Справа № 308/1884/20
Суддя: Лемак О. В.
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1884/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно - будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради, начальника управління державного архітектурно - будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради Зотової Олександри Сергіївни про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління державного архітектурно - будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради, начальника управління державного архітектурно - будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради Зотової Олександри Сергіївни про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення.

Позовну заяву позивач мотивує тим, що 04.02.2020 працівниками Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради проведено позапланову перевірку щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт щодо реконструкції квартири АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 .

Результати перевірки оформлені шляхом складання відповідного Акту №12 від 04.02.2020, згідно якого органом контролю нібито встановлено, що ОСОБА_1 здійснила реконструкцію власної квартири під салон краси (перукарню) без зміни геометричних розмірів по периметру. На думку посадових осіб органу державного нагляду позивач здійснила реконструкцію по зміні функціонального призначення без виведення з житлового фонду, а на виконання такої реконструкції вона не отримувала вихідних даних та дозвільних документів, що вимагаються законодавством. За наслідками перевірки було встановлено, що будівельні роботи за вищевказаною адресою не проводились. На думку, перевіряючих, об`єкт, який не зданий в експлуатацію експлуатується, що заборонено чинним законодавством.

17.02.2020 року начальником управління державного архітектурно - будівельного контролю Зотовою Олександрою Сергіївною за наслідками розгляду вищевказаних матеріалів, складено постанови №20 та №21 по справі про адміністративне правопорушення.

Винесені постанови №20 та №21 від 17.02.2020 року обґрунтовані тим, що: 1) гр. ОСОБА_1 здійснила реконструкцію власної квартири АДРЕСА_2 під салон краси (перукарню) без зміни геометричних розмірів по периметру; 2) приміщення квартири АДРЕСА_2 переобладнано та експлуатується як перукарня, тобто було здійснено реконструкцію квартири по зміні функціонального призначення без виведення з житлового фонду; 3) на виконання такої реконструкції гр. ОСОБА_1 не отримувала вихідних даних та дозвільних документів, що вимагається законодавством; 4) об`єкт, який не зданий в експлуатацію, експлуатується, що забороняється чинним законодавством.

Вважає, що вищевказані постанови №20 та №21 від 17.02.2020 року, є протиправними, винесеними із грубим порушенням норм національного законодавства, у зв`язку із чим підлягають скасуванню.

Зазначає. що відповідно до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення №20 від 17.02.2020 року, встановлено, що ОСОБА_1 порушено п.1, ч.1, статті 34, ч.1, ч.2, статті 36 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності» та п.13 постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» від 13 квітня 2011 року № 466.

У зв`язку із вчиненням ОСОБА_1 вищевказаних порушень норм законодавства, останню притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 статті 96 КУпАП.

Позивач категорично не погоджується з такими висновками відповідачів, оскільки такі зроблені без встановлення дійних обставин справи, без перевірки та з`ясування їх належними доказами, що суперечить нормам КУпАП.

Вказує, що 04.02.2020 року за результатом позапланової перевірки квартири АДРЕСА_2 начальником управління ДАБК ОСОБА_2 та головним спеціалістом Кондаковою К.В. складено акт №12, відповідно до якого вбачається, що такий складений з метою перевірки дотримання суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті замовника - гр. ОСОБА_1 .

Наголошує, що позивач до жодної з категорій осіб передбачених п.4, ч.1, статті 1 та ч.1 статті 41 Закону (замовники, проектувальники, підрядники, експертні організації) не належить. Забудова території (однієї чи декількох земельних ділянок) позивачем не здійснювалась. Жодної реконструкції належної ОСОБА_1 квартири не проводилось, останньою здійснено виключно її перепланування, без втручання в огороджувальні та несучі конструкції, та у відповідності до п.1 «Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 406, такі будівельні роботи не потребують документів, що дають право на їх виконання.

Таким чином, у разі здійснення перепланування квартири, жодного повідомлення про початок виконання будівельних робіт не потребується, і так само будь-яких вихідних даних та дозвільних документів, чи подальшого прийняття об`єкта в експлуатацію.

Крім того, пояснює, що відповідно до акту від 04.02.2020 року, працівниками ДАБК взагалі не досліджувалось питання чи потребується дозвіл на виконання будівельних робіт на об`єкті позивача, що підтверджується відсутністю відповідного позначення в переліку питань щодо проведення заходу державного нагляду (контролю) (розділу VI акту від 04.02.2020 року), в результаті чого позивача безпідставно притягнуто до відповідальності. Відсутні будь-які докази які б підтверджували той факт, що позивачем було здійснено саме реконструкцію квартири АДРЕСА_2 .

Звертає увагу суду на те, що 31.05.2018 року працівниками державного архітектурно-будівельного контролю вже проводилась перевірка дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил при переплануванні власної квартири АДРЕСА_1 , за результатом якої встановлено, що власником квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_1 , проводиться ремонт квартири з перепланування приміщень, без втручання в несучі конструкції, та крім того зазначено, що відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України №406 від 07.06.2017 року роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують дозвільних документів. Порушень не було виявлено.

Зазначені обставини на думку позивача свідчать про помилковість висновків наведених відповідачем в оскаржуваних постановах №20 та №21 від 17.02.2020 року, а також про неналежне з`ясування обставин вчинення таких робіт, їх обсягу та правового регулювання режиму їх проведення. З моменту проведення вищевказаної перевірки від 31.05.2018 року, ОСОБА_1 жодних інших будівельних робіт на квартирі АДРЕСА_2 не проводилось.

Крім того, позивач зазначає, що необґрунтованою є також і постанова по справі про адміністративне правопорушення №21 від 17.02.2020 року, яка також є протиправною та підлягає визнанню протиправною та скасуванню з вищевикладених підстав, а також наступних.

Відповідно до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення №21 від 17.02.2020 року, встановлено, що ОСОБА_1 порушено ч.8, статті 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.12 постанови Кабінету Міністрів України «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» №461 від 13.04.2011 року. У зв`язку із вчиненням ОСОБА_1 вищевказаних порушень норм законодавства, останню притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.10 ст. 96 КУпАП.

Пояснює, що жодної реконструкції квартири не проводилось, останньою здійснено виключно її перепланування, без втручання в огороджувальні та несучі конструкції. Загальна площа квартири лишилась не змінною, що підтверджується матеріалами перевірки, технічним паспортом такої квартири та відомостями щодо такого об`єкту нерухомого майна, які внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Наголошує, що ОСОБА_1 не здійснюється жодного з видів діяльності прямо чи опосередковано пов`язаних з промисловим виробництвом, не здійснює діяльність пов`язану з експлуатацією перукарень. Крім того, жодні майнові чи інші права на згадані у постановах №20 та №21 від 17.02.2020 року «перукарні», «салони краси» або інші подібні заклади ОСОБА_1 не зареєстровані та їй не належать. Орган контролю не встановив обставин, які навів у акті, як доведені.

Таким чином, вважає, що ті перепланування, які були виконанні раніше позивачем, не передбачали необхідності прийняття об`єкту нерухомості в експлуатацію. З огляду на це жодних правопорушень пов`язаних з цим позивач не вчиняла, а висновки відповідача про зворотне є помилковими.

На підстав наведеного просила суду : скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 17.02.2020 року №20 винесену начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради Зотовою О.С. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення визначене ч.5 ст.96 КУпАП; скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 17.02.2020 року №21 винесену начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради Зотовою О.С. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення передбачене ч.10 ст.96 КУпАП.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.03.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію даної ухвали надіслано сторонам та запропоновано відповідачеві надати суду відзив на позовну заяву та копію відзиву одночасно надіслати позивачеві.

06.05.2020 начальником Управління Державного архітектурно-будівельного контролю ВК Ужгородської міської ради Зотовою О.С. подано відзив на позовну заяву, у якому остання зазначає, що оскаржувані постанови №20 та №21 від 17.02.2020 року винесені в межах делегованих повноважень та з чітким дотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач в судове засідання не заявилася, однак від її представника адвоката Борисенка О.В. надійшла до суду заява, в якій просив справу розглядати за їх відсутності за наявними у справі письмовими доказами. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, водночас від начальника Управління Державного архітектурно-будівельного контролю ВК Ужгородської міської ради Зотової О.С. надійшла заява, згідно якої просить відмовити у задоволенні позову повністю. Справу розглянути без участі представника.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» визначено, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

За пунктом 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю, серед іншого, здійснюється шляхом: контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації; надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (крім анулювання (скасування) документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів)

Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (в редакції, чинній на час проведення перевірки) визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом (п. 5 Порядку).

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю (п. 7 Порядку).

Підставами для проведення позапланової перевірки, зокрема є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Судом встановлено, що на підставі запиту на інформацію директора ТОВ «Галоч-34» ОСОБА_3 № 20-01-12-22 від 12.01.2020 року щодо перевірки законності проведення реконструкції квартири АДРЕСА_1 спеціалістами управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради було здійснено позапланову перевірку з виїздом на місце на об`єкті: реконструкція квартири АДРЕСА_1 .

Результати позапланової перевірки відображені в Акті №12 від 04.02.2020 року за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

В Акті перевірки зазначено, що по АДРЕСА_3 розташований багатоквартирний житловий будинок, на першому поверсі якого розташована квартира АДРЕСА_2 . Вказаний багатоквартирний житловий будинок розташований в центральній частині міста в історичному ареалі м. Ужгород, в межах комплексної охоронної зони. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири АДРЕСА_2 є гр. ОСОБА_1 . Під час позапланової перевірки ОСОБА_1 відмовилася надати будь-які документи, які підтверджують право власності на квартиру АДРЕСА_2 . На запит до КП Архітектурно-планувальне бюро було отримано копію технічного паспорту квартири АДРЕСА_2 з інвентарної справи № 354.

В ході позапланової перевірки на об`єкті по АДРЕСА_4 встановлено, що ОСОБА_1 здійснила реконструкцію власної квартири АДРЕСА_2 під салон краси (перукарню) без зміни геометричних розмірів по периметру. Приміщення квартири АДРЕСА_2 переобладнано та експлуатується як перукарня, тобто було здійснено реконструкцію квартири по зміні функціонального призначення без виведення з житлового фонду. Перевіркою встановлено, що на виконання такої реконструкції ОСОБА_1 не отримувала вихідних даних та дозвільних документів, що вимагаються законодавством. Під час проведення позапланової перевірки за вищевказаною адресою будівельні роботи не проводились. На сьогоднішній день об`єкт, який не зданий в експлуатацію експлуатується, що заборонено чинним законодавством.

В Акті перевірки зазначено на порушення п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 1 та ч. 2 ст. 36, ч. 8 ст. 39 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, п. 13 постанови Кабінету Міністрів України № 466 Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт, п. 12 постанови Кабінету Міністрів України № 461 Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

На підставі вищезазначеного акту № 12 від 04 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову №20 від 17.02.2020 по справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.96 КУпАП та постанову №21 від 17.02.2020 по справі про адміністративне правопорушення за ч.10 ст. 96 КУпАП.

Згідно постанови начальника відділу ДАБК Зотової О.С. №20 від 17.02.2020 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн. Відповідно до даної постанови позивача було визнано винною у порушенні вимог п.1, ч.1, статті 34, ч.1, ч.2, статті 36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.13 постанови Кабінету Міністрів України № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт».

Відповідно до постанови начальника відділу ДАБК Зотової О.С. №21 від 17.02.2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн. Відповідно до даної постанови позивача було визнано винною у порушенні вимог ч.8, статті 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.12 постанови Кабінету Міністрів України №461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єтів».

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 року, яке набрало законної сили згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2021 року, визнано протиправним та скасовано припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 04.02.2020 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил складений щодо ОСОБА_1 .

Цим рішенням суду було встановлено, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем виконано будівельні роботи з реконструкції належної їй квартири. З огляду на зазначене, висновки, викладені відповідачем в Акті позапланової перевірки № 12 від 04.02.2020 та оскаржуваному приписі від 04.02.2020 про порушення ОСОБА_1 положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про архітектурну діяльність», п. 13 постанови Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 та п. 12 постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 щодо обов`язку отримати дозвільні документи на об`єкт будівництва є протиправними.

Суд зазначив, що позаплановою перевіркою не встановлено втручання позивача в огороджувальні, несучі конструкції та інженерні мережі належної їй житлової квартири. На переконання суду розміщення у приміщенні перукарні (салону) не є зміною основних техніко-економічних показників, удосконаленням виробництва, підвищенням його техніко економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшенням умов експлуатації та якості послуг. Функціональне призначення належної позивачці квартири у житловому будинку залишилося незмінним, а сам об`єкт не зазнав перебудови, не втратив характеристик житлового приміщення та не потребує виведення його із складу житлового фонду. З огляду на вище викладене, суд прийшов до висновку, щодо необґрунтованості висновків Акту позапланової перевірки №12 від 04.02.2020 про те, що відбулася реконструкція квартири по зміні функціонального призначення такої.

Тобто, питання щодо порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності на зазначеному у приписі та постановах об`єкті вже дослідженні судом, який виніс рішення про визнання протиправними та скасування рішення ДАБІ.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

За приписами ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки,відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками,а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення та відповідно законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, та оскільки судом вже надана оцінка протиправності припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 04.02.2020, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування постанови №20 від 17.02.2020, та постанови № 21 від 17.02.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Керуючись ст.ст. 2,5,9,77,90,139,241,243 246,250,255,268,286,295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно - будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради, начальника управління державного архітектурно - будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради Зотової Олександри Сергіївни про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову начальника управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради Зотової О.С. №20 від 17.02.2020 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500,00 гривень, скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанову начальника управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради Зотової О.С. №21 від 17.02.2020 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 10 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500,00 гривень, скасувати, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Лемак