Справа № 420/19248/21
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 13 жовтня 2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення №90 від 30.07.2021 р. про відмову у призначені пенсії;

2. Зобов`язати відповідача-2 зарахувати до страхового стажу позивачки період роботи нянею у спеціалізованому будинку дитини №3 у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

3. Зобов`язати відповідача-2 призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 19.06.2021р. та довічно.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона у період з 25.06.1985 по 25.6.2021 працювала нянею у спеціалізованому будинку дитини №3 та що такий стаж роботи відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» повинен бути обчислений у подвійному розмірі, однак Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком. Позивач вважає таке рішення протиправним.

09 листопада 2021 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за вх. №ЕП/30624/21 надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Вказує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком.Позивач також зазначає, що пільги щодо обчислення стажу роботи, які були передбачені у законодавстві до 2004 року, можуть бути застосовані лише у разі призначення особі пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, проте позивач звернулась до Головного управління із заявою при призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058. Тобто, згідно чинного законодавства пільгове обчислення стажу у такому разі не застосовується.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалу від 18.10.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області отримано засобами електронного зв`язку 21.10.2021, однак відзив на позов відповідача до суду станом на дату прийняття даного рішення не надійшов.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї доказами, з відзивом на адміністративний позов, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та відзив, перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 26.07.2021 (а.с.73-75) щодо призначення їй пенсії за віком, до якої, зокрема, були додані наступні документи:

- довідка що визначає право на пільги відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- трудова книжка НОМЕР_1 .

30 липня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №90 (а.с.79), відповідно до якого зазначено, що необхідний страховий стаж статтею 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 28 років. Страховий стаж особи 24 роки 08 місяців 20 днів. З огляду на вищезазначене, за відсутності необхідного страхового стажу 28 років прийнято рішення відмовити позивачу у призначенні пенсії за віком.

Також 14.09.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу надано лист №16557-16724/Л-02/8-1500/21 (а.с.26), у якому зазначено, що: «…За заявами від 14.07.2021 та від 26.07.2021 згідно долучених документів Ваш страховий стаж становить 24 роки 8 місяців (враховано по 28.02.2010), отже право на призначення пенсії за віком відсутнє. …

Оскільки, будинок дитини забезпечує надання медичної допомоги дітям, які не потребують стаціонарного лікування, тому до періоду роботи у вказаній установі При обчисленні страхового стажу норми ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення не застосовуються».

Позивач, не погоджуючись з вищевказаними рішеннями, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи правомірність вищевказаного рішення, суд зазначає наступне.

Як вбачається із записів у трудовій книжці НОМЕР_2 (а.с.16-20, 62-66), позивач у період з 26.04.1995 по 25.06.2001 працювала нянею у спеціалізованому будинку дитини №3.

При цьому, відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства «СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНИЙ БУДИНОК ДИТИНИ № 3 «СОНЕЧКО» №22д від 27.07.2021 (а.с.29), яка також наявна в матеріалах пенсійної справи позивача: «Надана, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому, що вона дійсно 26.04.1995р. прийнята на роботу в КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» м. Одеси на посаду няні (наказ №51 п.2 від 26.04.1995р.). 25.06.2001р. звільнена за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (наказ №24-М від 25.06.2001р.).

Після проведення останньої атестації 25.10.2016р. по теперішній час умови та характер праці середнього та молодшого медичного персоналу, докорінно не змінились.

17.02.2020 року було зареєстровано нову юридичну особу - комунальне некомерційне підприємство «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради відповідно до рішення Одеської міської ради під 18.09.2019р. №5142-VII «Про припинення комунальної установи «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» шляхом перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради», що є правонаступником комунальної установи «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 Сонечко». …

Також повідомляємо, що стаж роботи працівників будинку дитини зараховується у подвійному розмірі з 01.02.1990 року, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» ст.60 та доповненням до нього № 1110-IV від 10.07.2003, постанови КМ України №461 від 24.06.2016 року, листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.12.2004р.».

Також позивачем до суду надано копію вказаного листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.12.2004 №4198/12 (а.с.30), адресованого головному лікарю КУ «СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНИЙ БУДИНОК ДИТИНИ № 3 «СОНЕЧКО», відповідно до якого, Будинок дитини був перепрофільований в спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини з 01.02.1990 р., то зарахувати стаж роботи працівників будинку дитини у подвійному розмірі можна тільки з 01.02.1990. При призначенні пенсії у подвійному розмірі зараховується весь період роботи у вищезазначених закладах. Пенсіонерам, які вийшли на пенсію до введення дію Закону України "Про внесення змін в ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", але продовжують працювати і після введення у дію Закону, усі періоди роботи у зазначених закладах зараховуються у подвійному розмірі.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону №1058-IV У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Відповідно до статті 60 Закону №1788-XII (у первісній редакції) робота в лепрозорних і протичумних закладах, у закладах (відділеннях) по лікуванню осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях лікувальних закладів зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно зі ст. 60 Закону №1788-XII (у редакції Закону № 2205-VIII від 14.11.2017) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Так, спірним у даній справі є наявність у позивача права на зарахування періоду її роботи нянею у комунальній установі «СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНИЙ БУДИНОК ДИТИНИ № 3 «СОНЕЧКО» (на даний час - комунальне некомерційне підприємство «СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНИЙ БУДИНОК ДИТИНИ № 3 «СОНЕЧКО») 26.04.1995 по 25.06.2001 у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналіз положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» свідчить про те, що ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовується у випадку призначення особі трудової пенсії за вислугу років на підставі цього ж Закону та враховується для обчислення пільгового стажу роботи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу за призначенням їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не за призначенням пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», то відсутні підстави для зарахування спірного періоду роботи позивача в подвійному розмірі.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 24.01.2019 у справі № 265/4648/14-а та поставної від 11.10.2019 у справі №329/553/17.

Відтак, відмовляючи позивачу у призначенні їй пенсії за віком з підстав відсутності у неї достатнього страхового стажу Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області діяло правомірно, у межах своїх повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, а відтак у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 підстав немає.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.3 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи строки розгляду даної справи, визначені ст.263 КАС України, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Вовченко О.А. у відпустці, в силу положень ст.120 КАС України, рішення суду складено 23.11.2021 (перший робочий день).

Керуючись ст.ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення №90 від 30.07.2021 р. про відмову у призначені пенсії, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу позивачки період роботи нянею у спеціалізованому будинку дитини №3 у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 19.06.2021р. та довічно відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ).

Відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65107, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул.28 Армії, 6, м.Херсон, 73036, ).

Суддя О.А. Вовченко