Справа № 160/19693/21
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
21.10.2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними дії відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (25 років), ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (25 років) на підставі заяви про призначення пенсії №2820 від 03.08.2018 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області: зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи, який дає право на пенсію відповідно до п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання з 01.09.1993 по 16.05.1996, період строкової військової служби з 14.06.1996 по 06.12.1997; зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи, який дає право на пенсію відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (25 років), ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (25 років) періоди страхового стажу з 01.09.1993 по 16.05.1996, з 29.05.1996 по 10.06.1996, з 14.06.1996 по 06.12.1997 за Списком №1 згідно ст.13 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що з урахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 р. № 8 складає 3 роки; зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи, який дає право на пенсію відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (25 років), ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (25 років) періоди роботи з 21.10.2003 по 31.05.2004, з 19.12.2005 по 30.06.2018 за провідною професією згідно ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (20 років), ч. З ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (20 років), що з урахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 р. № 8 складає 16 років 3 місяці; з 03.08.2018 року призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах (незалежно від віку) відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 18.08.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою з питання призначення пенсії та зарахування періодів роботи та навчання до пільгового стажу. 30.08.2021 року відповідач надав лист, яким повідомив про відмову у призначенні пенсії за віком згідно ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач не погоджується з відмовою у призначенні пільгової пенсії та вважає, що період навчання та строкової військової служби підлягає зарахуванню до пільгового стажу. Позивач вважає, що при обрахунку періоди його роботи підлягають зарахуванню у відповідності до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8. З урахуванням викладеного, просить визнати протиправними дії щодо не зарахування періодів служби та навчання, зобов`язати призначити пенсію на пільгових умовах.
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
19.11.2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що період навчання позивача в професійно-технічному навчальному закладі та час проходження ним строкової служби, можуть бути зараховані до пільгового стаду ОСОБА_1 за списком №1, однак, в кількісному обчисленні не можуть перевищувати 12 днів (не можуть перевищувати наявного стажу роботи по списку №1). Зарахувати наявний пільговий стаж позивача за списком №1 у кратному обчисленні згідно роз`яснення №8 відсутні підстави, оскільки такому пільговому обчисленню підлягає кожний повний рік роботи. За результатами розгляду всіх наданих документів, було прийнято рішення про відмову у призначенні пільгової пенсії, оскільки у позивача відсутній необхідний пільговий стаж роботи.
Суд зазначає, що розгляд справи мав відбутись протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, проте у зв`язку з перебуванням судді Віхрової В.С. у щорічній відпустці, розгляд справи здійснено в перший робочий день судді 26.11.2021 року.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
Позивач 03.08.2018 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
04.10.2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком згідно ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Пенсію за Списком №1 згідно ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу було призначено з 22.11.2019 року.
18.08.2021 року позивач через свого представника звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про надання документів стосовно відмови у призначенні пенсії з 03.08.2018 року.
30.08.2021 року відповідачем направлено на адресу позивача лист №0400-010308-8/114715, до якого долучено заяву про призначення пенсії; документи, які подавались до заяви; лист-відмову у призначенні пенсії.
В листі від 04.10.2018 року, яким відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, зазначено, що згідно наданих документів стаж роботи на професіях, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах по п.2, п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» незалежно від віку і терміном не менше 25 років склав 6 років 11 місяців 20 днів. Терміном не менше 20 років склав 13 років 02 місяці 24 дні, по списку №1 - 12 днів. Всього стаж роботи в пільгових умовах по п.2, п.3 ст. 114 Закону складає 20 років 2 місяці 26 днів. Загальний стаж роботи 24 роки 5 місяців 7 днів. Враховуючи викладене, в призначенні пенсії незалежно від віку позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, а саме 25 років.
Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах з дати звернення із заявою про призначення пенсії 03.08.2018 року, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Зазначене у вказаній статті право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Згідно зі статтею 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
У відповідності до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до ч.3 ст. 114 Закону №1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років
Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Так, згідно з пунктом 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
З трудової книжки серії НОМЕР_2 , судом встановлено, що позивач працював:
- з 29.05.1996 року по 10.06.1996 року на дільниці ВШТ шахти "Родина" підземним газоелектрозварювальником;
- з 23.12.1997 року по 25.01.2000 року підземним машиністом електровозу, з 26.01.2000 року по 20.10.2003 року підземним машиністом навантажувальної машини з повним робочим днем у підземних умовах шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком». Довідкою №186 від 03.08.2018 року підтверджується, що позивач працював з 23.12.1997 року по 25.01.2000 року машиністом електровозу, з 26.01.2000 року по 20.10.2003 року машиністом навантажувальної машини, що передбачено розділом ІІ Списку, затвердженого постановою КМУ від 31.03.1994 №202;
- з 21.10.2003 року по 31.05.2004 року підземним прохідником шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком». Довідкою №186 від 03.08.2018 року підтверджується, що позивач працювавз 21.10.2003 року по 31.05.2004 року прохідником;
- з 25.10.2004 року по 09.09.2005 року машиністом навантажувальної машини з повним робочим днем у підземних умовах шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха балка». Довідкою №164 від 03.08.2018 року підтверджується, що у зазначений період позивач був зайнятий на підземних роботах з видобутку руд та інших корисних копалин з вмістом двооксиду кремнію 10 відсотків і більше, що розділом II Списку, затвердженого постановою КМУ від 31.03.1994 року №202;
- з 19.12.2005 року по 30.06.2018 року підземним прохідником з повним робочим днем у підземних умовах шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком». Довідкою №186 від 03.08.2018 року підтверджується, що позивач працював з 21.10.2003 року по 31.05.2004 року прохідником Шахтобівельного управління.
Також, судом встановлено та підтверджується дипломом серії НОМЕР_3 та відомостями з трудової книжки, що позивач з 01.09.1993 року по 10.06.1996 року навчався в Професійному-технічному училищі №33 за професією «газоелектрозварник».
З 14.06.1996 року по 06.12.1997 року позивач проходив строкову військову службу, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 .
Стосовно питання зарахування періодів навчання та строкової служби, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону №1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. До запроваджену пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яким визначено види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця її проходження.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх р страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на, пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий, період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову; на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
При цьому, час навчання, час проходження військової служби, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Аналогічну норму щодо зарахування періоду навчання в професійно-технічному навчальному закладі та часу проходження строкової військової служби містить і частина 5 пункту 109 Постанови Ради Міністрів СРСР №590 від 03.08.1972 (мовою оригіналу):
«В случаях назначения пенсий на льготных условиях или в льготных размерах (подпункты «а», «б» и «в» пункта 91), работа или другая деятельность, приравниваемая к работе, дающей право на указанные пенси, учитывается в размере, не превышающем имеющегося стажа работы, дающей право на пенсию на льготных условиях или в льготных размерах.»
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 :
- у період з 01.09.1993 року по 16.05.1996 року навчався в професійно-технічному училищі №33 м. Кривого Рогу за спеціальністю "газоелектрозварювальник";
- у період з 29.05.1996 року по 10.06.1996 року (12 днів) працював на дільниці ВШТ шахти "Родина" підземним газоелектрозварювальником. Відповідно, стаж його роботи у шкідливих умовах за Списком №1 становить - 00 років 00 місяців 12 днів;
- у період з 14.06.1996 по 05.12.1997 (01 рік 05 місяців 22 дні) проходив строкову військової службу.
Отже, згідно норм чинного законодавства, період навчання позивача в професійно-технічному навчальному закладі та час проходження ним строкової військової служби, можуть бути зараховані до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1, однак, в кількісному обчисленні не можуть перевищувати 12 днів (не можуть перевищувати наявного стажу роботи по Списку №1 згідно Закону).
Таким чином, ОСОБА_1 працював на дільниці ВШТ шахти "Родина" підземним газоелектрозварювальником у період з 29.05.1996 року по 10.06.1996 року. Стаж його роботи у шкідливих умовах за Списком №1 становить 00 років 00 місяців 12 днів.
Отже, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 позивача становитиме всього 00 років 00 місяців 24 дні (12 днів роботи + 12 днів навчання/служби).
Суд вважає, що відповідачем правомірно здійснено розрахунок періодів навчання та строкової служби позивача, зарахувати період навчання в професійно-технічному училищі з 01.09.1993 року по 16.05.1996 року та час проходження строкової військової служби з 14.06.1996 року по 06.12.1997 року до Списку №1 у кількості більше, ніж 12 днів, відсутні законодавчо визначені підстави.
Стосовно позовної вимоги про зарахування періоду роботи позивача з урахуванням роз`яснень Міністерства Соцполітики від 20.01.1992 року № 8, суд зазначає наступне.
Пенсійний фонд України звернувся до Міністерства соціальної політики щодо застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Міністерство соціальної політики розглянуло звернення Пенсійного фонду України щодо застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до п. 5 вказаної постанови Міністерством соціальної політики України було видане роз`яснення від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Згідно з розділом II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 17.11.2005 року № 3108-ІV пункт 5 постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 року № 1931-XII визнано таким, що втратив чинність.
З урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII право та порядок призначення пенсій на пільгових умовах працівникам, зайнятим на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії визначаються відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У зв`язку з тим, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» втратило чинність і право та порядок призначення пенсій на пільгових умовах працівникам, зайнятим на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії визначаються відповідно до частини третьої ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», немає підстав зараховувати позивачу до стажу кожного повного року роботи прохідника - за 1 рік роботи 3 місяці.
Таким чином, судом не встановлено порушень законодавства при обчисленні стажу роботи, навчання та періоду строкової служби позивача, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню судом.
Станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах 03.08.2018 року, у відповідача були відсутні підстави для призначення пенсії згідно ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відсутності необхідного пільгового стажу.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова