Справа № 520/2741/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 р. Справа № 520/2741/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "ЕКО-САН" Лозівської міської ради Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2019, суддя Супрун Ю.О., повний текст складено 05.07.2019, по справі № 520/2741/19

за позовом Комунального підприємство "ЕКО-САН" Лозівської міської ради Харківської області

до Головного управління Державної податкової служби в Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "ЕКО-САН" Лозівської міської ради Харківської області (далі позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 23.11.2018 № 7; №7; № 3; № 3; № 3; №3 та від 20.02.2019 № 3.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано, що відповідачем ні під час проведення перевірки, ні під час судового розгляду справи не було надано доказів на підтвердження висновків акту перевірки; позапланова перевірка проведена в частині, що не стосується заперечень підприємства на акт планової перевірки, а тому є незаконною та не породжує юридичний факт, що виключає наявність у податкового органу компетенції на прийняття податкового повідомлення-рішення.

Щодо податкових повідомлень-рішень, якими визначено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, позивач зазначив про не врахування судом, що в графі таблиці «Підлягає сплаті ПДФ» зазначена сума 2344692,38 грн, що є меншою на 51197,32 грн, зазначеній в графі «Сума перерахованого ПДФО» - 2395889,7 грн, а сума несвоєчасно сплаченого податку дорівнює нулю. Аналогічна ситуація з розрахунком військового збору: в графі таблиці «Підлягає сплаті» зазначена сума 211840,24 грн, а в графі «сума перерахованого військового збору» - 212751,12 грн, а сума несвоєчасно сплаченого військового збору дорівнює нулю.

Щодо податкового повідомлення-рішення, яким визначено суму грошового зобов`язання за надходженням від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, апелянт зазначив, що суд не звернув увагу на ті обставини, що в акті перевірки не зазначено на підставі яких первинних документів встановлено невірне визначення підприємством обсягів та видів забруднюючих речовин.

Щодо податкових повідомлень-рішень, якими зменшено суму від`ємого значення об`єкта оподаткування податком на прибуток та визначено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток, апелянт зазначив, що судом першої інстанції не враховано його письмові пояснення надані під час судового розгляду справи.

Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі - відповідач) надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Протокольною ухвалою колегії суддів від 13.10.2021 замінено відповідача по справі головне управління ДФС у Харківській області на Головне управління ДПС у Харківській області.

В судовому засіданні представники позивача підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Представники відповідача заперечували проти вимог апеляційної скарги, вважали рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що в період з 27.07.2018 по 07.09.2018 на Комунальному підприємстві ЕКО-САН Лозівської міської ради Харківської області ГУ ДФС у Харківській області проведено планову виїзну документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 14.09.2018 № 3826 /20-40-14-03-07/38429746.

Не погодившись із висновками акту перевірки, КП ЕКО-САН надано заперечення, за результатом розгляду яких контролюючим органом прийнято рішення щодо проведення позапланової перевірки КП ЕКО-САН ЛМР податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 згідно п.п.78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України на підставі наказу ГУ ДФС у Харківській області № 7308 від 03.10.2018.

З 19.10.2018 по 29.10.2018 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку дотримання Комунальним підприємством "ЕКО-САН" Лозівської міської ради Харківської області податкового законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт №4631/20-40-14-03-07/38429746 від 05.11.2018 (т. 1 а.с. 29а-54).

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем:

1)по податку на прибуток: п.44.1 ст.44, п.п.14.1.36, п.п.14.1.54, п.14.1 ст.14, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, ст.2,3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, П(С)БО №1 Загальні вимоги до фінансової звітності, затвердженого наказом Мінфіну України від 07.02.2013 № 73 та зареєстрованого в Мін`юсті України 28.02.2013 №336/22868, вимог П(С)БО 27, затвердженого наказом Мінфіну України від №617 вiд 07.11.2003, з урахуванням вимог Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 Основні засоби затвердженого наказом Мінфіну України від 27.04.2000 № 92, з урахуванням п.3 П(С)БО №1 Загальні вимоги до фінансової звітності, затвердженого наказом Мінфіну України від 07.02.2013 № 73 та зареєстрованого в Мін`юсті України 28.02.2013 №336/22868, з урахуванням вимог п. 4, п. 7 П(С)БО 10 "Дебіторська заборгованість" (затверджено наказом Мінфіну України від 08.10.1999 №237; зареєстровано в Мінфіні України 25.10.1999 № 725/4018), з урахуванням П(С)БО 9 "Запаси", затвердженого наказом Мінфіну України від 20.10.1999 №246 та зареєстрованого в Мінфіні України 02.11.1999 №751/4044, П(С)БО 15 Доходи, затвердженого наказом Мінфіну України від 29.11.1999 №290 та зареєстрованого в Мінфіні України 14.12.1999 № 860/4153, затвердженого наказом Мінфіну України від 20.10.1999 №246 та зареєстрованого в Мінфіні України 02.11.1999 №751/4044, п.10, п.11 П(С)БО 16 "Витрати", затвердженого наказом Мінфіну України від 31.12.1999 № 318 та зареєстрованого в Мінфіні України 19.01.2000 № 27/4248, занижено фінансовий результат до оподаткування за загальну суму 2 668 033,00 грн, в тому числі за 2015 рік в сумі 616 806,00 грн та за 2016 рік в сумі 1 182 006,00 грн та за 2017 рік 1 659 976,00 грн, що призвело до завищення суми задекларованих збитків за 2017 рік в сумі 790 755,00 грн, до заниження податку на прибуток у розмірі 480 246,00 грн, в тому числі за 2015 рік в сумі 111 025,00 грн та за 2016 рік в сумі 212 761,00 грн та за 2017 рік 156 460,00 грн та заниження частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті (ряд.09 Розрахунку частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями) на загальну суму 400 205,00 грн, в тому числі за 2015 рік в сумі 92 521,00 грн та за 2016 рік в сумі 177 301,00 грн та за 2017 рік в сумі 130 383,00 грн;

2)по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- в порушення п.п.266.3.3 п.266.3 ст.266 Податкового Кодексу України не визначено базу оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єкту нежитлового приміщення, що надавалось в оренду в 2016 році, внаслідок чого занижено податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 1 816,89 грн, в т.ч. за 2016р. на 1 816,89 грн;

- в порушення пп.49.18.3 п. 49.18 ст. 49, п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України не надано податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період 2016 р.;

3) по земельному податку:

- в порушення п.п.271.1.1. п.271.1 ст.271 Податкового кодексу України за 2017р. невірно визначено базу оподаткування земельним податком, що призвело до заниження земельного податку на загальну суму 95 909,95 грн, в т.ч. за 2017 р. на суму 95 909,95 грн.;

4) збір за місця паркування транспортних засобів: в порушення п.п.2681.1.1. п. 2681.1. ст. 2681 Податкового Кодексу України в 4 кварталі 2017 р. не визначено об`єкт оподаткування збором за місця паркування транспортних засобів за майданчик для паркування за адресою: м. Лозова, вул. Привокзальна, де здійснювались послуги з паркування протягом 45 днів, внаслідок чого занижено суму збору за місця паркування транспортних засобів всього на загальну суму 6 855,84 грн, в т.ч. за 4 квартал 2017 р. в сумі 6 855,84 грн;

5) неподання звіту про суми податкових пільг за ф.1-ПП: в порушення пп.49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, п. 3 Порядку обліку сум податків та зборів, не сплачених суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1233, не надано звіт про суми податкових пільг (з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та збору за місця паркування транспортних засобів) за ф.1-ПП за періоди: 1 квартал 2017 р., півріччя 2017 р., 9 місяців 2017 р., 2017 р.;

6) по екологічному податку: в порушення вимог п.п.242.1.1 п.242.1 ст..242 Податкового кодексу України невірно визначено обсяги та види забруднюючих речовин, які викидаються в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що призвело до заниження задекларованих сум екологічного податку за викиди в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення на загальну суму 1 177,04 грн, в т.ч.: за 3 кв.2015 р. на суму 120,79грн, за 4 кв.2015 р. на суму 93,99 грн, за 1 кв.2016 р. на суму 113,48 грн, за 2 кв. 2016 р. на суму 113,48 грн, за 3 кв. 2016 р. на суму 113,48 грн, за 4 кв. 2016 р. на суму 113,48 грн, за 1 кв. 2017 р. на суму 127,09 грн, за 2 кв. 2017 р. на суму 127,09 грн, за 3 кв. 2017 р. на суму 127,09 грн, за 4 кв. 2017 р. на суму 127,09 грн;

7) - ст.115 Кодексу Законів про працю України, ст.24 Закону України від 25.03.95 №108/95-ВР Про оплату праці порушено строки виплати заробітної плати за січень грудень 2015 року, січень - грудень 2016р.,січень - грудень 2017 року заробітна плата виплачувалась пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснювалась виплата, що відповідає касовим документам, розрахунково-платіжним відомостям;

- пп. 47.1.3 п. 47.1 ст. 47, пп. 49.18.2 п.49.18 ст. 49, п.51.1 ст.51, абз.1,2 п. 119.2 ст. 119, п. б 176.2 ст. 176. Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою 1 ДФ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року № 4, зареєстрованого в Мін`юсті України 30.01.2015 року за № 111/26556;

- пп. 168.1.2, пп. 168.1.4 п. 168.1, пп. 168.4.1, 168.4.4 п. 168.4 ст.168 пп. а п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України, податок на доходи фізичних осіб за період березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2015 року, січень, червень, серпень, жовтень 2016 року, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, вересень, жовтень, листопад 2017 року у сумі 375367,07 грн. перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб із виплаченої заробітної плати працівникам не своєчасно;

- пп. 168.1.2, пп. 168.1.4 п. 168.1, пп. 168.4.1., 168.4.4 п. 168.4 ст.168 п.176.2 ст. 176 , ст.161 Перехідних положень Підрозділу 10 Податкового Кодексу України, військовий збір за період січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, жовтень, 2015 р, січень грудень 2016 року, січень листопад 2017 року у сумі 151994,63 грн ( в т.ч. із заробітної плати 151919,38 грн, із орендної плати 75,25 грн) доповненнями несвоєчасно перераховано до бюджету військовий збір із виплаченої заробітної плати працівникам та орендної плати;

- порушення ч.1 п.2 ст.6, ч.1 ст.7, ч.5 ст.8 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - несвоєчасне відображення донарахованого та/або до утриманого єдиного внеску у зв`язку з виправленням помилки, допущеної в попередніх звітних періодах - за лютий 2016 року єдиний внесок за січень 2016 року 109,84 грн, за листопад 2016 року єдиний внесок за жовтень 2016 року 345,14 грн, за грудень 2016 року єдиний внесок за жовтень 2016 року -35,2 грн, за травень 2017 року єдиний внесок за квітень 2017 року 188,68 грн, за червень 2017 року єдиний внесок за квітень 2017 року 133,44 грн, за травень 2017 року 294,79 грн за липень 2017 року єдиний внесок за червень 2017 року 309,96 грн, за серпень 2017 року єдиний внесок за травень 2017 року 578,17 грн, за жовтень 2017 року єдиний внесок за липень 2017 року 32,84 грн, за серпень 2017 року 94,97 грн, за грудень 2017 року єдиний внесок за вересень 2017 року 18,94 грн, за листопад 2017 року 75,18 грн.

Вважаючи неправомірними висновки акту перевірки, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку, за результатами якого висновки акту перевірки залишено без змін.

23.11.2018 відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

- № 7, яким визначено суму грошового зобов`язання з військового збору в сумі 162 035,24 грн, у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 105 310,76 грн та пенею - 924,48 грн;

- № 7, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 205 627,53 грн, у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 205 296,7 грн та пенею - 330,83 грн;

- № 3, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 790 755 грн;

- № 3, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 572 551,25 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням 480 246 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 92 305,25 грн;

- №3, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств в сумі 400 205 грн;

- № 3, яким визначено суму грошового зобов`язання із земельного податку в 119 887,44 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням 95 909,95 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 23 977,49 грн;

20.02.2019 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 3, яким визначено суму грошового зобов`язання за надходженням від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 1 326,31 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням 1056,25 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 264,06 грн.

Позивач, вважаючи неправомірними податкові повідомлення-рішення, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що висновки акту перевірки, на підставі якого винесено спірні податкові повідомлення-рішення, є правомірними.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Щодо податкових повідомлень-рішень № 3, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, № 3, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток, №3, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (далі- ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно п.2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Доходи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 № 860/4153 (далі П (С)БО № 15), дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Згідно п. 8 П (С)БО № 15 дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається в разі наявності всіх наведених нижче умов: покупцеві передані ризики й вигоди, пов`язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив); підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами); сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена; є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов`язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.

Згідно п. 10 П (С)БО № 15 дохід, пов`язаний з наданням послуг, визнається, виходячи зі ступеня завершеності операції з надання послуг на дату балансу, якщо може бути достовірно оцінений результат цієї операції. Результат операції з надання послуг може бути достовірно оцінений за наявності всіх наведених нижче умов:можливості достовірної оцінки доходу; імовірності надходження економічних вигод від надання послуг; можливості достовірної оцінки ступеня завершеності надання послуг на дату балансу; можливості достовірної оцінки витрат, здійснених для надання послуг та необхідних для їх завершення.

Відповідно до п. 11 П (С)БО № 15 оцінка ступеня завершеності операції з надання послуг проводиться: вивченням виконаної роботи; визначенням питомої ваги обсягу послуг, наданих на певну дату, у загальному обсязі послуг, які мають бути надані; визначенням питомої ваги витрат, яких зазнає підприємство у зв`язку із наданням послуг, у загальній очікуваній сумі таких витрат. Сума витрат, здійснених на певну дату, включає тільки ті

витрати, які відображають обсяг наданих послуг на цю саму дату.

Згідно п. 12 П (С)БО № 15 якщо послуги полягають у виконанні невизначеної кількості дій (операцій) за визначений період часу, то дохід визначається шляхом рівномірного його нарахування за цей період (крім випадків, коли інший метод краще визначає ступінь завершеності надання послуг).

Відповідно до п.п. 13, 14 П (С)БО № 15 якщо дохід (виручка) від надання послуг не може бути достовірно визначений, то він відображається в бухгалтерському обліку в розмірі визначених витрат, що підлягають відшкодуванню. Якщо дохід (виручка) від надання послуг не може бути достовірно оцінений і не існує імовірності відшкодування зазнаних витрат, то дохід не визнається, а зазнані витрати визнаються витратами звітного періоду. Якщо надалі сума доходу буде достовірно оцінена, то дохід визнається за такою оцінкою.

Згідно п.15 П (С)БО № 15 визначений дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не коригується на величину пов`язаної з ним сумнівної та безнадійної дебіторської заборгованості. Сума такої заборгованості визнається витратами підприємства згідно з Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 10 "Дебіторська заборгованість". Доходом визнається сума зобов`язання, яке не підлягає погашенню.

Відповідно до п.п. 5 -7 П(С)БО 16 "Витрати", затвердженого наказом Мінфіну України від 31.12.1999 № 318 та зареєстрованого в Мінфіні України 19.01.2000 № 27/4248 (далі - П(С)БО № 16) витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Згідно п.п. 10, 11 П(С)БО № 16 собівартість реалізованих товарів визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 "Запаси". Собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати.

Відповідно до пп. 15.6 п. 15 П(С)БО № 16 до складу загальновиробничих витрат включаються: 15.1. витрати на управління виробництвом (оплата праці апарату управління цехами, дільницями тощо; відрахування на соціальні заходи й медичне страхування апарату управління цехами, дільницями; витрати на оплату службових відряджень персоналу цехів, дільниць тощо); 15.2. амортизація основних засобів загальновиробничого (цехового, дільничого, лінійного) призначення; 15.3. амортизація нематеріальних активів загальновиробничого (цехового, дільничого, лінійного) призначення; 15.4. витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення; 15.5. витрати на вдосконалення технології й організації виробництва (оплата праці та відрахування на соціальні заходи працівників, зайнятих удосконаленням технології й організації виробництва, поліпшенням якості продукції, підвищенням її надійності, довговічності, інших експлуатаційних характеристик у виробничому процесі; витрати матеріалів, купівельних комплектуючих виробів і напівфабрикатів, оплата послуг сторонніх організацій тощо); 15.6. витрати на опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення та інше утримання виробничих приміщень; 15.7. витрати на обслуговування виробничого процесу (оплата праці загальновиробничого персоналу; відрахування на соціальні заходи, медичне страхування робітників та апарату управління виробництвом; витрати на здійснення технологічного контролю за виробничими процесами та якістю продукції, робіт, послуг).

Відповідно до підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає зокрема одній з таких ознак, у тому числі заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Отже, в розумінні ПКУ безнадійна заборгованість, у тому числі кредиторська, трактується як заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності (підпункт а), або прострочена заборгованість (підпункти ґ), або заборгованість, стягнення якої неможливо за інших обставин, а також заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією

Відповідно статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 Цивільного кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з пунктом 3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку №1 Загальні вимоги до фінансової звітності, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за №336/22868, зобов`язання заборгованість підприємства, яка виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, призведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди.

Пунктом 15 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 Дохід, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.99 № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.12.99 за № 860/4153, визначено, що доходом визнається сума зобов`язання, яке не підлягає погашенню.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про зобов`язання та її розкриття у фінансовій звітності викладені у Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку №11 Зобов`язання, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306 (надалі - П(С)БО №11).

Відповідно до вимог пункту 5 П(С)БО №11, якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

З метою ведення бухгалтерського обліку зобов`язання поділяються на: довгострокові та поточні (пункт 6 П(С)БО №11).

Поточні зобов`язання включають у тому числі поточну кредиторську заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями, за товари, роботи, послуги, за розрахунками з бюджетом, у тому числі з податку на прибуток, за розрахунками зі страхування, за розрахунками з оплати праці, за розрахунками з учасниками, за розрахунками із внутрішніх розрахунків; короткострокові векселі видані (пункт 11 П(С)БО №11).

Згідно зі статтею 78 Господарського кодексу України майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство). Одержані на праві господарського відання комунальним комерційним підприємством основні засоби зараховуються на баланс за дебетом рахунку обліку необоротних активів зі збільшенням додаткового капіталу, якщо інше не зазначено в розпорядчому акті щодо передачі майна.

Згідно п. 10 П(С)БО 7 первісна вартість безоплатно отриманих основних засобів дорівнює їх справедливій вартості на дату отримання з урахуванням витрат, передбачених п. 8 Положення (стандарту) 7. У бухгалтерському обліку вартість безоплатно одержаних необоротних активів відноситься до додаткового капіталу і на дату придбання не визнається доходом.

Відповідно до пункту 22 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 Основні засоби, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92, об`єктом амортизації є вартість всіх основних засобів, окрім вартості землі і незавершених капітальних інвестицій.

Відповідно до пункту 30 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 Основні засоби, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 9230, суму нарахованої амортизації всі підприємства/установи відображають збільшенням суми витрат підприємства і зносу основних засобів. Одночасно на суму нарахованої амортизації об`єктів зовнішнього благоустрою та житлових будинків, що перебувають на балансах житлово-комунальних організацій, які належать до сфери управління органів місцевого самоврядування та місцевих органів виконавчої влади, а також автомобільних доріг загального користування збільшуються доходи цих підприємств і організацій із зменшенням додаткового капіталу (капіталу у до оцінках, у разі проведення переоцінки зазначених об`єктів), а при його недостатності - статутного капіталу.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту перевірки №4631/20-40-14-03-07/38429746 від 05.11.2018 перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 встановлено, що:

1) за вказаний період КП ЕКО-САН ЛМР задекларовано в рядку 01 декларації (й) "Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку" у сумі 48 150 618,00 грн, за даними перевірки загальна сума доходу складає 49 437 729,69 грн, відхилення складає 1 249 910,45 грн.

Дані порушення виникли у зв`язку з:

- невідповідністю даних бухгалтерського обліку, даних відображених у податковій декларації з податку на прибуток та даних р. 2120 Звіту про фінансові результати за 2015 р., 2017 р., відповідно на загальну суму 29 985,00 грн (за 2015 р. 27 982,23 грн, за 20017 р. 2 002,77 грн);

- не відображенням в бухгалтерському та податковому обліку результатів ревізії фінансово-господарської діяльності та стану збереження майна (акт №760-15/014 від 08.12.2015), який складено Державною фінансовою інспекцією в Харківській області за період з 01.01.2013 по 31.08.2015 на загальну суму 1 373,82 грн. (доход, р.2120 Звіту про фінансові результати за 2015 рік);

- не включенням до складу доходів безнадійної кредиторської заборгованості у сумі 283 165,1 грн (р. 2120 звіт про фінансові результати за 2017 р.);

- не визначенням доходу в частині амортизаційних відрахувань на безоплатно отримані основні засоби у сумі 664 767,57 грн (р. 2120 про фінансові результати за 2017 р.);

- не включенням до складу доходів виконані роботи на загальну суму 270 618,96 грн, що не відображено у податковій декларації з податку на прибуток за 2017 р. та даних по р. 2000 Звіту про фінансові результати за 2017 р.

2) щодо декларування КП ЕКО-САН ЛМР показників рядка 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» встановлено його заниження на загальну суму 2 668 032, 62 грн (за 2015 р. 616 805,66 грн, за 2016 р. 1 182 006,25 грн, за 2017 р. 1 659 975,71 грн), але з урахуванням збитків 869 220,71 грн (1 659 975,71 грн 790 755,00 грн (задекларовані збитки за 2017 р.), що призвело до заниження податку на прибуток у розмірі 480 245,88 грн, в т.ч. за 2015 р. 111 025,02 грн, за 2016 р. 212 761,13 грн, за 2017 р. 156 459,73 грн;

3) щодо декларування КП ЕКО-САН ЛМР у Звітах про фінансові результати форми № 2 встановлено, що КП ЕКО-САН ЛМР задекларовані доходи у розмірі 48 150,00 грн (чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) 46 421,00 грн, інші операційні доходи 1729,00 грн) та витрати 48 013,00 грн (собівартість реалізованої продукції 42 014,00 грн, адміністративні витрати 5 333,00 грн, витрати на збут 286,00 грн, інші операційні витрати 380,00 грн).

Посадовими особами під час аналізу даних бухгалтерського та податкового обліку під час перевірки встановлено заниження показника: чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) (ряд.2000) встановлено його заниження за 2017р у сумі 270618,96 грн. (270,6 тис. грн.): Iншi операцiйнi доходи (ряд.2120) встановлено його заниження у сумі 979291,49 грн. в тому числі: за 2015 рік у сумі 29356,05 грн. (29,4 тис. грн.), та за 2017р у сумі 949935,44 грн.(949,9 тис. грн.), тобто підприємством не включено до складу доходів суму в розмірі 1249910,45 грн. в тому числі за 2015 рік у сумі 29356,05 грн., за 2017 рік, в сумі 1220554,40 грн.

Разом з цим під час перевірки встановлено завищення показника Собівартість реалізованої продукції (товарів, робiт, послуг) (ряд.2050) за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р. на загальну суму 2004,4 тис. грн. (2004430,01 грн.) в тому числі: за 2015 рік у сумі 547,9 тис. грн. (547923,57 грн.) за рахунок: заниження показника собівартість реалізованої продукції (товарів, робiт, послуг) (ряд.2050) у сумі 486,0 тис. грн. (486010,45 грн.) та завищення у сумі 1033,9 тис. грн. (1033919,99 грн.), за 2016 рік у сумі 1108,9 тис. грн. (1108854,25 грн.) за рахунок: заниження показника собівартість реалізованої продукції (товарів, робiт, послуг) (ряд.2050) у сумі 509,8 тис. грн. (509850,85 грн.) та завищення у сумі 1618,7 тис. грн. (1618705,10 грн.), за 2017 рік у сумі 347,7 тис. грн. (347666,31 грн.) за рахунок: заниження показника собівартість реалізованої продукції (товарів, робiт, послуг) (ряд.2050) у сумі 1509,6 тис. грн. (1509663,76 грн.) та завищення у сумі 1857,3 тис. грн. (1857330,07 грн.)

За результатами співставлення відхилення складає 2505525,06 грн. (2505,5 тис. грн.), а тому встановлено: заниження позивачем показника „Собівартість реалізованої продукції (товарiв, робіт, послуг) (суми витрат), визначених за правилами бухгалтерського обліку на загальну суму 2505525,06 грн.(2505,5 тис. грн.), в т.ч. за 2015рік. 486010,45 грн. (486,0 тис. грн.), за 2016 рік 509850,85 грн. (509,8 тис. грн.) та за 2017 рік у сумі 1509663,76 грн. (1509,6 тис. грн.).

Перевіркою встановлено подвійне включення по р. 2050 Звіту про фінансові результати за 2015 р., 2016 р., 2017 р., а саме документально не підтверджені витрати на загальну суму 4 509 955,07 грн. (4519,9 тис. грн.) в тому числі за 2015 рік у сумі 1 033919,99 грн. (1033,9 тис. грн.), за 2016 рік 1 618 705,10 грн. (1618,7 тис. грн.), за 2017 рік у сумі 1857 330,07 грн. (1857,3 тис. грн.), що призвело до завищення даного показника.

Колегія суддів зазначає, що стосовно вищевказаних порушень ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2021 по даній справі за клопотанням Комунального підприємства "ЕКО-САН" Лозівської міської ради Харківської області призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса.

Згідно висновку експерта № 12337 від 14.06.2021 висновки акту перевірки про те, що декларування позивачем сум в деклараціях відбулося без документального підтвердження, не підтверджуються, оскільки відповідно до наданої на дослідження декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік дані по рядку 22 та 25 відсутні.

Також на підставі досліджень копії «Зведені дані по заробітній платі», головної книги, не підтверджуються висновки податкового органу щодо не відображення позивачем в бухгалтерському та податковому обліку результатів ревізії фінансово-господарської діяльності та стану збереження майна (акт №760-15/014 від 08.12.2015), який складено Державною фінансовою інспекцією в Харківській області за період з 01.01.2013 по 31.08.2015 на загальну суму 1 373,82 грн. (доход, р.2120 Звіту про фінансові результати за 2015 рік).

Щодо висновків відповідача про не включення позивачем до складу доходів безнадійної кредиторської заборгованості у сумі 283 165,1 грн (р. 2120 звіт про фінансові результати за 2017 р.), колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки заборгованість, яка значилась в передавальному балансі, зокрема по взаємовідносинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на загальну суму 101 800,00 грн не є безнадійною, оскільки грошові кошти були передані без зазначення строку повернення, а за першою вимогою позикодавця, про що свідчать акти звірки взаєморозрахунків, листи про повернення коштів.

Щодо не визначення доходу в частині амортизаційних відрахувань на безоплатно отримані основні засоби у сумі 664 767,57 грн (р. 2120 про фінансові результати за 2017 р.), колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 рішеннями Лозівської міської ради Про безоплатну передачу на баланс КП ЕКО-САН ЛМР передано: ХХХІ сесії VІІ скликання № 641 від 08.06.2017: трактор колісний Беларус 320.4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , інвентарний номер 279182503, первісна вартість 335172,5 грн.,залишкова вартість станом на 01.07.2017р. 319847,62 грн.; ХХХІ сесії VІІ скликання №641 від 08.06.2017: трактор колісний Беларус 320.4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , інвентарний номер 279182504, первісна вартість 334339,17 грн., залишкова вартість станом на 01.07.2017р. 320050,40 грн.; ХХVІ сесії VІІ скликання №534 від 26.01.2017: автовишка АП-18 (на базі ГАЗ-3309) кузов 9590, реєстраційний номер НОМЕР_3 , інвентарний номер 10510001, рік випуску 2016р., первісна вартість 1359000,0 грн., знос 0,0 грн.; ХХІ сесії VІІ скликання № 430 від 17.11.2016: сміттєвоз з боковим завантаженням ВЛІВ МІНІ Б 12-12 МZ 4380, реєстраційний номер НОМЕР_4 , інвентарний номер 110510000, рік випуску 2016, первісна вартість 1380000,0 грн., знос 0,0 грн.

Відповідач, керуючись положеннями п. 30 П (С)БО, зазначає, що позивач має визначити дохід в частині амортизаційних відрахувань з отриманих у господарське відання транспортних засобів.

Відповідно до п. 30 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 Основні засоби, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 9230, суму нарахованої амортизації всі підприємства/установи відображають збільшенням суми витрат підприємства і зносу основних засобів. Одночасно на суму нарахованої амортизації об`єктів зовнішнього благоустрою та житлових будинків, що перебувають на балансах житлово-комунальних організацій, які належать до сфери управління органів місцевого самоврядування та місцевих органів виконавчої влади, а також автомобільних доріг загального користування збільшуються доходи цих підприємств і організацій із зменшенням додаткового капіталу (капіталу у до оцінках, у разі проведення переоцінки зазначених об`єктів), а при його недостатності - статутного капіталу.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування:

а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші),рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що положення п. 30 П (С)БО не мають ніякого відношення до основних засобів підприємства, оскільки останні не відносяться до автомобільних доріг, житлових будинків та об`єктів благоустрою.

Отже, заниження позивачем доходів на вищевикладених підставах не знайшло свого обгрнутованого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Щодо не включення позивачем до складу доходів виконані роботи на загальну суму 270 618,96 грн (за травень 2017 р. не враховано у складі доходів акт приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму без ПДВ 15 036, 96 грн № 24; за листопад 2017 р. не враховано акт приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму без ПДВ 255 555, 00 грн № 115), що не відображено у податковій декларації з податку на прибуток за 2017 р. та даних по р. 2000 Звіту про фінансові результати за 2017 р, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що сума доходу позивача від реалізації за листопад 2017 становить 1 710 699, 67 грн та складається із доходів, отриманих від Управління житлово-комунального господарства та будівництва Лозівської міської ради за надані послуги у загальному розмірі 1 278 248,87 грн, що було відображено позивачем на рахунку № 48 «Цільове фінансування та цільові надходження» Головної книги за 2017 рік та доходів за надання послуг з вивозу твердих побутових відходів та інших (рахунок 361 « Розрахунки з вітчизняними покупцями») на загальну суму 432 450,8 грн. Дохід у сумі 255 555,00 грн (без ПДВ) згідно з актом виконаних робіт № 115 від 16.11.2017 був включений до складу доходу за листопад 2017 року.

Акт виконаних робіт за травень 2017 року в матеріалах справи відсутній та згідно пояснень підприємства не підписувався.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що заниження позивачем доходів на вищевказану суму не підтверджено.

Щодо невідповідності даних бухгалтерського обліку та даних, відображених у податковій декларації з податку на прибуток та даних р. 2050 Звіту про фінансові результати за 2015-2017 рр. на загальну суму 2505525,06 грн, колегія суддів зазначає, що дані головної книги по витратах на комунальні послуги по Дт 91.92 Кт 631 Дт79 Кт91.92 спростовують такий висновок податкового органу .

Щодо завищення позивачем собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг на загальну суму 4 509 955,07 грн), колегія суддів зазначає, що згідно пояснень позивача виробнича собівартість за період 01.01.2015 31.12.2017 врахована на підставі калькуляцій на виготовлену продукцію на власному підсобному виробництві на суму 17 484 867,08 грн, з них включено до складу адміністративних витрат та загальновиробничих витрат ДТ 79 КТ 92,91 на суму 4 509 955,07 грн. Зокрема, за 2017 рік собівартість складає 7 488 907,57 грн.

Згідно калькуляцій виготовлено:

- асфальтобетонну суміш у кількості 5180 тонн на суму 6 938 254,75 грн ( сировина та матеріали 4 311 514,73 грн, паливо та енергія на технологічні цілі 797 238,37 грн, заробітна плата 117 204,58 грн, відрахування на соціальні заходи 25 774,95 грн, транспортні витрати 1 275 926,49, витрати на утримання та експлуатацію устаткування 233 322,34 грн, загальновиробничі витрати 161 992,19 грн, адміністративні витрати 4 765,63 грн, прибуток 10 515,46 грн);

- цементобетонні суміші в кількості 28,442 тонни на суму 43 302, 31 грн (сировина та матеріали 38160,48 грн, заробітна плата 3122,46 грн, механізм (вартість бетонозмішувача) 531,17 грн, загальновиробничі витрати - 1488,47 грн);

- піщано-щебенева суміш в кількості 97,48 тонн на суму 41460,19 грн (сировина та матеріали (відсів, щебінь) 40216,35 грн, перемішування трактором 1243,84 грн);

- пісчано-сольова суміш в кількості 1182,2 тонни на суму 376 523,97 грн (сировина та матеріали (пісок, сіль) 351 704,10 грн, механізми (перевезення, перемішування) фактично з шляхових листів - 22278,79 грн, адміністративні витрати 920, 87 грн, загальновиробничі витрати 1620,21 грн);

- виготовлення стойок, кронштейнів для встановлення світильників 89 368,24 грн (прямі матеріальні витрати 63 808,92 грн, заробітна плата слюсаря та токаря 25 559,32 грн.)

Всього за 2017 рік 7 488 907,57 грн: сировина, матеріали, заробітна плата, відрахування на соціальні заходи, витрати на утримання та експлуатацію устаткування (амортизація), електроенергія 5 790 671,00 грн; транспортні витрати, ремонтний фонд АБЗ, інші витрати по АБЗ, загальновиробничі витрати, адміністративні витрати, прибуток на асфальт 1 698 236,57 грн.

Різницю за 2017 рік, що складає 1 698 236,57 грн, податковим органом віднесено до адміністративних, загальновиробничих витрат та комунальних витрат.

Як встановлено судовим розглядом, в дійсності ці затрати складаються з таких витрат:

- транспортні витрати: витрати роботи навантажувача на асфальто-бетонному заводі, вартість роботи бетонозмішувача, транспортні витрати на перевезення та перемішування пісчано-сольової суміші. Кількість відпрацьованих годин механізмів підтверджується товарно-транспортними накладними, шляховими листами, змінними накладними за кожен день роботи механізму;

- ремонтний фонд АБЗ, про що свідчать акти списання матеріалів на АБЗ;

- земельний податок та екологічні платежі;

- до загальновиробничих витрат включені заробітна плата механізатора, амортизація основних засобів загальновиробничого призначення та ін.

Всі первинні документи, які підтверджують правомірність формування собівартості були надані під час проведення перевірки.

Крім того, колегія суддів зазначає, що висновки контролюючого органу про заниження позивачем показника «Інші операційні витрати» на загальну суму 93 207,93 грн за 2015 рік є необгрунтованими, оскільки під час апеляційного розгляду справи представники відповідача не змогли пояснити внаслідок яких операцій відбулося заниження показника.

Під час перевірки контролюючим органом встановлено, що за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 КП ЕКО-САН ЛМР задекларовано податок на прибуток у сумі 113 418 грн. та частину чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, у сумі 94515 грн. У перевіряємому періоді КП ЕКО-САН ЛМР застосовувало ставку 15% при відрахуванні частини прибутку (доходу) до бюджету міста. Перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 встановлено його заниження на загальну суму 480245,88 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 111025,02 грн. та за 2016 рік в сумі 212761,13 грн. та за 2017 рік 156459,73 грн.

Щодо вказаних висновків податкового органу, з якими погодився суд першої інстанції, колегія суддів зазначає, що останні не знайшли свого обґрунтованого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на викладене та з урахуванням висновків експерта, колегія суддів вважає помилковими висновки відповідача про заниження позивачем об`єкта оподаткування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 і зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 790 755,00 грн, донарахування до сплати податку на прибуток за штрафними санкціями у розмірі 572 551,25 грн, і за платежем частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств в сумі 400 205,00 грн, тому податкові повідомлення рішення № 3, № 3, №3 є неправомірними та підлягають скасуванню.

Щодо податкових повідомлень-рішень № 7, яким визначено суму грошового зобов`язання з військового зборку та № 7, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Кодексу Законів про працю України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно пп. 47.1.3 п. 47.1 ст. 47 ПК України відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть, зокрема, податкові агенти.

Згідно п 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п. 51.1 ст. 51 ПК України платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Згідно абз.1,2 п. 119.2 ст. 119 ПК України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, -тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1020 гривень.

Відповідно до п. 54.2 ст. 54 ПК України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Системний аналіз норм статей 54, 57 та 168 ПК України дає підстави для висновку, що податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб вважається узгодженим після подачі платником податків податкового розрахунку форми 1-ДФ, що прирівняний до податкової декларації.

Відповідно до пп. 168.1.2 п. 168.1 ст.168 ПК України податок з доходів фізичних осіб сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

У 2017 році згідно із п.п. 168.1.4. п. 168.1 ст. 168 Податкового Кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010р якщо оподатковуваний дохід надається у не грошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня що настає за днем такого нарахування (виплати, надання)

Згідно з п.176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до Податкового кодексу України мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок у вигляді окремого витягу за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням та надсилає копію такого розрахунку до контролюючого органу за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу в установленому порядку;

в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку;

г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу;

ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно пп. 127.1 ст. 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Отже, п.127.1 ст. 127 ПК України санкції за ненарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

Таким чином, для застосування п. 127.1 ст. 127 ПК України потрібно, щоб нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу. Тобто склад порушення пов`язується з фактом виплати доходу без сплати податку.

Кожний встановлений контролюючим органом факт несплати податку до або під час виплати доходу є податковим правопорушенням.

Кваліфікуючою ознакою податкового правопорушення є повторність вчинення відповідного діяння, яке встановлюється у разі вчинення особою кількох правопорушень.

Статтею 126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У разі якщо виплата доходу, а відповідно, і перерахування податку здійснені з порушенням строку, визначеного пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Кодексу, фактично має місце порушення, передбачене статтею 126 Кодексу, відповідно, і штрафні санкції мають бути застосовані у встановленому нею розмірі.

Відповідно до п.п. 1.1 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 ПКУ, а саме: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, та податковий агент.

Відповідно до п.п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування.

Відповідно до п.п. 1.4 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому ст. 168 ПКУ для податку на доходи фізичних осіб, за ставкою, визначеною п.п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ПКУ (1,5 відсотка від об`єкта оподаткування).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту перевірки №4631/20-40-14-03-07/38429746 від 05.11.2018 щодо перевірки повноти сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб зазначено наступне.

Згідно журналу ордеру, відомостей до нього, К-ту рахунку 641 сума не перерахованого податку на доходи фізичних осіб 01.01. 2015 становить 7 439,5 грн (з заробітної плати 7 439,5 грн, з оренди транспортного засобу 0 грн).

Нараховано податку на доходи фізичних осіб з заробітної плати за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 по К-ту кредиту рахунку 641 2 434 170,23 грн; з оренди транспортного засобу - 5 023,5 грн.

Перераховано податку на доходи фізичних осіб з заробітної плати за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 по Д-ту рахунку 641- 2 399 577,24 грн; з оренди транспортного засобу - 5 023,5 грн.

Станом на 31.12.2017 згідно журналу ордеру, відомостей до нього, К-ту рахунку 641 сума по податку з доходів фізичних осіб з заробітної плати становить 42 032, 39 грн, з орендної плати транспортного засобу 0 грн.

За даними перевірки К-т сальдо по податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати на 31.12.2017 складає 45 720,09 (термін сплати якої не настав).

Оплата за оренду транспортного засобу підприємством здійснювалась готівкою через касу підприємства. Заробітна плата працівникам здійснювалась готівкою з каси підприємства та через розрахунковий рахунок.

Перевіркою дотримання встановлених строків сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб встановлено, що підприємством в порушення вимог пп. 168.1.2, пп. 168.1.4, п. 168.1, пп. 168.4.1., 168.4.4 п. 168.4 ст.168 п.176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України, податок на доходи фізичних осіб за період березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2015 року, січень, червень, серпень, жовтень 2016 року, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, вересень, жовтень, листопад 2017 року у сумі 375 367,04 грн перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб із виплаченої заробітної плати працівникам несвоєчасно.

Щодо перевірки повноти сплати до бюджету військового збору в акті перевірки зазначено наступне.

Згідно журналу ордеру та відомостей до нього, заборгованість по військовому зборі по К-ту рахунку 642 станом на 01.01.2015 складає 2 356,31 грн (з заробітної плати 2 356,31 грн, з орендної плати 0,00 грн).

За період 01.01.2015 - 31.12.2017 нараховано військового збору по К-ту рахунку 642 217 926,63 грн (із заробітної плати 217 480,04 грн, із орендної плати 446,25 грн).

За вказаний період підприємством перераховано до бюджету військового збору по Д-ту рахунку 642 216 646,4 грн (із заробітної плати 216 199,89 грн, із орендної плати -446,25 грн).

Станом на 31.12.2017 заборгованість по військовому збору згідно К-ту рахунку 642 складає 3 636,82 грн (із заробітної плати 3 636,82 грн, із орендної плати 0,00 грн).

Орендна плата транспортного засобу сплачувалась готівкою з каси, заробітна плата працівникам підприємства сплачувалась готівкою з каси підприємства та через розрахунковий рахунок.

Перевіркою дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету військового збору встановлено, що підприємством на порушення вимог пп. 168.1.2, пп. 168.1.4 п. 168.1, пп. 168.4.1., 168.4.4 п. 168.4 ст.168 п.176.2 ст. 176 , ст. 161 Перехідних положень Підрозділу 10 Податкового Кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010р., військовий збір за період січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, жовтень 2015 р., січень грудень 2016 року, січень листопад 2017 року у сумі 151994,63 грн. (в т.ч. із заробітної плати 151919,38 грн., із орендної плати 75,25 грн.) доповненнями несвоєчасно перераховано до бюджету військовий збір із виплаченої заробітної плати працівникам та орендної плати.

Колегія суддів зазначає, що згідно висновку експерта № 12337 від 14.06.2021 в Додатку до акту перевірки «Розрахунок штрафних санкцій» в графі таблиці "Підлягає сплаті ПДФО" зазначена сума 234 4692, 38 грн, що є меншою на 51 197, 32 грн сумі, зазначеній в графі "Сума перерахованого ПДФО" 239 5889, 7 грн.

Аналогічна ситуація з військовим збором: в графі таблиці "Підлягає сплаті військового збору" зазначена сума 211 840, 24 грн, а в графі "Сума перерахованого військового збору" 212 751,12 грн.

В обсязі наданих на дослідження документів експертом зроблено висновок про не підтвердження визначення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 205 627,53 грн, у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 205 296,7 грн та пенею - 330,83 грн; та визначення грошового зобов`язання з військового збору в сумі 162 035,24 грн, у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 105 310,76 грн та пенею - 924,48 грн.

З огляду на викладене, судова колегія зазначає, що під час апеляційного розгляду справи спростовано висновки відповідача щодо правомірності нарахування позивачу грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, у зв`язку з чим податкові повідомлення-рішення відповідача від 23.11.2018 № 7 та № 7 є протиправними та підлягають скасуванню.

Вищенаведене суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування податкових повідомлень-рішень відповідача № 7, № 7, № 3, № 3, №3, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність податкових повідомлень-рішень № 3, № 3 з наступних підстав.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 3, яким визначено суму грошового зобов`язання із земельного податку в 119 887,44 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням 95 909,95 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 23 977,49 грн, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 270 ПК України об`єктом оподаткування плати за землю є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно з пп. 271.1.1. п.271.1 ст.271 ПК України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Судовим розглядом встановлено, що позивач є землекористувачем земельних ділянок, на яких знаходяться об`єкти нерухомого майна нежитлові будівлі, які є комунальною власністю територіальної громади м. Лозова в особі Лозівської міської ради і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Про нормативно-грошову оцінку земельних ділянок (на 2017р.) за адресами: м. Лозова, вул.Потьомкіна,19; м. Лозова, пров. Технічний; м. Лозова, вул. Севастопольський бульвар,7; м. Лозова, вул. Правди, 4 свідчать надані позивачем витяги з технічної документації.

Згідно поданих КП ЕКО-САН ЛМР податкових декларацій з земельного податку за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 встановлено, що підприємством КП ЕКО-САН ЛМР за 2017р. в якості нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 1 кв.м. взято середню (базову) вартість земель населеного пункту в розмірі 121,60 грн. для всіх земельних ділянок.

За період з 01.01.2015 по 31.12.2017 КП ЕКО-САН ЛМР задекларовано земельний податок у сумі 229 565,79 грн.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, в порушення п.п. 271.1.1. п.271.1 ст.271 ПК України позивачем за 2017 р. невірно визначено базу оподаткування земельним податком, що призвело до заниження земельного податку на загальну суму 95 909,95 грн, в т.ч. за 2017 р. на суму 95 909,95 грн.

Під час апеляційного розгляду справи позивачем не надано будь-яких обгрунтувань щодо визначення суми земельного податку.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № 3 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 3, яким визначено суму грошового зобов`язання за надходженням від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 1 326,31 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням 1056,25 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 264,06 грн, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 242.1.1 п.242.1 ст.242 ПК України об`єктом та базою оподаткування є обсяги та види забруднюючих речовин, які викидаються в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 задекларовано екологічний податок у сумі 1 659 627,71 грн, в т.ч.: за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення - 362,38 грн; за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах - 1 659 265,33 грн.

При цьому, підприємством були задекларовані наступні види забруднюючих речовин: викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення (243.1.001 азоту оксиди, 243.1.009 вуглецю окис, 243.1.012 тверді речовини, 243.1.014 марганець та його сполуки).

Так, позивач має Дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданими Департаментом екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації:

- № -2153 від 06.11.2015 (місцезнаходження об`єкту - м. Лозова, вул. Потьомкіна, буд.19, термін дії - необмежений, з 06.11.2015)

- № -2155 від 06.11.2015 (місцезнаходження об`єкту - м. Лозова, вул. Правди, буд.4, термін дії - необмежений, з 06.11.2015). Відповідно до Висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 28.01.2015р. №05.03.02-04/2407 (термін дії висновку 5 років) об`єкт за адресою: м. Лозова, вул. Правди,4 відповідає встановленим медичним критеріям безпеки.

21.01.2015 позивачем укладено договір з ТОВ Єдині екологічні системи на виконання послуг, пов`язаних із збиранням, перевезенням, зберіганням, видаленням, захороненням відходів № 0121/ЗІ, строком дії до 31.12.2015 з подальшою пролонгацією.

З метою отримання Дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами підприємством ТОВ Науково-технічний центр СИСТЕМА (складено Звіт від 03.08.2015, яким на підприємстві позивачавиділено 3 майданчики, де розташовані джерела викидів:

- майданчик №1 за адресою: м. Лозова, вул. Правди буд.4 (інформація за даними Звіту: основні джерела викидів відсутні. Знаходяться наступні об`єкти: адміністративна будівля, відкритий майданчик для стоянки автомобілів, майстерня. Номери будівель за схемою розташування: №1 труба (котел Vadra), №2 труба (побутова піч), №3-8 - неорганізовані, норми граничнодопустимих викидів не встановлено (проводяться зварювальні роботи));

- майданчик №2 за адресою: м. Лозова, вул. Потьомкіна буд.19 (інформація за даними Звіту: основні джерела викидів відсутні. Знаходяться наступні об`єкти: адміністративна будівля, майстерня, майданчик для зберігання авто (сміттєвози), гаражний бокс. Номери будівель за схемою розташування: №9 труба (котел Ovadra Solidmaster 8F), №10-11 неорганізовані, норми граничнодопустимих викидів не встановлено (проводяться зварювальні роботи)).

Крім того, в ході проведення перевірки встановлено, що одним з видів діяльності КП ЕКО-САН ЛМР є 23.63 виробництво бетонних розчинiв, готових для використання. Підприємство має на балансі асфальтозмішувальну установку Д-158, що розташована за адресою: м. Лозова, вул. Потьомкіна буд.19 (майданчик №2).

Позивачем надано Формуляр ДС-158 00.00.000 ФО на установку асфальтозмішувальну ДС-158, згідно якого установка призначена для приготування асфальтобетонних сумішей, які використовуються в шляховому та іншому видах будівництва (виробник: Кременчуцький ордена Трудового Красного Знамені завод дорожніх машин Кременчуцького ВО Дормашина. Продуктивність технічна 45+-10% т/год. Витрати палива: мазут не більше 410 кг/год, пічного палива або дизельного 10кг/год.).

Однак, в описовій частині Звіту від 03.08.2015р. та на схемі розташування об`єктів забруднення відсутня інформація про асфальтобетонний завод та викиди, які здійснюються в ході виробництва бетонних розчинів.

- майданчик №3 за адресою: м. Лозова, пров. Технічний (інформація за даними Звіту: територія полігону побутових відходів Знаходяться наступні об`єкти: полігон твердих побутових відходів, господарче приміщення. Номери будівель за схемою розташування: №12 неорганізовані) та встановлено види та фактичні обсяги викидів забруднюючих речовин, що відображені в Таблиці 2.4. Звіту Характеристика викидів забруднюючих речовин від основних виробництв (загальна).

КП ЕКО-САН ЛМР спеціалізується на збиранні, обробці та видаленні безпечних відходів. До складу КП ЕКО-САН ЛМР входить полігон твердих побутових відходів в м. Лозова пров. Технічний (майданчик №3), яке працює з 1962 р. Проектна площа полігону 6,2 га, зайнята площа 6,2 га. Полігон обслуговують 2 трактори ДТ-75 та Т-170.

Рішенням Лозівської міської ради № 855 від 15.02.2013 в постійне користування передано земельну ділянку по пров. Технічному у м. Лозова площею 6,2 га для обслуговування існуючого звалища для захоронення твердих побутових відходів (розміщення та експлуатація підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості).

Позивач має Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданими Департаментом екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації, № -2154 від 06.11.2015.

Згідно Висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 28.04.2016р. №05.03.02-04/15277 за адресою: м. Лозова, пров. Технічний місце видалення відходів за вказаною адресою відповідає вимогам діючого санітарного законодавства України.

На підприємстві ведеться журнал обліку відходів, який прошнуровано, пронумеровано та скріплено печаткою підприємства. Позивачем укладено Договір №р-44/15,0 від 27.01.2015 з Державною установою Харківський обласний центр Держсанепідслужби України на виконання 1 раз на квартал послуг з дослідження проб повітря на межі СЗЗ та на виробничій території м. Лозова, пров. Технічний. Виконання робіт підтверджується актами.

При розрахунку сум екологічного податку за розміщення відходів КП ЕКО-САН ЛМР застосовувало ставки податку, передбачені ст. 246 ПК України та проводило обчислення цього податку згідно ст.249 ПКУ; з урахуванням вимог п.246.3 ст.246 ПК України ставки податку було збільшено в 3 рази; з урахуванням вимог п.246.5 ст.246 ПК України до ставок податку застосовано коефіцієнт залежно від місця (зони) розміщення відходів у навколишньому середовищі : 3 в межах населеного пункту або на відстані менше як 3 км від таких меж.

Податкові декларації екологічного податку надавались підприємством з урахуванням вимог ст. 250.2.1 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 за місцем розміщення стаціонарних джерел.

Обсяги та види забруднюючих речовин були встановлені Звітом від 03.08.2015, що свідчить про те, що позивач повинен нараховувати екологічний податок за викиди в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення, починаючи з 3 кварталу 2015 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем в порушення вимог п.п.242.1.1 п.242.1 ст.242 ПК України за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 невірно визначено обсяги та види забруднюючих речовин, які викидаються в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що призвело до заниження задекларованих сум екологічного податку за викиди в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення на загальну суму 1 177,04 грн (за 3 квартал 2015 р. 120,79 грн, за 4 кв. 2015 р. 93,99 грн, за кожен квартал 2016 р. по 113,48 грн, за кожен квартал 2017 р. по 127,09 грн).

Отже, податкове повідомлення-рішення відповідача № 3, яким визначено суму грошового зобов`язання за надходженням від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення, є правомірним та не підлягає скасуванню.

Щодо доводів апелянта про порушення відповідачем процедури проведення перевірки колегія суддів зазначає, що останні були проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів з цього приводу в апеляційній скарзі не зазначено.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню відповідно до положень ст. 317 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "ЕКО-САН" Лозівської міської ради Харківської області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 по справі № 520/2741/19 скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо скасування податкових повідомлень-рішень від 23.11.2018 № 7, № 7, № 3, № 3, №3.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов Комунального підприємства "ЕКО-САН" Лозівської міської ради Харківської області - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Харківській області від 23.11.2018 № 7, № 7, № 3, № 3, №3.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 по справі № 520/2741/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов
Постанова складена в повному обсязі 26.11.2021