Справа № 520/20395/21
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 листопада 2021 року № 520/20395/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бадюкова Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вулиця Мироносицька, будинок 99, літ. А-3, місто Харків, 61023, ), третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) про протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі по тексту - відповідач, Харківський ВДВС, виконавча служба), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 (далі по тексту - третя особа, ОСОБА_2 ), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати постанови Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного, територіального управління юстиції у Харківській області, правонаступником якого є Харківський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) () від 28.05.2021 р.:

- ВП №56907722 про стягнення виконавчого збору;

- ВП №56907722 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження;

- ВП №56907399 про стягнення виконавчого збору;

- ВП №56907399 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження;

- ВП №65611599 про відкриття виконавчого провадження;

- ВП №65611502 про відкриття виконавчого провадження;

- ВП №65611538 про відкриття виконавчого провадження;

- ВП №65611572 про відкриття виконавчого провадження;

- ВП №65611599 про арешт майна боржника.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувані постанови є незаконними через те, що копії постанов про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника не направлялися, заходів примусового виконання рішення державним виконавцем не вчинялось. Просив суд задовольнити позов.

Ухвалою ХОАС від 08.11.2021 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за вказаним. Запропоновано відповідачу та третій особі, у строк до 17.11.2021, подати до суду відзив на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати до суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Відповідач, подав відзив на адміністративний позов в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у зв`язку з тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Крім того, вказує , що 28.05.2021 року державним виконавцем було закінчено виконавче провадження про стягнення з позивачки та ОСОБА_3 солідарно суми боргу на підставі п. 9 ст. 39 Закону № 1404 у зв`язку з погашення боргу та п. 3 постанови встановлено, що постанови про стягнення витрат виконавчого провадження та витрат на проведення виконавчих дій виділено в окреме провадження, у зв`язку з чим було винесено спірні постанови, які відповідають приписам ч. 2 ст. 2 КАСУ та ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Учасники справи, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи до суду не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи без їх участі до суду не надходило, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними матеріалами справи в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 29 березня 2017 року Харківський районний суд Харківської області було винесено рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27 травня 2008 року в розмірі 53025 доларів США 19 центів та 150408 гривень 57 копійок. Стягнуто в рівних частках судовий збір в розмірі 13645 гривень 70 копійок, а саме по 6 822 гривні 85 копійок з кожного.

На виконання вказаного рішення був виданий виконавчий лист № 635/4411/15-ц від 14.05.2018 року та пред`явлений до виконання.

Так, у Міськрайонному відділі Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, правонаступником якого є Харківський відділ Державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Харків) 27.08.2018 року були відкриті виконавчі провадження № 56907399 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість в розмірі 53025 доларів США19 центів та 150408 гривень 57 копійок та виконавче провадження № 56907722 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 13645 гривень 70 копійок, а саме по 6 822 гривні 85 копійок з кожного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 від 04 травня 2018 року.

16.06.2020 року АТ «УКРСИББАНК» за договором факторингу №16/06 було відступлено права вимоги, які виникли за кредитним договором №0 від 27.05.2008р., який укладено між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк».

За умовами договору факторингу до нового кредитора ТОВ «Фінансова Компанія «Інвест Фінанс» перейшли всі права та обов`язків за кредитним №0 від 27.05.2008р., який укладено між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» та договором поруки №206576 від 27.05.2008р., який укладено між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк».

Відповідно до Договору від 16.06.2020 року ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС»» відступило право вимоги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 за кредитним договором №0 від 27.05.2008 року із змінами та доповненнями, які вносилися до цього договору шляхом укладання додаткових угод.

10.12.2020 року ОСОБА_2 приватному нотаріусу ХМНО Погрібній Т.П. написав нотаріально завірену заяву про те, що ОСОБА_1 повністю та належним чином розрахувалась за зобов`язанням, переданим йому згідно договору про відступлення прав вимоги від 16.06.2020 року по договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27 травня 2008 р.

Ухвалою Харківського району Харківської області від 01 лютого 2021 року по справі № 635/4411/15-ц замінено кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» правонаступником ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 635/4411/15-ц, виданого на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 березня 2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач - ОСОБА_1 звернулася із заявою до Харківського району Харківської області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню на підставі того, що обов`язок боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом № 635/4411/15-ц від 14.05.2018 року повністю відсутній.

Під час розгляду зазначеної справи, 16.06.21 р з відзиву представника Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Позивач дізналася про те, що 28.05.2021 року заступником начальника Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботину СМ УЮ (м Харків) В.В. Ступіним була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 56907399 на підставі заяви стягувана згідно п. 9 ч. 1 ст 39 Закону України «Про виконавче провадження».

З вказано відзиву також вбачається, що матеріали виконавчих проваджень №56907399 та № 56907722 містять заяву ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 належним чином розрахувалась перед ним за зобов`язаннями щодо яких були видані виконавчі листи по справі № 635/4411/15-ц та відкрито виконавчі провадження №56907399 та № 56907722, у зв`язку з чим державним виконавцем на підстав п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» були винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень, а виконавчі листи направлені до суду.

28.05.2021 року заступником начальника Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботину СМ УЮ (м Харків) В.В. Ступіним була винесена постанова про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження ВП № 56907399 та постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в межах виконавчого провадження ВП № 56907399.

Того ж дня 28.05.2021 року заступником начальника Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботину СМ УЮ (м Харків) В.В. Ступіним була винесена постанова про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження ВП № 56907722 та постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в межах виконавчого провадження ВП № 56907722.

28.05.2021 року заступником начальника Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботину СМУЮ (м Харків) В.В. Ступіним була винесена постанова про арешт майна божника за виконавчим провадженням 65611599, що також підтверджується копіями вказаної постанови та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №262066692 від 17.06.2021 року.

28.05.2021 року на підставі постанов про стягнення виконавчого збору та постанов про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в межах виконавчих проваджень № 56907722 та № 56907399 винесено постанови про відкриття ВП № 65611572, ВП № 65611538, ВП №65611502, ВП № 65611599 щодо стягнення спірних витрат.

Не погодившись із прийняттям спірних постанов виконавцем позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.

Суд відзначає, що спірні правовідносини склались з приводу виконання рішення суду, а відтак при розв`язанні спору слід виходити з положень Закону України "Про виконавче провадження", згідно з ст. 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (редакція чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 - VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів надіслання рекомендованим поштовим відправленням Боржнику копій постанов про відкриття виконавчих проваджень ВП № 65611572, ВП № 65611538, ВП №65611502, ВП № 65611599 відповідачем не надано, судом під час розгляду справи не добуто, матеріали справи їх не містять.

Згідно з правовим висновком, що викладений у постанові Верховного Суду від 16.08.2019 у справі №520/987/19, скасовуючи рішення суду першої та апеляційної інстанції Верховний Суд вказав:

« 61. Крім того, суд першої та апеляційної інстанції також зазначили, що не направлення постанови про відкриття не є обставиною, що створює перешкоди чи позбавляє боржника можливості добровільно виконати рішення суду на будь-якій стадії виконавчого провадження та подати державному виконавцю докази такого виконання.

62. Однак Верховний Суд не погоджується з висновками судів попередніх інстанції, оскільки, законодавством покладено обов`язок на державного виконавця надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Це зумовлено тим, що сторона виконавчого провадження має право знати про дії, що вчиняються державним виконавцем під час виконання функцій покладених Законом на останніх. Така вимога Закону обумовлена, зокрема, тим, що для вчинення добровільного виконання рішення суду боржнику необхідно знати про строки протягом яких він може виконати зобов`язання добровільно, не чекаючи при цьому вжиття виконавцем заходів щодо стягнення у примусовому порядку.

Дана позиція також викладена в постановах Верховного Суду від 7 лютого 2018 року у справі № 810/5107/14, від 10 травня 2018 року у справі № №826/4030/16».

Відносно виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження суд відзначає, що відповідно ч.1 ст.27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ст.10 Закону заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Спір у цій справі виник у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування частини другої статті 27, якою передбачено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів та частини третьої статті 40 Закону N 1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 39 цього Закону (у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

Так, положення статті 40 Закону N 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (ч.2 ст. 40 Закону № 1404).

Водночас, арешт, згідно спірної постанови ВП №65611599 про арешт майна боржника державним виконавцем не знятий, докази протилежного матеріали справи не містять.

За приписами ч. 3 ст. 40 Закону № 1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Натомість, як вказував суд вище, частина перша статті 27 Закону N 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір за примусове виконання рішення, тобто державним виконавцем мають бути вжиті заходи його примусового виконання.

Крім того, пункт 22 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Інструкція) встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Виходячи зі змісту наведених вище норм ч. 1 ст. 27 Закону та Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак, законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Таким чином, при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до статті 13 Закону № 1403-VIII заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, винагороди, а також інших надбавок згідно із законодавством.

Порядок виплати та розміри винагород працівникам органів державної виконавчої служби встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Перегляд механізму визначення винагороди виконавців з метою стимулювання зростання рівня реального виконання судових рішень (як однієї із необхідних умов підвищення ефективності виконавчого провадження) запроваджено Стратегією реформування судоустрою, судочинства та суміжних правових інститутів на 2015- 2020 роки, схваленою Указом Президента України від 20 травня 2015 року № 276/2015.

Кабінет Міністрів України постановою від 08 вересня 2016 року № 643 затвердив Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок), що визначає механізм виплати винагород державним виконавцям, а також розміри винагород державних виконавців і основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до пункту 2 Порядку (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі фактичного виконання (повного або часткового) виконавчого документа майнового характеру державним виконавцям, визначеним у частині першій статті 7 Закону № 1403-VIII, виплачується винагорода у такому розмірі:

- 2 відсотки стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - державному виконавцю, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ;

- 0,5 відсотка стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - керівнику органу державної виконавчої служби та його заступникам, яким безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з положеннями пункту 4 Порядку фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII, якщо за таким документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідно до пункту 6 Порядку для виплати винагороди державний виконавець, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ, подає заяву, в якій зазначаються: реквізити виконавчого документа; номер виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника; категорія стягнення за виконавчим документом; розмір стягнутого виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, реквізити платіжних доручень; перелік виконавчих дій та строки їх проведення; розрахунок належної до виплати винагороди; відомості про дотримання критеріїв.

Аналіз наведених вище норм Порядку свідчить про те, що у разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Означена правова позиція висловлена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 11.03.2020 року по справі № 2540/3203/18.

Як установив суд у цій справі, відповідачем на вимогу суду не надано, а судом під час розгляду справи не добуто належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів того, що державний виконавець проводив виконавчі дії щодо забезпечення примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом Харківського районного суду Харківської області № 635/4411/15-ц від 14.05.2018 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27 травня 2008 року в розмірі 53025 доларів США 19 центів та 150408 гривень 57 копійок, а також доказів стягнення державним виконавцем у примусовому порядку суми або її частини, зазначену у вказаному виконавчому листі.

Отже, позаяк за своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення, то, у разі їх не вчинення та не виконання рішення, стягнення у такому випадку з боржника є протиправним.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, в тому розмірі, який визначений у спірних постановах, підстав для відкриття виконавчих проваджень щодо їх стягнення та арешту майна боржника, а отже, такі постанови не відповідає вимогам Закону N 1404-VIII та є такими, що підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно приписів ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За статтею 90 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи викладене вище в сукупності, суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень за правилами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не довів юридичну правильність і фактичну обґрунтованість спірних рішень.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вулиця Мироносицька, будинок 99, літ. А-3, місто Харків, 61023, ), третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) про протиправними та скасування постанов - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанови Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного, територіального управління юстиції у Харківській області, правонаступником якого є Харківський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) () від 28.05.2021 р.:

- ВП №56907722 про стягнення виконавчого збору;

- ВП №56907722 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження;

- ВП №56907399 про стягнення виконавчого збору;

- ВП №56907399 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження;

- ВП №65611599 про відкриття виконавчого провадження;

- ВП №65611502 про відкриття виконавчого провадження;

- ВП №65611538 про відкриття виконавчого провадження;

- ВП №65611572 про відкриття виконавчого провадження;

- ВП №65611599 про арешт майна боржника.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Студентська, 5/6, місто Харків, 61024, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 6091, 25 грн. (шість тисяч дев`яносто одна гривня 25 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26.11.2021 року.

Суддя Бадюков Ю.В.