Справа № 420/4443/20
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4443/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Одеса

У залі судових засідань №18

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

представника позивача - Іскрова К.М.

представника позивача - Надельніченко Н.А.

представника відповідача - не з`явився

представника третьої особи - не з`явився

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Приватне акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство» з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.04.2020 року №, №, №.

За цією позовною заявою відкрито загальне позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив, третій особі пояснень щодо суті спору.

Протокольними ухвалами від 20.07.2020 року судом продовжено стоки підготовчого засідання по цій справі, закрито підготовче засідання та призначено розгляд цієї справи по суті.

Ухвалою від 22.10.2020 року судом за клопотанням відповідача зупинено провадження по цій справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Протокольною ухвалою від 19.08.2021 року судом поновлено провадження по цій справі.

Протокольною ухвалою від 19.08.2021 року судом замінено відповідача по справі на ГУ ДПС в Одеській області, як відокремлений підрозділ ДПС України.

Ухвалою від 26.10.2021 року судом призначено розгляд цієї справи в режимі відеоконференції.

Представники позивача в судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими, незаконними, прийнятими з порушенням норм податкового законодавства, оскільки у позивача є право на подання заяви на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, у позивача відсутній обов`язок щодо погашення боргу з інших платежів шляхом зарахування від`ємного значення з ПДВ, тобто, суб`єкт господарювання може суму бюджетного відшкодування використати як у напрямку зменшення податкового боргу, так і зарахувати її до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, або одержати цю суму на рахунок у банку.

Щодо тверджень податкового органу про не підтвердження господарської операції з ТОВ «БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА», позивач вважає такі твердження безпідставними, оскільки цим підприємством проведений аудит консолідованої фінансової звітності ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» та його дочірніх підприємств з метою контролю за роботою дочірніх підприємств, правильністю та своєчасністю відображення господарських операцій у звітності, що має вплив на фінансових результат позивача, а отже і на отримання доходу, зокрема від дивідендів, які позивач отримує від своїх дочірніх підприємств.

Щодо тверджень податкового органу про формування податкового кредиту по операціям з ТОВ «ОЛТЕКС-ОД», які не відносяться до господарської діяльності позивача, ним зазначено, що податковий кредит сформований на підставі первинних документів та податкових накладних виписаних по операціям з ремонту зафрахтованих ліхтерів. Зазначені документи в повному обсязі були надані відповідачу під час перевірки.

Щодо висновків про невірне визначення податкових зобов`язань по господарській операції з Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Росія», позивач зазначає, що не мав господарських операцій з цим підприємством, первинних документів на такі операції у нього не має, а тому він не міг визначати такі зобов`язання за відсутності первинних документів, а податкова накладна була зареєстрована помилково.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Відзив на позовну заяву обґрунтований відповідачем тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними і не підлягають скасуванню, оскільки у позивача наявний податковий борг, що виключає можливість бюджетного відшкодування позивачу податку на додану вартість.

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем в грудні 2019 року включено до податкового кредиту суму податку на додану вартість по податковій накладній, зареєстрованій в січні 2020 року по господарській операції з ДП «РЕНІЙСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» (191,7 грн.), тобто, завищено від`ємне значення з ПДВ на 192 грн. в грудні 2019 року.

Також, відповідач зазначає, що позивачем в березні 2019 року занижені податкові зобов`язання з ПДВ на суму 833 грн. по взаємовідносинам з Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Росія» (податкова накладна №37 від 14.03.2019 року).

Щодо господарських операцій позивача з ТОВ «ОЛТЕКС-ОД», відповідачем зазначено, що ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» передало ТОВ «ОЛТЕКС-ОД» ліхтери у кількості 32 штуки. В подальшому за рішенням господарського суду договір між цими суб`єктами господарювання розірваний, стягнуті кошти за договором, однак ліхтери фактично позивачу не повернуті, їх місцезнаходження не відоме, тобто, має місце ліквідація основних виробничих або невиробничих засобів за самостійним рішенням платника податків, що розглядається як постачання товарів. При цьому відповідач зазначає, що не приймає як належний доказ викрадення ліхтерів витяг з ЄРДР, оскільки слідчі дії по кримінальному провадженню не проводяться, минув тривалий час з дня внесення даних до ЄРДР та витяг свідчить про можливе викрадення, що не підтверджується відповідним рішенням суду.

Щодо господарської операції з ТОВ «БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА», відповідач зазначає, що використання послуг, наданих цим підприємством позивачу у оподатковуваних операціях не встановлено.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, пояснень щодо суті спору до суду третьою особою не надано.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача та заперечення відповідача, суд вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» перебуває на обліку в ГУ ДПС в Одеській області, є платником податку на додану вартість та здійснює діяльність вантажного морського транспорту.

ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» 20.01.2020 року подано до ГУ ДПС в Одеській області податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2019 року та подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (Додаток №4 до декларації з ПДВ за грудень 2019 року) в розмірі 7171799 грн.

ГУ ДПС в Одеській області в період з 03.03.2020 року по 10.03.2020 року проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень та визначеного в додатку 3 до декларації з ПДВ за грудень 2019 року, за результатами якої складений акт перевірки №222/15-32-04-02/01125821 від 17.03.2020 року.

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», п. п. 14.1.36, 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 189.9 ст. 189, п. 198.5 ст. 198, п. 200.1 абз. б) та в) п. 200.4, абз. г) п. 200.12 ст. 200, п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, п. п. 4 п. 5 розділу V «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», а тому позивач не має право на отримання бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку у розмірі 2848372 грн., ним завищено розрахунок суми бюджетного відшкодування заявленого на рахунок у банку у розмірі 1108078 грн. та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 3770321 грн.

Позивач не погодився з висновками акту перевірки та подав заперечення на акт, за результатами розгляду яких ГУ ДПС в Одеській області висновки акту №222/15-32-04-02/01125821 від 17.03.2020 року залишені без змін та позивачу направлене податкове повідомлення-рішення № від 14.04.2020 року, яким позивачу відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість на рахунок платника у банку в розмірі 2848372 грн., податкове повідомлення-рішення № від 14.04.2020 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 1108078 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 277020 грн., податкове повідомлення-рішення № від 14.04.2020 року, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2019 року в розмірі 3770321 грн.

Позивач не погодився з правомірністю зазначених податкових повідомлень-рішень, а тому звернувся до суду з цим позовом.

З акту перевірки №222/15-32-04-02/01125821 від 17.03.2020 року вбачається, що підставами для відмови у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість на рахунок платника у банку, зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, зменшення розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість позивачу стали наступні обставини.

Під час перевірки встановлено, що ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» сформований податковий кредит в грудні 2019 року по господарській операції на суму 191,7 грн. з ДП «Ренійський морський торговельний порт» (податкова накладна №81 від 09.12.2019 року зареєстрована в ЄРПН 10.01.2020 року), при тому що право на такий кредит виникає у позивача в січні 2020 року.

Крім того, податковим органом встановлено заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість за березень 2019 року в розмірі 833,33 грн. по господарській операції з Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Росія», оскільки позивачем зобов`язання не визначені при наявності зареєстрованої податкової накладної №37 від 14.03.2019 року.

Також між позивачем та ТОВ «ОЛТЕКС-ОД» укладений договір за яким позивач надав контрагенту 32 ліхтери на відфрахтування флоту. В подальшому позивач звернувся до господарського суду з позовом до ТОВ «ОЛТЕКС-ОД» про стягнення боргу, інфляційних витрат, 3% річних, пені, розірвання зазначеного договору та зобов`язання повернути ліхтери. Зазначений позов був задоволений рішення від 27 вересня 2019 року, однак позивачем до перевірки не надано актів приймання передачі (повернення) ліхтерів, місцезнаходження ліхтерів не відомо, тобто, зазначені ліхтери у власному користуванні позивача відсутні. Податковий орган посилається на положення п. 189.9 ст. 189 Податкового кодексу України, які передбачають, що ліквідація основних виробничих або невиробничих засобів за самостійним рішенням платника податку розглядається як постачання та приходить до висновку щодо заниження податкових зобов`язань при наявності таких обставин. Крім того, за вищезазначеним договором здійснено відшкодування витрат по ремонту ліхтерів, однак відповідна вартість поліпшення (ремонту) ліхтерів до збільшення балансової вартості не проводилася, до перевірки акти приймання-передачі ліхтерів не надано, відсутнє використання у господарській діяльності послуг з відшкодування ремонту відповідних ліхтерів.

В ході проведення перевірки встановлено включення до розрахунку бюджетного відшкодування суми ПДВ в розмірі 95000 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА», номенклатура аудит консолідованої фінансової звітності замовника та його дочірніх підприємств, однак податковим органом не встановлено використання відповідних послуг в оподаткованих операціях, такі послуги не приймали участь у проведенні експортних операцій, в даному випадку відсутні завершені господарські операції з придбання та реалізації товарів, робіт, послуг на адресу нерезидентів або резидентів України, відсутній факт використання послуг в господарській діяльності підприємства.

Податковим органом також зазначено, що позивач має податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, податку на прибуток іноземних юридичних осіб, а тому відповідно до п. 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України не має право на бюджетне відшкодування.

Суд вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки позивача частково не обґрунтованими, безпідставними, зробленими на припущеннях та такими, що спростовуються наданими доказами у справі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «ОЛТЕКС-ОД» 15 вересня 2017 року укладений договір №633 КФО на фрахтування флоту, відповідно до якого позивач передає ТОВ «ОЛТЕКС-ОД» 18 одиниць ліхтерів для використання під накопичення зернових та інших навалочних вантажів, їх перевезення, тощо. Період використання складає 30 місяців у 2017-2020 роках від дати акту приймання-передачі. Відповідно до п. 2.6 зазначеного договору затрати на ремонт ліхтерів розглядаються як інвестиції ТОВ «ОЛТЕКС-ОД» та оформлюються окремою додатковою угодою по кожному ліхтеру із зазначенням фактичної вартості ремонту з наданням ремонтних відомостей, робіт, які мають бути оплачені. Вартість ремонту одного ліхтера не повинна перевищувати 25000 доларів США. Відповідно до п. 4 зазначеного договору ставка фрахту за використання ліхтерів складає 50 доларів США + ПДВ за один ліхтер на добу. При цьому, ТОВ «ОЛТЕКС-ОД» виставляє судновласнику рахунки на вартість ремонту ліхтерів з наданням підтверджуючих документів.

За додатковою угодою №1 від 27.02.2018 року позивач передав ТОВ «ОЛТЕКС-ОД» додатково 14 ліхтерів.

Таким чином, загальна кількість переданих позивачем ТОВ «ОЛТЕКС-ОД» ліхтерів складає 32 одиниці, про що свідчать відповідні акти приймання-передачі.

Позивач зазначає, що ліхтери, як основні засоби, були повністю амортизовані, потребували капітального ремонту та значних капіталовкладень для їх відновлення, а ТОВ «ОЛТЕКС-ОД» зобов`язалося відремонтувати їх з компенсацією позивачем вартості ремонту частково за рахунок фрахту. Під час виконання договору представники ТОВ «ОЛТЕКС-ОД» перестали виходити на зв`язок та виконувати свої договірні зобов`язання, а тому позивач звернувся до господарського суду Одеської області з метою стягнення заборгованості, розірвання договору та повернення ліхтерів. Рішенням господарського суду Одеської області від 27 вересня 2019 року у справі № 916/1605/19 вимоги позивача задоволені, однак рішення не виконане, а тому позивач вважає, що ліхтери були викрадені та звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2019 року зареєстроване кримінальне провадження №0000919 щодо не повернення ТОВ «ОЛТЕКС-ОД» ліхтерів, що належать позивачу, які були надані цьому підприємству за договором фрахту.

З інформації Ізмаїльського районного відділу поліції ГУ НП в Одеській області від 24.09.2021 року слідчі дії в кримінальному провадженні №0000919 тривають.

В матеріалах справи містяться податкові накладні, виписані ТОВ «ОЛТЕКС-ОД» на адресу позивача протягом червня грудня 2018 року, які зареєстровані в ЄРПН, на відшкодування витрат по ремонту ліхтерів, позивачем та ТОВ «ОЛТЕКС-ОД» підписані акти наданих послуг за договором №633 КФО від 15.09.2017 року з відшкодування витрат по ремонту ліхтерів.

Також до суду надані акти приймання-передачі ліхтерів на адресу ТОВ «ОЛТЕКС-ОД», акти приймання-передачі безекіпажного судна, які містять дані щодо технічного стану ліхтерів, ремонтні відомості ліхтерів, класифікаційні свідоцтва на ліхтери, видані Регістром судноплавства України, оборотно-сальдові відомості по рахунку 36.1.1 по контрагенту ТОВ «ОЛТЕКС-ОД», рахунки, виставлені позивачем контрагенту на оплату за договором №633 КФО від 15.09.2017 року з додатками розрахунками роботи ліхтерів, виписками з судового журналу, тощо.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до положень п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податковий кредит складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними, митними деклараціями, іншими документами.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

При цьому, відповідно до положень ст. 1, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, право на формування податкового кредиту виникає у підприємства в разі фактичного здійснення господарських операцій, підтвердження первинними документами здійснення таких операцій та наявності належним чином оформлених податкових накладних.

Позивачем надані до суду,як податкові накладні, належним чином зареєстровані в ЄРПН, так і первинні документи щодо здійснення господарських операції з ТОВ «ОЛТЕКС-ОД», сторонами не заперечується фактичне здійснення таких операції, а тому у позивача є право на формування податкового кредиту за цими операціями.

Податковий орган при встановленні порушень за цими операціями посилається на положення ст. 188, 189 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Згідно з положеннями п. 189.9 ст. 189 Податкового кодексу України у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Тобто, податковий орган робить висновок про те, що позивач у відповідності до п. 189.9 ст. 189 Податкового кодексу України мав нарахувати податкові зобов`язання в зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку, що розглядається як постачання таких основних засобів в зв`язку з втратою позивачем можливості використовувати ліхтери.

Разом з цим, суд звертає увагу, що частина друга п. 189.9 ст. 189 Податкового кодексу України визначає, що норма цього пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

Позивачем подано заяву про порушення кримінального провадження, яка внесена до ЄДРДР, за даними органів поліції, слідство в цьому кримінальному провадженні триває, наявне рішення господарського суду щодо розірвання договору з ТОВ «ОЛТЕКС-ОД», стягнення коштів та повернення ліхтерів, яке наразі не виконане, а тому даний випадок підпадає під частину другу п. 189.9 ст. 189 Податкового кодексу України та такі обставини не потребують нарахування податкових зобов`язань. При цьому позивач наголошує, що ніякої ліквідації основних засобів за самостійним рішенням платника податку не відбувалося, доказів таких обставин у відповідача не має.

Суд звертає увагу, що податковим органом не ставиться під сумнів фактичне здійснення ремонту ліхтерів, який підлягає компенсації судновласником, не ставиться під сумнів дійсність первинних документів щодо такого ремонту, а висновки зводяться до відсутності факту використання у господарській діяльності цих послуг, при цьому жодних висновків щодо правомірності нарахування зобов`язань позивачем при отриманні плати за користування ліхтерами податковий орган не робить та отримання такої оплати і є підтвердженням пов`язаності операцій з ліхтерами з господарською діяльністю позивача.

Слід зазначити, що позивачем замовлено та отримано висновок експертів за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи від 27.05.2021 року №6673/21-72/17299-17301/21-72, з якого вбачається, що висновки акту перевірки №222/15-32-04-02/01125821 від 17.03.2020 року в частині операції з ТОВ «ОЛТЕКС-ОД» не підтверджуються, оскільки станом на дату надання послуг з ремонту ліхтерів, вони знаходилися у власності позивача, договором передбачена компенсація орендарю витрат на ремонт ліхтерів та по цим господарські операціям наявні всі первинні документи та зареєстровані належним чином податкові накладні на користь позивача.

Таким чином, висновки відповідача в акті перевірки щодо господарських операцій між позивачем та ТОВ «ОЛТЕКС-ОД» є не обґрунтованими, безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо висновків акту перевірки про відсутність факту використання у господарській діяльності позивача послуг з проведення аудиту консолідованої фінансової звітності замовника та його дочірніх підприємств ТОВ «БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА», суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України №300 від 04.08.2015 року, з метою забезпечення ефективності управління об`єктами державної власності, незалежної оцінки діяльності підприємств і майна, достовірності бухгалтерської звітності, наказано керівникам державних підприємств, що належать до сфери управління Міністерства інфраструктури України забезпечити проведення аудиту, консалтингу та оцінки майна з включенням відповідних витрат до фінансових планів підприємств на відповідний календарний період.

Відповідно до окремого доручення Першого заступника Міністра інфраструктури України від 12.08.2015 року доручено, в тому числі, позивачу вжити заходів щодо ефективного відбору аудиторської фірми.

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України №504 від 01.12.2015 року ПАТ «Українське Дунайське Пароплавство» наказано забезпечити організацію та проведення відбору аудитора для проведення аудиту фінансової звітності товариства.

Позивачем проведено конкур з відбору, зокрема, компанії аудитора та обрано компанію ТОВ «БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА», що погоджено з Міністерством інфраструктури України, про що свідчать відповідні листи позивача на адресу міністерства та їх погодження.

Між позивачем та ТОВ «БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА» 05.09.2016 року укладений договір №107/16-314VК про надання аудиторських послуг, за умовами якого ТОВ «БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА» має провести аудит консолідованої фінансової звітності замовника та його дочірніх підприємств.

Податкова накладна №30 виписана ТОВ «БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА» на користь позивача 20.04.2017 року та належним чином зареєстрована в ЄРПН, передача аудиту здійснена 14 червня 2017 року за актом виконаних робіт (наданих послуг) №161.

В матеріалах справи наявний звіт незалежного аудитора, який виготовлений ТОВ «БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА» та проведений він, за твердженням позивача, на виконання вказівки Міністерства інфраструктури України та з метою контролю за роботою дочірніх підприємств, правильністю та своєчасністю відображення господарських операцій у звітності, що має прямий вплив на фінансовий результат позивача, а отже і на отримання доходу, зазначені витрати внесені до фінансового плану підприємства на 2016 рік та були затверджені міністерством.

Таким чином, операція позивача з ТОВ «БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА» пов`язана з господарською діяльністю підприємства.

До пов`язаності з господарською діяльністю позивача послуг з проведення аудиту ТОВ «БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА» прийшли до висновку також експерти, про що зазначено у висновку за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи від 27.05.2021 року №6673/21-72/17299-17301/21-72, який наявний в матеріалах справи, оскільки надані послуги пов`язані з перевіркою фінансової звітності позивача, за результатами таких послуг складений акт виконаних робіт, контрагентом позивача виписана та належним чином зареєстрована податкова накладна.

Таким чином, висновки відповідача в акті перевірки щодо господарських операцій між позивачем та ТОВ «БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА» є не обґрунтованими, безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо висновків податкового органу про заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість за березень 2019 року в розмірі 833,33 грн. по господарській операції з Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Росія», позивач зазначає, що дійсно ним виписана та зареєстрована в ЄРПН податкова накладна від 14.03.2019 року №37 на користь Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Росія».

Однак, відповідно до положень п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів.

Позивач зазначає, що у нього відсутні будь-які первинні документи щодо цієї господарської операції, а податкова накладна виписана та зареєстрована помилково.

При цьому, відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач не доведено здійснення позивачем такої господарської операції.

Таким чином, в цій частині висновки акту також є не обґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

При цьому, позивач фактично не заперечує порушення в частині формування податковий кредит в грудні 2019 року по господарській операції на суму 191,7 грн. з ДП «Ренійський морський торговельний порт» (податкова накладна №81 від 09.12.2019 року зареєстрована в ЄРПН 10.01.2020 року), при тому що право на такий кредит виникає у позивача в січні 2020 року, за відсутності зареєстрованої накладної позивач не міг в грудні 2019 року сформувати кредит на цю суму, а тому цій частині висновки акту перевірки позивача є обґрунтованими та в частині цієї суми, на яку завищено від`ємне значення податкового кредиту, позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень п. 200.1, 200.4, 200.7, 200.10, 200.12, 200.13, 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

У строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки; б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки; г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення; ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Податковий орган в акті перевірки посилається на положення п. 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України та зазначає, що у позивача станом на 20.03.2020 року наявна сума податкового боргу в розмірі 2753372 грн. з військового збору, податку на доходи фізичних осіб та податку на прибуток іноземних юридичних осіб, а тому бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

Суд звертає увагу, що відповідно до положень п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми податку на додану вартість платник податку має право вибору: або врахувати цю суму у зменшення суми податкового боргу з цього податку, а в разі відсутності такого боргу заявити суму до бюджетного відшкодування за заявою на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; та/або зарахувати цю суму до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Зарахування сум від`ємного значення ПДВ у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, Податковим кодексом України не передбачено.

Відповідачем не встановлено наявність у позивача податкового боргу з податку на додану вартість на час подання заяви про бюджетне відшкодування цього податку.

Суд звертає увагу, що відповідно до акту перевірки відповідача, податковий орган зробив висновки взагалі про невірне формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям зі своїми контрагентами та саме з цих підстав податковий орган виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення про відмову у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість на рахунок платника у банку, зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, зменшення розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість.

При цьому, суд не погодився з такими висновками податкового органу.

Питанням фактичного відшкодування заявленої позивачем суми податку на додану вартість, суд не надає оцінку, оскільки позивач не просить стягнути суму бюджетного відшкодування, такі питання розглядаються вже після узгодження суми бюджетного відшкодування та стосуються порядку відшкодування узгодженої суми, тобто, такі твердження податкового органу є передчасними та мають розглядатися в подальшому після встановлення права платника податку на отримання бюджетного відшкодування.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.04.2020 року №, № в повному обсязі, а податкового повідомлення-рішення від 14.04.2020 року № в частині суми завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 3770129 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ПАТ «Українське Дунайське Пароплавство» обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.04.2020 року №, № в повному обсязі, в частині визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.04.2020 року № в частині суми завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 3770129 грн., а в іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (вул. Пароходна, 28, м. Ізмаїл, Одеська область, 68600, ) до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області (вул. Садова, 1-А, м. Одеса, 65023, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.04.2020 року №, №, № задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 14.04.2020 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 14.04.2020 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 14.04.2020 року № в частині суми завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 3770129 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» - відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (вул. Пароходна, 28, м. Ізмаїл, Одеська область, 68600, ) сплачений судовий збір у розмірі 6306 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 26.11.2021 року.

Суддя Л.І. Свида