Справа № 953/9219/21
Суддя: Губська Я. В.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/9219/21
н/п 2-а/953/309/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021 Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Губської Я.В., при секретарі Петровій Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до інспектора 6 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Помазун Андрія Сергійовича (м. Харків, вул. Шевченка, 315а), Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції (м. Харків, вул. Шевченка, 315а) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

18.05.2021 року до Київського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора лейтенанта поліції Помазун Андрія Сергійовича Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції (м. Харків, вул. Шевченка, 315а), Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції (м. Харків, вул. Шевченка, 315а), в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4132413 від 28.04.2021 року. Як на підставу позову посилається на те, що 28.04.2021 року відповідачем-1 інспектором УПП його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.4 ст.122 КУпАП. Позивач вважає, що дана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки відповідачем невірно встановлені обставини справи, в його діях відсутній склад порушення ПДР України, оскаржувану постанову було винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 24.05.2021 року було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями з підстав звільнення судді ОСОБА_2 у відставку, зазначена справа розподілена в провадження судді Губської Я.В.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відносно нього інспектором 3 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Помазун А.С. складено постанову ЕАН№4132413 від 28.04.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої 28.04.2021 о 14 годині 50 хвилин, 448 км, водій, керуючи транспортним засобом у населеному пункті Манченки зі швидкістю 101 км/год., перевищив встановлені обмеження швидкості в населеному пункті на 51 км/год., швидкість вимірювалась за допомогою приладу Трукам тс 000755, чим порушив п.12.4 ПДР України-перевищення водіями т/з встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш ніж на 50 км/год., в результаті чого притягнутий до відповідальності за ч.4 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. Позивач вказує, що не порушував ПДР, інспектор розглянув справу без встановлення обставин по справі. Також, незважаючи на пояснення позивача, справа інспектором розглянута упереджено, не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають суттєве значення для вирішення справи. Вказав, що прилад, яким вимірювалась швидкість, був в руках у поліцейського, що могло мати наслідки у вигляді похибки, за відсутності попереджувального знаку 5.70. Також вказав, що інспектором в оскаржуваній постанові в графі «7» не зазначено будь яких доказів на підтвердження вчинення правопорушення, в графі «8» відсутній його підпис про роз`яснення прав, тому він був обмежений у реалізації своїх прав на подання доказів.

21.07.2021 року через канцелярію суду від представника відповідача Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказав, що дійсно, у відношенні позивача інспектором УПП Помазуном АС. Було винесено постанову ЕАН№4132413 від 28.04.2021 року за ч.4 ст. 122 КУпАП за порушення ним вимог п.12.4 ПДР України. Вказали, що відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Підтвердженням тому, що позивач перевищив швидкість руху є дані з приладу Трукам. У фотокартці вказаного приладу зазначені географічні координати, які підтверджують с.Травневе Харківської області. Вказали, що дійсно у п.7 оскаржуваної постанови відсутні посилання на докази, які б обґрунтовували вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, однак даний недолік є незначним. З приводу відсутності підпису ОСОБА_1 , який підтверджував би факт ознайомлення останнього з його правами, це також є незначним порушенням. На думку представника відповідача ствердження позивача, що вимірювання швидкості руху автомобілів, які здійснюється працівниками національної поліції з використанням лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 є незаконним, оскільки сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки втратив чинність з 02.11.2015 року, є безпідставним. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У 3197-12. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCAM визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 N 437 і становить 1 рік. Також, зазначили, що TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань.

07.09.2021 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких представник посилався на те, що стороні позивача вказаний відповідачами відеозапис не надсилався, до оскаржуваної постанови не долучався, а про його існування стало відомо лише з тексту відзиву. В переліку додатків до відзиву зазначено про відеоматеріал на оптичному диску, проте, вказаний відеоматеріал не надсилався стороні позивача. Вказали, що оскаржувана постанова не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові. Крім того, на фотознімку, який було надано представником відповідача відсутній цифровий електронний підпис. Також до матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення. З наданого до суду відеозапису взагалі не зрозуміло, швидкість якого саме автомобілю зафіксовано. Також з відеозапису вбачається значне тремтіння приладу Трукам, що свідчить про ймовірність похибки у вимірюванні швидкості руху.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, представник позивача подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги просила задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи були повідомлені завчасно належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, та з огляду на те, що сторони по справі були повідомлені про місце і час розгляду справи своєчасно та належним чином, клопотань від учасників справи матеріали справи не містять, суд дослідив матеріали та докази, які були своєчасно долучені сторонами, та встановив наступне.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що інспектором 3 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Помазун А.С. складено постанову ЕАН№4132413 від 28.04.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на підставі ч.4 ст.122 КпАП України.

Згідно оскаржуваної постанови до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КпАП України застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. з зазначенням, того, що 28.04.2021 о 14 годині 50 хвилин, 448 км, водій, керуючи транспортним засобом у населеному пункті Манченки зі швидкістю 101 км/год., перевищив встановлені обмеження швидкості в населеному пункті на 51 км/год., швидкість вимірювалась за допомогою приладу Трукам тс 000755, чим порушив п.12.4 ПДР України-перевищення водіями т/з встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш ніж на 50 км/год.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано фотокартку та відеозапис із лазерного приладу TruCam від 28.04. 2021 року.

Разом з тим, доказуючи правомірність винесеної постанови, представник відповідача надав суду диск та роздруковану фотокартку лазерного вимірювача швидкості TruCAM Сер.№ ТС000755, на якій неможливо встановити модель, марку автомобіля та номерні знаки автомобіля, тобто ідентифікувати автомобіль. Крім того, з фотокартки вбачається, що місцем вчинення правопорушення є автодорога 03 449 км, в той час як з постанови серії ЕАН №4132413 вбачається, що водій керував автомобілем у населеному пункті 448 км.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, інспектором УПП в Х/о ДПП в п.7 не наведено посилання на докази- засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовувались під час виявлення правопорушення та якими обґрунтовується рішення, винесене останнім про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КпАП України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 відповідачем - 2 разом з відзивом на адміністративний позов, долучені фотознімки та відеофіксацію приладу TruCAМ від 28 квітня 2021 року, які не зазначені у спірній постанові, що позбавляє суд можливості оцінити його, як належний та допустимий доказ у справі.

Таким чином, інспектором УПП в Харківській області ДПП Помазун А.С., який розглянув справу, не виконано вимогу щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис суд встановив, що на рухомий автомобіль, наведено ціль та здійснювався замір швидкості. В цей момент видно значне дрибіжання приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля TruCAM з руки (рук). Така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCAM, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону № 580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото - і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, що викладена в постанові у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016) від 30.05.2019, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене зокрема ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України "Про дорожній рух" регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посадовою особою не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, за який його притягнуто до адміністративної відповідальності постановою серії ЕАН №4132413 від 28.04.2021 року, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст.2, 6-10,77, 205, 229, 241-246,255, 257, 263, 295, 382 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )- задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАН №4132413 від 28.04.2021 року, винесену інспектором 3 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Помазун А.С.(61033, м.Харків, вул.Шевченка, б.315А), якою до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КпАП України та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Я. В. Губська