Справа № 127/24904/21
Суддя: Ковбаса Ю. П.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/263/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2021 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ковбаса Ю.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні справу за адміністративним позовом адвоката Пинзаря Ігоря Віталійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАО № 4731911 від 05.09.2021, у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до УПП у Вінницькій області ДПП та ДПП про скасування постанови серії ЕАО № 4731911 від 05.09.2021, у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач мотивував адміністративний позов наступним.

05 вересня 2021 року інспектором 1 батальйону 2 роти УПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Корнійчуком В.Л., було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4731911, про те, що 05.09.2021, о 16 год. 11 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «FORD EDGE» р/н НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив розділ 34 ПДР України, а саме п. 8.5.1 ПДР - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення у якому його визнав винним інспектор поліції не здійснював та ПДР України не порушував.

Крім того, позивач в поданому до суду позові вказував, що інспектором грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано його пояснення щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його адвокат Пинзар І.В. не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином в порядку, визначеному ч. 2 ст. 268 КАС України.

Представник відповідача, в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, також просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Крім того, надіслав відзив на адміністративний позов з диском відеофіксацією скоєного правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Відповідно до ч. 2 ст. 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідно та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, суд приходить до наступного висновку.

Як зазначається в оскаржуваній постанові в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4731911, 05.09.2021 о 16:11 год., на а/д М30, 347км, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «FORD EDGE» р/н НОМЕР_1 перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив розділ 34 ПДР України, чим порушив п. 8.5.1 ПДР - Порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки.

Частиною першою ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 8.5 ПДР України, дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Відповідно до п. 8.5.1 ПДР України, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Згідно з пунктом 1 розділу 34 ПДР України, горизонтальна розмітка має таке значення: 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази про вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідачем не надано належних, допустимих доказів в підтвердження порушення позивачем п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України. З цих підстав суд приходить до висновку, що відсутні об`єктивні докази підтверджуючи заперечення представника відповідача.

Також, судом встановлено, що інспектор поліції підійшов до водія, представився та роз`яснив водієві його порушення ПДР України. Суть правопорушення полягало у тому, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, тобто порушено розділ 34 ПДР України.

Разом із тим, на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення представник відповідача надав суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого судом встановлено, що на відео зафіксовано, як інспектор поліції зупиняє транспортний засіб, а далі розмова водія з інспектором поліції. Тобто, відеозапис з нагрудної камери інспектора, який міститься на DVD-R диску не містить чіткої фіксації адміністративного правопорушення, зокрема, перетину водієм ОСОБА_1 суцільної лінії дорожньої розмітки, а тільки процес оформлення правопорушення після зупинки транспортного засобу.

Отже, з наданих доказів представником відповідача, судом не встановлено, яким чином інспектор поліції дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, оскільки відповідних доказів суду не надано та у відзиві на адміністративний позов не зазначено.

Таким чином, відеоінформація, яка відображена на вказаному відеозаписі жодним чином не доводить факту вчинення позивачем порушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Наведене свідчить про неможливість його використання в якості доказу в силу положень ст. 75 КАС України.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом також встановлено, що при винесенні постанови інспектором поліції не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення, не було залучено свідків та не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не надано суду достовірних доказів в підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 своїми діями порушив ПДР України, тому суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Згідно з положенням частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 454 грн.

Крім того адвокат Пинзар І.В., який представляє інтереси ОСОБА_1 просив стягнути з Департаменту патрульної поліції як розпорядника бюджетних асигнувань, структурним підрозділом якого є Управління патрульної поліції у Вінницькій області службова особа якого виступала відповідачем у справі на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі стороні необхідно надати суду такі докази: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Суд, дослідивши всі обставини, оцінивши докази з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до висновку, що позивачем суду не надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву і є достатніми для ухвалення судом рішення про стягнення з Департаменту патрульної поліції на його користь витрат на надання правничої допомоги в розмірі 5000грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 122, 293 КУпАП, ст. 90, 77, 227, 228, 241 - 246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов адвоката Пинзаря Ігоря Віталійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4731911 від 05.09.2021 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадженні по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити, зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: ( АДРЕСА_1 );

Відповідач 1: Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції (21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24);

Відповідач 2: Департамент патрульної поліції (03048, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, );

Суддя: