Справа № 240/19534/21
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

25 листопада 2021 року м. Житомир справа № 240/19534/21

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Романченка Є.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, з тих підстав, що в 2020 році як учасник бойових дій набув права на отримання разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі п"яти мінімальних пенсій за віком, однак відповідачем протиправно, на думку позивача, проведено виплату в меншому розмірі з посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 № 112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"".

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Відповідач направив до суду відзив, в якому просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду у порядку ст. 123 КАС України. Зазначено, що позивач грошову допомогу до 5 травня отримав у червні 2020 року, тоді як з даним позовом звернувся до суду лише у липні 2021 року, тобто з порушенням шестимісячного строку. Також вказано, що рішення у зразковій справі у справі № 440/2722/20 з приводу правовідносин, що склалися між сторонами у справі, прийняте 29.09.2020 та залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду лише 13.01.2021, однак до моменту звернення позивача до суду з даним позовом (20 липня 2021 року) минуло понад шість місяців. Окрім цього зазначено, що позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження наявності непереборних обставин, які завадили йому вжити заходів для захисту свого порушеного права і оскаржити виплату відповідачем грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у значно меншому розмірі до суду протягом шести місяців з моменту її отримання (червень 2020 року).

Дослідивши матеріали справи та подані заяви по суті, суд прийшов до висновку, що клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, яке викладене у відзиві на позовну заяву, слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Загальне правило щодо необхідності вчинення особою активних дій з метою призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший чи з`ясування видів та розміру складових, які враховані при розрахунку пенсії шляхом подання відповідних заяв визначено Законом №1058-IV (зокрема, статтями 44-45) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (надалі - Порядок №22-1).

При цьому, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Зокрема, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/ несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Суд також зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач грошову допомогу до 5 травня отримав у червні 2020 року, тоді як з даним позовом звернувся до суду лише у липні 2021 року, тобто з порушенням шестимісячного строку.

Обгрунтовуючи строки звернення до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що про порушення свого права він дізнався 13 січня 2021 року з постанови Верховного Суду по справі № 440/2722/20.

Суд при цьому зазначає, що навіть з 13 січня 2021 року до моменту звернення до суду з даним позовом (20 липня 2021 року) минуло понад шість місяців.

Також, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження наявності непереборних обставин, які завадили йому вжити заходів для захисту свого порушеного права і оскаржити виплату відповідачем грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у значно меншому розмірі до суду протягом шести місяців з моменту її отримання (червень 2020 року).

Проаналізувавши наведене суд приходить до висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайшов інших підстав для винання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, а тому залишає позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись статтями 123, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Клопотання Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації про залишення позовної заяви без розгляду, яке викладене у відзиві на позовну заяву, задовольнити.

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 256 КАС України та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко