Справа № 160/7348/21
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2021 року Справа № 160/7348/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в особі Управління пенсійного забезпечення відділу призначення пенсій, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в особі Управління пенсійного забезпечення відділу призначення пенсій про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом (з урахуванням останньої редакції) про:
- зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи з 21.04.1987 р. по 07.01.2003 р. за професією водій трамвая;
- зобов`язання відповідача-1 з дня набуття права на призначення пенсії, тобто з 23.10.2020 призначити і виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка 23.10.2020р. звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою та відповідними документами на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
06.04.2021 року позивачка повторно звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою та відповідними документами на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Позивачка вважає висновки відповідачів такими, що не відповідають положенням Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції, яка діяла на момент звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах, тому звернулась до суду з відповідним позовом.
Ухвалою суду від 12.05.2021р. позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
На виконання ухвали суду, позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 29.06.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
ГУ ПФУ в Черкаській області подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у довідках МДКЕМ «Дніпроміськелектротранс» від 18.09.2020р. №175 та від 30.03.2021р. №29, що надані позивачкою при зверненні за призначенням пенсії, зазначено що остання виконувала пасажирські перевезення міського електротранспорту за професією, посадою водій трамваю, що передбачена Списком №2.
Як вбачається із записів трудової книжки позивачки з 21.04.1987р. по 29.03.1990р. та з 06.01.1993р. по 07.03.2003р. працювала водієм трамвая. Протягом вказаного періоду діяли Список №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СССР від 22.08.1956 року №Ц 73;
Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162;
Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36.
В жодному із вищевказаному Списку №2 посаду водія трамвая не передбачено.
ГУ ПФУ в Дніпропетровської області подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що згідно наданого пакету документів неможливо зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 уточнюючу довідку №29 від 30.03.2021 р. про особливий характер роботи або умов праці для визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яка видана Депо №4 МДКЕП «Дніпроміськелектротранспорт», ОСОБА_1 працювала у період з 21.04.1987р. по 07.01.2003р. на посаді водія трамваю, проте невірно зазначено посилання посади водія трамваю за Списком №2, довідка оформлена неналежним чином, відповідно пільговій стаж у позивачки відсутній.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 22.10.2020р. ОСОБА_1 виповнилось 53 роки, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 .
23.10.2020р. ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою та відповідними документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Згідно цього листа, за даними відповідача-1 на момент звернення за пенсією загальний страховий стаж складає 30р. 1м. 16дн., при цьому відповідачем не включено до пільгового стажу період роботи з 20.04.1986 р. по 07.01.2003 р, на підставі того, що пільгова довідка не відповідає вимогам чинного законодавства.
06.04.2021р. ОСОБА_1 повторно звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровської області із заявою та відповідними документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Як встановлено ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-XII (далі - Закон України №1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до ст.62 Закону України №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Як слідує з матеріалів справи, згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 наявні наступні записи, зокрема, у період 20.10.1986 р. по 07.01.2003 р. позивачка працювала у трамвайному депо №4 Дніпропетровського трамвайно- тролейбусного управління, а саме:
20.10.1985 р. прийнята на роботу в трамвайне депо №2 учнем водія трамваю;
21.04.1987 р. переведена водієм трамвая 3 класу;
17.05.1994 р. присвоєно 2-ий клас водія трамваю;
07.01.2003 р. звільнено за власним бажанням.
Записи в трудовій книжці ніким не оспорювались та в судовому порядку недійсними не визнавались.
Факт роботи позивачки на посаді водія трамваю трамвайному депо №4 Дніпропетровського трамвайно-тролейбусного управління, за період 20.10.1986р. по 07.01.2003 р., підтверджується, довідками виданими МДКЕП «Дніпроміськелектротранс» №174 від 18.09.2020р., №175 від 18.09.2020р., №28 від 30.03.2021р., №29 від 30.03.2021р. Отже, у позивачки достатньо стажу роботи, в тому числі стажу на роботі, що передбачають призначення пільгової пенсії, так як записів в трудовій книжці позивача для цього достатньо, оскільки в трудовій книжці зазначені періоди роботи, назви професій, а також визначено, що роботи виконувались повний робочий день, що додатково підтверджується відповідними довідками наданими позивачкою.
Відносно тверджень відповідача щодо відсутності у ОСОБА_1 права на пенсію за віком на пільгових умовах, у зв`язку з тим, що її вік становить менше 55 років, суд враховує наступне.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Розділу XIV-1 Закону України №1058-1V право на пенсію за віком на пільгових умовах мають водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу для жінок не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком па пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку:
50 років - по 31 березня 1965 р. включно;
50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 р. по 30 вересня 1965 р.;
51 рік - з 1 жовтня 1965 р. по 31 березня 1966 р.;
51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 р. по 30 вересня 1966 р.;
52 роки - з 1 жовтня 1966 р. по 31 березня 1967 р.;
52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 р. по 30 вересня 1967 р.;
53 роки - з 1 жовтня 1967 р. по 31 березня 1968 р.;
53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 р. по 30 вересня 1968 р.;
54 роки - з 1 жовтня 1968 р. по 31 березня 1969 р.;
54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 р. по 30 вересня 1969 р.;
55 років - з 1 жовтня 1969 р. по 31 грудня 1970 р.
Пунктом «з» ч.1 ст.13 Закону України №1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, який набув чинності з 01.04.2015р., віковий ценз для жінок збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.
Згідно рішення прийнятого Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, п. 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII.
Пунктом першим резолютивної частини Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст.13, ч.2 ст.14, пункти «б» - «г» ст.54 Закону України №1788-ХІІ, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015.
Пунктом 3 цього рішення встановлено, що застосуванню підлягає ст.13 Закону №1788-XII для осіб, які працювали до 01.04.2015р. на посадах, визначених у вказаній нормі, в наступній редакції: «застосуванню підлягають ст.13, ч.2 ст.14, пункти «б» - «г» ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років».
Відносно позивачки правила зазначених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за пунктом «б» ст.13 Закону №1788-XII, в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 р., та 55 р. за п.2 ч.2 ст.114 Закону України №1058-IV.
Виходячи із засад розумності і справедливості та в силу ст.69 Закону України «Про Конституційний Суд України», суд має враховувати висновки Конституційного Суду України викладені у рішенні №1-р/2020 від 23.01.2020р.
Отже, згідно з принципом правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст.8 Конституції України, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як пенсійний вік, має застосовуватися в порядку, визначеному п.3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020р. Таке застосування вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з дня набуття права на призначення пенсії, тобто з 23.10.2020 р. призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.8 ч.2 Закону України №1058-IV, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 58 Закону України №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій, перерахунку пенсій громадянам, та на свій розгляд розраховувати пенсію позивача, оскільки прийняття рішень про призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення та перерахунку пенсії, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.8 ч.2 Закону України №1058-IV.
Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч.4 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, частково не довів суду правомірність та законність своїх дій всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України.
Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: судового збору у розмірі 454,00 грн
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в особі Управління пенсійного забезпечення відділу призначення пенсій та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в особі Управління пенсійного забезпечення відділу призначення пенсій задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи з 21.04.1987р. по 07.01.2003р. за професією водій трамвая.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова