиві, покладене судом на Пенсійний фонд України зобов`язання здійснити виплату пенсії позивачу виходитиме за межі повноважень Пенсійного фонду України, а тому не може бути реалізоване. Це, в свою чергу, не забезпечить реального захисту інтересів позивача та поновлення його прав.

Враховуючи викладене, Пенсійного фонду України просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог до Пенсійного фонду України.

06.09.2021 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із матеріалами пенсійної справи позивача.

У відзиві відповідач зазначає про відсутність підстав для врахування до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи на шахті згідно документів, виданих підприємствами, що знаходяться на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою.

Як стверджує відповідач, оскільки пільговi довiдки, що підтверджують роботу у шкідливих і важких умовах праці за Списком №1 для призначення пенсії позивачем не надані, а пільговий стаж є недостатнім, підстав для переходу на пільгову пенсію за Списком № 1 нема.

15.09.2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзивів на позовну заяву, відповідді на відзив, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 .

З наданої до суду копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 судом встановлено, що ОСОБА_1 , зокрема, з 25.02.2000 р. по 02.01.2001 р. працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею на шахті «Шахтарська» на підставі пр №71к вiд 25.02.2000 (записи №№28, 29); з 10.06.2002 року по 01.02.2010 року працював на Шахтоуправлінні «Шахтарське глибоке», проходчиком 5 розряду з повним робочим днем під землею, прийнятий проходчиком четвертого розряду з повним робочим днем під землею (записи №№36-45).

З 17.06.2009 позивач отримуєте пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання, обчислену згідно з України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, як працюючий пенсіонер.

Судом встановлено, що 13.01.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Вказана заява зареєстрована за №394.

16 січня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 834892 «Про відмову у переведенні з виду на вид», в якому зазначено, що спеціальний стаж роботи позивача складає 4 роки при загальному стажі 23 роки 1 місяць.

У рішенні вказано, що до спеціального стажу роботи не зараховано періоди роботи в шахті «Шахтарська», з 25.02.2000 року по 02.01.2001 року на Шахтоуправлінні «Шахтарське глибоке» з 10.06.2002 року по 01.02.2010 року, оскільки спеціальний трудовий стаж за зазначені періоди не підтверджено документами, які підтверджують пільговий стаж по Списку №1.

При цьому до спеціального стажу роботи позивача за Списком №1 зараховані періоди з 27.11.1988 року по 05.05.1989 року, з 24.06.1989 року по 19.10.1989 року, з 05.08.1991 року по 16.08.1991 року, 17.08.1991 року по 14.09.1992 року, з 10.10.1992 року по 13.04.1993 року, з 20.04.1993 року по 12.08.1994 року, з 03.10.1994 року по 03.01.1995 року, з 21.08.1995 року по 23.11.1995 року (4 роки).

22.02.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Вказана заява зареєстрована за №1472.

26.02.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №92 «Про відмову у переході з пенсії по інвалідності на пільгову пенсію за Списком №1», в якому зазначено, що на день звернення страховий стаж ОСОБА_1 становить 43 роки, стаж роботи за Списком №1(по матеріалам справи) - 1 рік 9 місяців.

У рішенні вказано, що оскільки пільговi довiдки, що підтверджують роботу у шкідливих і важких умовах праці за Списком №1 для призначення пенсії не наданi, пiдстав для переходу на пільгову пенсію за Списком № 1 немає.

Як вказано у позові, в червні 2021 року позивач знову звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

18.06.2021 року у відповідь на заяву позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області складено лист №9908-10078/М-02/8-1500/21, в якому зазначено, що відсутні підстави для врахування до пільгового стажу за сп. № 1 періодів роботи на шахті згідно документів, виданих підприємствами, що знаходяться на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою.

Суд зазначає, що на підтвердження наявного пільгового стажу позивачем надано до суду в копіях: довідку №50 вiд 11.02.2020 p, виписку з наказу №523к вiд 03.11.1999 p, наказ №576 від 10.11.2000 р. ГХК «Шахтерскантранцит» ГОАО «Шахта «Шахтерская», історичну довідку про реорганізацію шахти «Шахтерская», виписку з наказу №753, наказ №482 від 15.09.1996 р. зі списком №1 та Списком №2, наказ №133 від 24.07.1995 р., висновок Державної експертизи умов праці від 22.03.2006 р. № 05/10-242 (а.с.59-79).

Відповідач не заперечує, що копії даних документів були надані позивачем і разом із його заявами про призначення пільгової пенсії за Списком №1.

В той же час, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області стверджує, що дані документи не можуть бути прийняті як документи, що підтверджують спеціальний трудовий стаж, так як видані підприємствами, що розміщені на тимчасом не підконтрольних Україні територіях.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеський області від 16 січня 2020 року за № 834892 та від 26 лютого 2021 року за № 92 щодо відмови в призначені ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) пенсії на пільгових умовах за списком №1 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом (з урахуванням уточнень).

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991р. (далі-Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003р. (далі -Закон №1058-IV).

Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до положень ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788) та ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реєтруктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років. При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», знижується на 1 рік.

Згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що на період роботи ОСОБА_2 на посадах слюсаря підземного, машиністом, проходчика та слюсаря підземного, також діяли:

- Список №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 (далі постанова №1173);

- Список №1 виробництв, робіт, професій, посад та показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію по віку (по старості) на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10 (далі постанова №10);

- Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах та роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. №162 (далі постанова №162).

- Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. N 36 (далі постанова №162);

- Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461.

Так, вказаними списками визначено професії: всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Під час розгляду справи судом досліджено копію трудової книжки позивача та встановлено, що вона містить записи щодо роботи позивача (прийняття на роботу, звільнення з роботи) у періоди його роботи з 25.02.2000 р. по 02.01.2001 р. електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею на шахті «Шахтарська» на підставі пр №71к вiд 25.02.2000; з 10.06.2002 року по 01.02.2010 року працював на Шахтоуправлінні «Шахтарське глибоке», проходчиком 5 розряду з повним робочим днем під землею, прийнятий проходчиком четвертого розряду з повним робочим днем під землею.

При цьому, суд зазначає, що згідно з позицією, яка викладена Верховним Судом України у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (зі змінами та доповненнями), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу за додатком №5, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Відповідно до пункту 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок № 22-1).

Положеннями пункту 1.7 Порядку № 22-1 визначено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Відповідно до пункту 4.1. Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно з п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відповідно до п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Суд зазначає, що в порушення пункту 1.7 Порядку 22-1 заява про призначення пенсії від 10.02.2020 та розписка повідомлення до неї не містять відомостей від органу пенсійного фонду про те, що позивачу необхідно додати документи на підтвердження спірних періодів праці.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеські й області, в порушення вимог Порядку №22-1, письмово не було повідомлено заявника про те, які документи необхідно подати додатково, не було надано позивачу тримісячний строк для надання таких документів, що свідчить про передчасність прийнятого рішення, та не було самостійно вжито дій щодо встановлення наявності або відсутності підстав для зарахування даного періоду роботи до пільгового стажу позивача.

Суд зазначає, що єдиною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах було те, що уточнюючі довідки, які надані позивачем на підтвердження пільгового стажу роботи за Списком №1 видані підприємствами на тимчасово окупованих територіях України.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Також суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Донецької та Луганської областей, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд також зазначає, що чинним законодавством України не встановлено прямої заборони на використання документів, виданих підприємствами, які тепер перебувають на тимчасово неконтрольованій території України. Крім того, положенням частини 3 статті 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить в залежність особу, щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу і призначення пенсії.

Таким чином, покликання відповідача на те, що підприємство, яке видало позивачу довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії позивачу, розміщено на тимчасово окупованій території України, суд не приймає, оскільки відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного права на пенсійне забезпечення.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду по справі № 175/4336/16-а від 28 серпня 2018 року та по справі № 172/718/17 від 27 лютого 2018 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємство здійснювало господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і їх було утворено відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий трудовий стаж роботи.

В Індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 з січня 2000 по 2009 рік щомісячно зазначено код підстави ЗПЗ013А1, що згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства присвоюється працівникам, які зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

З вищевикладеного вбачається, що при розгляді заяви позивача про призначення йому пенсії на пільгових умовах за списком №1 відповідачем прийнято рішення без врахування усіх обставин, тобто необґрунтовано.

За вказаних обставин, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеський області від 16 січня 2020 року за № 834892 та від 26 лютого 2021 року за № 92 щодо відмови в призначені ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) пенсії на пільгових умовах за списком №1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а до спеціального стажу ОСОБА_1 підлягають зарахуванню періоди його роботи на Шахті «Шахтарська» з 25.02.2000 року по 02.01.2001 року, на Шахтоуправлінні «Шахтарське глибоке» з 10.06.2002 року по 01.02.2010 року.

В той же час, вирішуючи вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №1, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням необхідно розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до пункту частини 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення визнати бездіяльність субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення).

Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

За встановлених судом обставин, оскільки єдиною підтаю для відмови у підтвердженні пільгового стажу позивача за Списком №1 та, відповідно, для відмови у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах за списком №1 було доводи, які визнані судом необґрунтованими, враховуючи вищевказані висновки суду, суд вважає, що і похідна вимога позивача підлягає задоволенню та вказане не буде втручанням в дискреційні повноваження відповідача.

Щодо дати набуття позивачем права на призначення пенсії, яку вказує позивач (13.01.2020 року), суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Вперше, позивач звернувся із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 13.01.2020 року.

Станом на дату звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області позивач досягнув необхідного віку та у нього наявний необхідний стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

Таким чином, датою з якої позивачу необхідно призначити пенсію є саме дата його звернення до Головного управління Пенсійного фонду із відповідною заявою, тобто 13.01.2020 року.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправними та скасування рішень і та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеський області від 16 січня 2020 року за № 834892 та від 26 лютого 2021 року за № 92 щодо відмови в призначені ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) пенсії на пільгових умовах за списком №1;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 періоди його роботи на Шахті «Шахтарська» з 25.02.2000 року по 02.01.2001 року, на Шахтоуправлінні «Шахтарське глибоке» з 10.06.2002 року по 01.02.2010 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №1 з 13.01.2020 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 );

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м.Одеса, 65107, ).

Пенсійний фонд України (вул. Бастіонна, 9, м. Київ, 01601, )

Суддя С.М. Корой