Справа № 808/2505/16
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 808/2505/16

адміністративне провадження № К/9901/38921/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Уханенка С.А.,

суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі за адміністративним ОСОБА_1 до Господарського суду Запорізької області, за участю третіх осіб - Державної судової адміністрації України, Державної казначейської служби України, про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Господарського суду Запорізької області, в якому просив суд: визнати протиправним рішення відповідача оформлене листом від 15 серпня 2016 №09-13-01/881/2016 про відмову йому у нарахуванні та виплаті вихідної допомоги судді у зв`язку з виходом у відставку в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою судді Господарського суду Запорізької області; визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України) щодо невиділення Господарському суду Запорізької області коштів для проведення виплат позивачу вихідної допомоги судді у зв`язку з виходом ним у відставку; зобов`язати ДСА України виділити Господарському суду Запорізької області кошти для проведення виплат позивачу вихідної допомоги судді у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою судді Господарського суду Запорізької області в сумі 206700,00 грн; зобов`язати Господарський суд Запорізької області провести фінансовий розрахунок з позивачем та нарахувати і виплатити позивачу вихідну допомогу судді у зв`язку з виходом у відставку в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою судді Господарського суду Запорізької області в сумі 206700,00 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2017 року, у позові відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 вересня 2017 року у справі № К/800/27683/17 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2017 року.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 лютого 2018 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 вересня 2017 року.

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року за виключними обставинами на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України. Заяву обґрунтовано тим, що 15 квітня 2020 року Конституційним Судом України постановлено рішення №2-р(ІІ)/2020 у справі №3-311/2018 (4182/18, 4632/19, 5755/19), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України від 27 березня 2014 року № 1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» про скасування виплати вихідної допомоги суддям.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за виключними обставинами. Скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі №808/2505/16. Прийнято нове рішення про часткове задоволення позову. Зобов`язано Господарський суд Запорізької області нарахувати і виплатити позивачу вихідну допомогу судді у зв`язку з виходом ним у відставку в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою судді Господарського суду Запорізької області. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

26 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Предметом спору у цій справі є правомірність відмови відповідача виплатити судді при звільненні у відставку вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, у відповідності до частини першої статті 136 Закону України « Про судоустрій і статус суддів».

Предметом касаційного перегляду є постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Підставою перегляду оскаржуваного судового рішення заявник, зокрема, зазначив необхідність відступлення від висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, висловленого у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 19 лютого 2021 року у справі №808/1628/18 і застосованого судом апеляційної інстанції, оскільки висновки Верховного Суду суперечать приписам пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.

Перевіряючи аргументи скарги з огляду на зміст оскаржуваного рішення, Верховним Судом установлено, що скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що 15 квітня 2020 року Конституційним Судом України прийнято рішення № 2-р(11) 2020 про визнання таким, що не відповідає Конституції України положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України від 27 березня 2014 року №1166-VІІ "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", яким виключено статтю 136 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій та статус суддів», а не Закон України №1402-V111 «Про судоустрій та статус суддів» відповідно до вимог якого позивач звертався в суд про виплату вихідної допомоги.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційним Судом України в рішенні від 15 квітня 2020 року №2-р(11) 2020 вказано про втрату чинності положеннями Закону саме з дня ухвалення цього Рішення.

Отже, саме з 15 квітня 2020 року втратили чинність положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України від 27 березня 2014 року №1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким виключено статтю 136 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій та статус суддів».

Тому наявність рішення Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року №2-р(11)2020 не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при розв`язанні спору.

Верховний Суд відхиляє доводи заявника про необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, сформованого у справі №808/1628/18 та на який послався суд апеляційної інстанції, оскільки аргументи ОСОБА_1 зводяться до наведення цитат з рішення Конституційного Суду України та рішень Європейського суду з прав людини, тлумачення законодавства та незгоди із їхнім застосуванням до спірних правовідносин.

Верховний Суд зазначає, що оскарження судового рішення з підстав необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції полягає у аналізі аргументів Верховного Суду, що стали підставою для такого висновку та викладення обгрунтування щодо іншого підходу до застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах.

Проте заявник касаційної скарги фактично не погоджується з позицією суду апеляційної інстанції, проте не наводить вмотивованих аргументів щодо застосування норми права, відмінного ніж у висновку Верховного Суду.

Враховуючи те, що інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, які відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Відповідно до частини першої статті 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду вирішується у разі прийняття Верховним Судом скарги до розгляду та відкриття провадження у справі.

За таких обставин, Суд не вирішує клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та про поновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі за адміністративним ОСОБА_1 до Господарського суду Запорізької області, за участю третіх осіб - Державної судової адміністрації України, Державної казначейської служби України, про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

3 Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: С.А. Уханенко

Судді: О.В. Кашпур

О.Р. Радишевська