Справа № 460/8550/21
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2021 року м. Рівне №460/8550/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі по тексту відповідач) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5511-23-У від 17.01.2018 на суму 14243,71 грн., від 08.01.2019 на суму 16668,64 грн., від 07.03.2019 на суму 15901,79 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що з 27.10.2020 позивач зареєстрований фізичною особою підприємцем (номер запису 2 6080 17) та з 1998 року отримує пенсію за віком, що є підставою для звільнення його від обов`язку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в силу норм Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №2464-VI від 08.07.2010. У зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 29.06.2021 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду. Відкрито провадження в адміністративній справі №460/8550/21. Розгляд справи вирішено провадити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 29.06.2021 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено повністю. Забезпечено позов зупиненням стягнення на підставі виконавчих документів вимог Головного управління ДФС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5511-23-У від 17.01.2018 на суму 14243,71 грн., від 08.01.2019 на суму 16668,64 грн., від 07.03.2019 на суму 15901,79 грн., до набрання законної сили рішенням суду у справі №460/8550/21.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що позивач, як фізична особа підприємець, самостійно подав до контролюючого органу Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013-2015 роки, чим фактично надав добровільну згоду на участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Тому, оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) є правомірними та такими, що винесені у відповідності до вимог Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №2464-VI від 08.07.2010. У зв`язку з викладеним представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, то відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 пройшла процедуру державної реєстрації, а відтак набула правового статусу суб`єкта господарювання в розумінні Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань №755-IV від 15.05.2003 (номер запису 2 6080 17, РНОКПП НОМЕР_1 ).

Судом встановлено, що позивачем подано до контролюючого органу Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (форми Д5 (річна)) за 2013-2015 роки, відповідно до яких визначено суму нарахованого єдиного внеску у розмірах 4800,76 грн., 5071,80 грн. та 5293,88 грн. відповідно

За результатами вказаних вище звітів відповідачем сформовані оспорювані вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5511-23-У від 17.01.2018 на суму 14243,71 грн., від 08.01.2019 на суму 16668,64 грн., від 07.03.2019 на суму 15901,79 грн.

З наявних у справі письмових доказів судом встановлено, що позивач дізнався про вказані вимоги після початку процедури їх примусового виконання державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та подання відповідного адвокатського запиту до органу державної виконавчої служби щодо отримання вимог Головного управління ДФС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5511-23-У від 17.01.2018 на суму 14243,71 грн., від 08.01.2019 на суму 16668,64 грн., від 07.03.2019 на суму 15901,79 грн., що, в свою чергу, вказує на те, що позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Позивач вказує, що оспорювані вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5511-23-У від 17.01.2018 на суму 14243,71 грн., від 08.01.2019 на суму 16668,64 грн., від 07.03.2019 на суму 15901,79 грн. є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки він є пенсіонером, а Звіти були подані до фіскального органу помилково.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №2464-VI від 08.07.2010 (далі Закон України №2464-VI), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За правилами пункту 4 частини першої статті 4 Закону України №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України №2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до пункту 2 Розділу III Форми та строки подання Звіту Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №435 від 14.04.2015 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 р. за № 460/26905) (далі Порядок №435), ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми початкова.

Частиною четвертою статті 4 Закону України №2464-VI встановлено, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 3 Розділу III Форми та строки подання Звіту Порядку №435, ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, та члени фермерського господарства звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування, та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається.

У разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, члени фермерських господарств, які отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування, та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе відповідно до пунктів 10, 11 розділу IV цього Порядку один раз на рік у терміни, визначені пунктами 2, 5 цього розділу. Звітним періодом є календарний рік.

За правилами частини другої статті 10 Закону України №2464-VI, особи, зазначені в частині першій цієї статті, беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, але не менше одного року (крім договорів про одноразову сплату).

Частиною третьою статті 10 Закону України №2464-VI встановлено, що особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до податкового органу за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Податковий орган, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості.

З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, податковим органом в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 10 Закону України №2464-VI, у договорі про добровільну участь зазначаються: назва документа; відомості про особу, які вносяться до системи персоніфікованого обліку (частина третя статті 20 цього Закону); строк дії договору; порядок сплати єдиного внеску та рахунки, на які він має сплачуватися; умови набуття застрахованою особою права на виплати за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням відповідно до закону; умови розірвання договору; права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін або передбачені типовим договором про добровільну участь, що не суперечать законодавству про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Договір про добровільну участь набирає чинності з дня його підписання.

Наказом Міністерства фінансів України Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №449 від 20.04.2015 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за № 508/26953) затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Інструкція №449), Розділ V якої регламентує порядок добровільної сплати єдиного внеску та порядок укладення договорів про добровільну участь.

Отже, добровільна сплата єдиного внеску здійснюється за умови укладення особою з органом доходів і зборів договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного страхування.

З матеріалів справи убачається, що між позивачем і відповідачем не укладався договір про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування; а позивач в силу вимог частини четвертої статті 4 Закону України №2464-VI звільнений від сплати внеску, оскільки отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 .

Відповідач зазначає, що позивачем самостійно подані до контролюючого органу Звіти про нарахування сум єдиного внеску за 2013-2015 роки, а тому він зобов`язаний сплатити такі суми.

З даного приводу суд зазначає, що подача позивачем Звітів не свідчить та не може свідчити про його добровільну участь у системі страхування.

Варто зауважити, що оспорювані вимоги сформовані фіскальним органом відповідно до статті 25 Закону України №2464-VI.

Відповідно до частин другої четвертої статті 25 Закону України №2464-VI, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України №2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до підпунктів 14.1.153 і 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу; податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, податкова вимога і вимога про сплату недоїмки з ЄСВ не є тотожними документами, підстави їх формування є різними.

Більш того, відповідно до пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, з банків, на які поширюються норми Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Подання позивачем звіту не є самостійним визначенням грошових зобов`язань у розумінні пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, відповідно, ці суми неможливо ототожнити з узгодженими грошовими зобов`язаннями, а тому несплата сум, зазначених у них, не свідчить про виникнення боргу.

Отже, з фактом подання звітів з ЄСВ не виникає обов`язок здійснювати його сплату, відповідно, несплата цих сум не призводить до виникнення недоїмки.

Такий правовий висновок сформований Верховним судом у постанові від 11 лютого 2020 року у справі №240/4809/19, адміністративне провадження №К/9901/29841/19.

Зважаючи на те, що у спірний період позивач мав статус фізичної особи підприємця на спрощеній системі оподаткування, був та є пенсіонером за віком, не укладав договору з контролюючим органом на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, тому оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5511-23-У від 17.01.2018 на суму 14243,71 грн., від 08.01.2019 на суму 16668,64 грн., від 07.03.2019 на суму 15901,79 грн. сформовані протиправно.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних рішень вимог про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5511-23-У від 17.01.2018 на суму 14243,71 грн., від 08.01.2019 на суму 16668,64 грн., від 07.03.2019 на суму 15901,79 грн., у порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними та скасування таких рішень суб`єкта владних повноважень.

За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,33023, ) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДФС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5511-23-У від 17.01.2018 на суму 14243,71 грн., від 08.01.2019 на суму 16668,64 грн., від 07.03.2019 на суму 15901,79 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,33023, ) 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 25 листопада 2021 року

Суддя В.В. Щербаков