Справа № 640/27477/21
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року м. Київ № 640/27477/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Дарницького відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Дарницького відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Дарницького відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 59443449 та зобов`язати Дарницький відділ державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) невідкладно винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 59443449;

- визнати протиправною бездіяльність Дарницького відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Київ) щодо не складення та ненадання ОСОБА_1 подання до територіального органу Державної казначейської служби про повернення з бюджету помилково сплачених коштів в розмірі 12 920, 20 грн. згідно квитанції № 28757588-1 від 29.10,2019 року за затвердженою Порядком № 787 формою та зобов`язати Дарницький відділ державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) невідкладно скласти та надати ОСОБА_1 подання до територіального органу Державної казначейської служби про повернення з бюджету помилково сплачених коштів в розмірі 12 920, 20 грн. згідно квитанції № 28757588-1 від 29.10.2019 року за затвердженою Порядком № 787 формою.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що виконавче провадження № 59443449 підлягає закінченню на підставі п. 5 ч. 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі скасуванням судом постанови, на підставі якого був виданий виконавчий документ. Позивач тричі звертався до відповідача з письмовими заявами (від 19 лютого 2020 року, 19 серпня 2020 року та 17 серпня 2021 року) про закінчення виконавчого провадження, проте, постанова про закінчення виконавчого провадження № 59443449 на підставі п. 5 ч. І статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» досі не винесена.

Зазначає, сума коштів в розмірі 12 920,20 грн., що були сплачені позивачем за виконавчим провадженням № 57886195, проте, протиправно спрямовані державним виконавцем за виконавчим провадженням № 59443449, що підтверджено судовим рішенням по справі № 640/13096/19, яке набрало законної сили, отримана безпідставно, відтак, підлягає поверненню.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що постановою державного виконавця від 21.10.2021 виконавче провадження № 59443449 закінчено на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону, також, листом від 21.10.2021 № 59443449/2 відділ звернувся до Центрального МУ МЮ (м.Київ) щодо підписання подання на повернення надміру зарахованого платежу до бюджету, а саме виконавчого збору в сумі 8011,53 грн.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2019 заступником начальника відділу Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Медведєвою О.О. прийнято постанову у ВП №38916994 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 24976,89 грн.

Постановою старшого державним виконавцем Дарницького районного відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ткачовою К.В. від 02.07.2019 відкрито виконавче провадження №59443449 з примусового виконання постанови №38916994 від 01.07.2019, виданої Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення виконавчого збору за ВП №38916994 в сумі 24976,89 грн.

Постановою від 02.07.2019 об`єднані виконавчі провадження №57886195, №59443449, №59443618 у зведене виконавче провадження №59449895.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.10.2019 у справі №640/13096/19, що набрало законної сили 11.11.2019, визнано протиправною та скасовано постанову Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 01.07.2019 року ВП №38916994 про стягнення виконавчого збору в розмірі 24976,89 грн. В той же час, згідно квитанції від 29 жовтня 2019 року №28757588-1 на суму 13470,20 грн. ОСОБА_1 перераховані кошти за сплату боргу за виконавчим провадженням №57886195.

19 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про закінчення виконавчого провадження №59443449.

В серпні 2020 року позивачем направлена на адресу відповідача заява, в якій ОСОБА_1 просив:

- невідкладно винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 59443449 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

- невідкладно звернутися з поданням до територіального органу Державної казначейської служби про повернення з бюджету помилково сплачених коштів в розмірі 12 920, 20 грн. спрямованих Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на погашення боргу за виконавчим провадженням № 59443449;

- після повернення сплачених коштів в розмір. 12 920, 20 грн. спрямованих на погашення боргу за виконавчим провадженням № 59443449, невідкладно спрямувати дані кошти на погашення боргу за виконавчим провадженням № 57886195.

В подальшому, позивач повторно звернувся до відповідача із заявою, в якій просив:

- невідкладно винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 59443449 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

- невідкладно підготувати подання до територіального органу Державної казначейської служби про повернення з бюджету помилково сплачених коштів в розмірі 12 920, 20 грн. згідно квитанції №28757588-1 від 29.10.2019 року (спрямованих Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м, Київ) на погашення боргу за виконавчим провадженням № 59443449) за затвердженою Порядком № 787 формою;

- невідкладно надати Боржнику належним чином складене та підписане подання до територіального органу Державної казначейської служби про повернення з бюджету помилково сплачених коштів в розмірі 12920,20 грн. згідно квитанції №28757588-1 від 29.10.2019 року за затвердженою Порядком №787 формою.

Як зазначає позивач, відповідач, всупереч вимогам ч. 2 статті 19 Конституції України та п.3 ч.2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», не розглянув заяви позивача в установлений строк та не направив/не надав позивачу будь-якого процесуального документу з порушених у заявах питань (як щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, так і щодо складення та надання подання до територіального органу Державної казначейської служби про повернення з бюджету помилково сплачених коштів).

Вказане зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, виконавче провадження підлягає закінченню.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Як передбачено частинами першою, другою статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до частини сьомої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Виконавчий збір визначається частиною першою цієї ж статті Закону як збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частинами першою, четвертою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Грошові суми, стягнуті до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Пунктом 2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1302/29432 /тут і далі - у редакції на час виникнення спірних правовідносин/ витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Отже підставами для повернення стягнутого виконавчого збору є:

1) закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню;

2) визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, процедура, яка б передбачала повернення коштів у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», вказаними вище нормами прямо не передбачена.

Однак, процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (заголовок вказаного Порядку на час розгляду справи змінено згідно з наказом Міністерства фінансів № 507 від 17.08.2020 на «Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій») /далі по тексту - Порядок №787, у редакції на час виникнення спірних правовідносин/.

Згідно із пунктом 2 Порядку № 787, він визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії.

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті, відповідно до пункту 3 Порядку № 787 /у редакції на час виникнення спірних правовідносин/, здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані заяві платника.

Вказаний абзац пункту 3 Порядку № 787 зазнав змін і наказом Міністерства фінансів № 507 від 17.08.2020 викладений у новій редакції, яка визначає, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті, перерахування компенсації здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті, перерахування компенсації здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або Казначействі, вказані заяві платника.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 787 у чинній редакції, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до відповідного головного управління Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Отже з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що вказаними нормативно-правовими актами чітко визначено механізм повернення коштів помилково або надміру сплачених до бюджету.

Так, судом встановлено, сторонами не заперечується, на примусовому виконанні у відділі перебувало зведене виконавче провадження № 59449895 до складу якого входили 3 (три) виконавчі документи про стягнення коштів з ОСОБА_1 (дата об`єднання виконавчих проваджень у зведене 02.07.2019), зокрема:

- Виконавче провадження № 57886195 за вимогою ГУ ДФС в м.Києві №Ф-32761-17У від 13.02.2018 про стягнення коштів на користь держави в сумі 12245,64 грн. (відкрите 14.12.2018 року).

- Виконавче провадження № 59443449 за постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві № 38916994 від 01.07.2019 про стягнення виконавчого збору в сумі 24976,89 грн. (відкрите 02.07.2019 року).

- Виконавче провадження № 59443618 за постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві № 38916994 від 01.07.2019 про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 500 грн. (відкрите 02.07.2019 року).

02 липня 2019 року державним виконавцем було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене.

Загальною сумою, що підлягала стягненню за зведеним виконавчим провадженням, з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, складала 39585,09 грн.

Надалі, 29 жовтня 2019 року на рахунок органу ДВС надійшли кошти в сумі 13470,20 грн.

Частиною 1 статті 45 Закону визначено, що:

у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій,

у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір

у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

При цьому, відповідно до частини 2 цієї статті, розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Статтею 46 Закону встановлено черговість задоволення вимог стягувачів у разі недостатності стягнутої суми для задоволення вимог стягувачів.

Зважаючи на те, що кошти в сумі 13470,20 грн. є недостатніми для задоволення вимог за зведеним виконавчим провадженням, останні розподілено з урахуванням черговості розподілу стягнутих з боржника коштів та черговості задоволення вимог стягувачів, а саме наступним чином:

1) в рамках виконавчого провадження № 59443618:

69 грн. в якості витрат виконавчого провадження № 59443618 за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, за кожне відкрите виконавче провадження, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 24.03.2017 № 954/5 «Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження»;

500 грн. в якості витрат виконавчого провадження за постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві № 38916994 від 01.07.2019 про стягнення витрат виконавчого провадження (виконавчим документом), виділеною у окреме виконавче провадження.

Відповідач зауважує, що: розподіл, стягнутих з боржника коштів (коштів, які надійшли на рахунок органу ДВС) у рамках даного виконавчого провадження (зведеного виконавчого провадження), в тому числі перерахування останніх в якості витрат виконавчого провадження, боржником не оскаржувався та протиправним судом не визнавався; постанова Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві № 38916994 від 01.07.2019 про стягнення витрат виконавчого провадження боржником не оскаржувалася, та судом не скасовувалася.

2) в рамках виконавчого провадження № 59443449:

69 грн. в якості витрат виконавчого провадження № 59443449 за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, за кожне відкрите виконавче провадження, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 24.03.2017 № 954/5 «Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження»;

200 грн. в якості витрат виконавчого провадження (за виготовлення документів виконавчого провадження, пересилання документів виконавчого провадження), відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження»;

8011,53 грн. в якості виконавчого збору до Державного бюджету за постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві № 38916994 від 01.07.2019 про стягнення виконавчого збору (виконавчим документом), виділеною у окреме виконавче провадження.

3) у рамках виконавчого провадження № 57886195:

69 грн. в якості витрат виконавчого провадження № 57886195 за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, за кожне відкрите виконавче провадження, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 24.03.2017 № 954/5 «Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження»;

231 грн. в якості витрат виконавчого провадження (за виготовлення документів виконавчого провадження, пересилання документів виконавчого провадження), відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження»;

392,79 грн. в якості виконавчого збору до Державного бюджету та 3927,88 грн в якості стягнення заборгованості за виконавчим документом на користь стягувача -пропорційне задоволення вимог стягувача та стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 57886195.

Отже, зважаючи на постановлене Окружним адміністративним судом м.Києва рішення від 09 жовтня 2019 року у справі № 640/13096/19 про визнання протиправною та скасування постанови Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 01.07.2019 року ВП №38916994 про стягнення виконавчого збору, підлягає поверненню виключно сума коштів в розмірі 8011,53 грн., оскільки саме вказана сума перерахована на сплату частини вказаного збору.

При цьому, матеріалами виконавчого провадження підтверджується, листом від 21.10.2021 №59443449/2 Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на виконання пункту 5 розділу І Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, положень Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету», з огляду на покладення на Мін`юст (його територіальні підрозділи) повноважень щодо здійснення контролю за правильністю та своєчасністю надходження до бюджету платежів за ККДБ 21081100 за виконавчими документами, які перебувають/перебували на виконанні, у відповідності до рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 жовтня 2019 року у справі № 640/13096/19, направлено для підпису подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету, а саме виконавчого збору в сумі 8011,53 грн., стягнутих у рамках виконавчого провадження № 59443449 за постановою Дарницького РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві № 38916994 від 01.07.2019, та перерахованого до Державного бюджету платіжними дорученнями № 24433 від 31.10.2019 року.

Наведене свідчить, що відповідачем вчиняються дії, згідно визначеного механізму повернення коштів помилково або надміру сплачених до бюджету відповідно до Порядку №787.

Також, матеріалами справи підтверджується, виконавче провадження №59443449 закінчено на підставі п.5 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно постанови від 21.10.2021 ВП№59443449.

В той же час, у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв`язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом.

Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність - це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб`єкта владних повноважень будь-яких дій.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи, що у задоволенні позову позивача, відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255,287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян