Справа № 826/13615/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року м. Київ № 826/13615/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до третя особаГоловного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_2
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії ,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України (далі також - відповідач, ГСЦ МВС України), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі також - третя особа), в якому просить визнати незаконними та зобов`язати Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України скасувати наступні реєстраційні операції транспортного засобу - автомобіля марки MERCEDES-BENZ VITO 120, кузов № НОМЕР_1 :

- 29.09.2016 року, ТСЦ 0741 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області, перереєстрація ТЗ на нового власника по договору укладеному в ТСЦ, власник ОСОБА_3 ;

- 01.10.2016 року, ТСЦ 0741 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області, перереєстрація ТЗ на нового власника по договору укладеному в ТСЦ, власник ОСОБА_4 ;

- 18.10.2016 року, ТСЦ 0741 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області, перереєстрація ТЗ на нового власника по договору укладеному в ТСЦ, власник ОСОБА_5 ;

- 21.07.2017 року, ТСЦ 6841 Регіонального сервісного центру МВС у Хмельницькій області, перереєстрація ТЗ на нового власника за договором купівлі - продажу, власник ОСОБА_6 ;

- 03.10.2017 року, ТСЦ 8045 Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві, перереєстрація ТЗ на нового власника по договору укладеному в ТСЦ, власник ОСОБА_7 .

Адміністративний позов обґрунтовано протиправністю реєстраційних дій щодо перереєстрації автомобіля, який належить на праві власності позивачу, на нових власників на підставі скасованої нотаріальної довіреності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 26.11.2018 року.

Через канцелярію суду 01.10.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

У підготовче засідання 26.11.2018 року прибув представник відповідача. Належним чином повідомленим позивачем про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, участь уповноваженого представника не забезпечено.

З огляду на те, що представник відповідача вважає, що ГСЦ МВС України не є належним відповідачем у цій справі, з метою вирішення цього питання належним чином, судом оголошено про відкладення підготовчого засідання до 28.01.2019 року та явку позивача визнано обов`язковою.

Зважаючи на неявку сторін у підготовче засідання 28.01.2019 року, судом відкладено підготовче засідання до 04.03.2019 року.

Відповідно до Довідок секретаря судового засідання від 04.03.2019 року, 15.04.2019 року справи, призначені до слухання, зокрема, справу №826/13615/18, знято з розгляду, у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному.

В порядку статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України судом повідомлено сторін про призначення наступного підготовчого засідання на 27.05.2019 року.

У підготовче засідання 27.05.2019 року прибув представник позивача. Належним чином повідомленим відповідачем про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, участь уповноваженого представника не забезпечено.

Представником позивача зазначено про обізнаність позиції, викладеної у відзиві відповідачем, зокрема, щодо неналежного представника у справі, про те зазначив, що позовні вимоги підтримує у первісній редакції позову, зокрема, заяв та клопотань в порядку статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України представником позивача не заявлено.

У підготовчому судовому засіданні 27.05.2019 року судом поставлено на обговорення питання про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Представник позивача проти закінчення підготовчого провадження не заперечували.

Ухвалою Окружного адміністративного судочинства України від 27.05.2019 року закрито підготовче провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04.07.2019 року.

Згідно з Довідкою секретаря судового засідання від 04.07.2019 року уповноважені представники сторін не прибули, з огляду на що, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі частини п`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України судом ухвалено про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно з Довіреністю від 27.09.2016 року серії НВХ 658928 ОСОБА_1 , який є власником автомобіля марки MERSEDES-BENZ модель VITO 120, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого регіональним сервісним центром № 8046 від 27.09.2016 року, передано автомобіль в користування ОСОБА_2 , надавши право розпоряджатися (володіти), знімати з обліку та вчиняти інші дії щодо транспортного засобу.

На підставі Довіреності від 27.09.2016 року серії НВХ 658928 ОСОБА_2 уповноважено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 бути представниками, зокрема, з усіх питань щодо володіння, користування, зняття з обліку та розпорядження належним ОСОБА_1 автомобілем марки MERSEDES-BENZ модель VITO 120, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В свою чергу, згідно з Довіреністю від 28.09.2016 року серії НАР 885092 ОСОБА_8 уповноважено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розпоряджатися правом вирішення питань, зокрема, пов`язаних з продажем чи обміном за ціну та на умовах на розсуд представників належного ОСОБА_8 на підставі технічного паспорта ТЗ серії НОМЕР_4 , виданого 23ю12.2015 року автомобіля марки Toyota моделі RAV4 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузову НОМЕР_6 .

29.09.2016 року на підставі заяви ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк І.О. скасовано довіреність НВХ №658941 від 28.09.2016 року на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , щодо розпорядження автомобілем марки MERSEDES-BENZ. Відомості про припинення дії довіреності 29.09.2016 року о 12:38 год. внесено приватним нотаріусом Котюк І.О. до Єдиного реєстру довіреностей, про що свідчить відповідний витяг.

Водночас, з листа-відповіді першого заступника начальника Головного сервісного центру МВС України від 13.06.2018 року №31/357з, наданої на адвокатський запит адвоката позивача Макучкіна Д.В., ОСОБА_1 стало відомо, що станом на 12.06.2018 року згідно з інформацією з бази даних Єдиного державного реєстру МВС щодо автомобіля MERSEDES-BENZ VITO 120, кузов № НОМЕР_1 у період з 28.09.2016 року по теперішній час (13.06.2018 року) проведено наступні реєстраційні операції:

- 29.09.2016 року, ТСЦ 0741 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області, перереєстрація ТЗ на нового власника по договору укладеному в ТСЦ, власник ОСОБА_3 ;

- 01.10.2016 року, ТСЦ 0741 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області, перереєстрація ТЗ на нового власника по договору укладеному в ТСЦ, власник ОСОБА_4 ;

- 18.10.2016 року, ТСЦ 0741 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області, перереєстрація ТЗ на нового власника по договору укладеному в ТСЦ, власник ОСОБА_5 ;

- 21.07.2017 року, ТСЦ 6841 Регіонального сервісного центру МВС у Хмельницькій області, перереєстрація ТЗ на нового власника за договором купівлі-продажу, власник ОСОБА_6 ;

- 03.10.2017 року, ТСЦ 8045 Регіонального сервісного центру МВС у місті Києві, перереєстрація ТЗ на нового власника по договору укладеному в ТСЦ, власник ОСОБА_7 .

Вважаючи дії Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України, оскільки останній є головним органом в системі територіальних органів з надання сервісних послуг МВС відповідно до Положення про Головний сервісний центр МВС, затвердженого наказом МВС України 07.11.2015 року №1393, щодо вчинення реєстраційних дій щодо транспортного засобу на підставі припиненої нотаріальної довіреності протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 року №1371 (далі також - Порядок).

Згідно з пунктом 3 Порядку, державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

З матеріалів справи судом встановлено, що оскаржувані позивачем рішення стосовно реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу приймалися Територіальним сервісним центром МВС у Волинській області (0741), Територіальним сервісним центром регіонального сервісного центру МВС у Хмельницькій області (6841), Територіальним сервісним центром регіонального сервісного центру МВС у місті Києві (8045).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.12.2015 року №1646, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.01.2016 року за № 156/28286, затверджено Положення про територіальний сервісний центр МВС (далі також - Положення), відповідно до пункту 1 якого Територіальний сервісний центр МВС (далі - ТСЦ МВС) є структурним підрозділом територіального органу МВС - регіонального сервісного центру МВС (далі - РСЦ МВС).

Згідно з розділу ІІ Положення, ТСЦ МВС відповідно до чинного законодавства, зокрема здійснює комплекс заходів, пов`язаних з проведенням державної реєстрації (перереєстрації) та зняттям з обліку призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортних засобів усіх типів; проводить реєстрацію (перереєстрацію) транспортних засобів з видачею свідоцтв про реєстрацію, тимчасових реєстраційних талонів (далі - реєстраційні документи) та номерних знаків на транспортні засоби, здійснення обміну реєстраційних документів та номерних знаків на транспортні засоби, зняття з обліку зареєстрованих транспортних засобів; здійснює в установленому порядку державний облік зареєстрованих транспортних засобів юридичних та фізичних осіб - власників транспортних засобів і формування Єдиного державного реєстру МВС; вносить до Єдиного державного реєстру МВС інформацію про накладення або зняття встановлених у визначеному законодавством порядку обмежень щодо транспортних засобів або їх власників та ін.

Суд враховує, що Територіальні сервісні центри входять до складу Регіональних сервісних центрів Міністерства внутрішніх справ України та не є окремою юридичною особою, однак, звертає увагу на те, що за визначенням пункту 7 частини статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

В свою чергу, згідно з Положенням про Головний сервісний центр МВС, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року №1393 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26.11.2018 року № 955), ГСЦ МВС хоч і є головним органом у системі територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ (далі - система сервісних центрів МВС) (пункт 1), проте, основними завданнями останнього відповідно до підпункту 8 пункту 3, є організація, координація, спрямування та контроль діяльності територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ - регіональних сервісних центрів МВС (далі - РСЦ МВС), в той час, як безпосередньо реєстраційні дії здійснюються відповідною ТСЦ.

Таким чином, позовні вимоги заявлено позивачем до неналежного відповідача.

Відповідно до змісту частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Згідно з матеріалами справи, судом ставилося на вирішення питання щодо заміни неналежного відповідача у справі, в свою чергу, представник позивача наполягав на вирішення справи по суті відповідно до суб`єктного складу та прохальної частини заявленого позову.

Суд звертає увагу, що при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12.12.2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 05.05.2019 року у справі № 554/10058/17.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційним Судом України неодноразово розглядалося питання тлумачення частини другої статті 55 Конституції України (пункт 1 резолютивної частини Рішення № 6-зп від 25.11.1997 року; пункту 1 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25.12.1997 року; та пункту 1 резолютивної частини Рішення №19-рп/2011 року від 14.12.2011 року).

У Рішенні №19-рп/2011 від 14.12.2011 року Конституційним Судом України зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, системне тлумачення статті 55 Конституції України свідчить про те, що частиною другою цієї статті гарантовано «кожному» захист «своїх прав», які порушено органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами.

У постанові Верховного Суду України від 23.05.2017 року по справі № 800/541/16 звернуто увагу, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Разом з тим, відповідачем не порушено прав позивача в межах способу захисту, заявленого останнім.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 2, 7, 9, 11, 44, 48, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статті 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головний сервісний центр МВС України (, адреса: 04071, м. Київ, вул. Лук`янівська, 62);

Третя особа: ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Повне рішення складено 25.11.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна