Справа № 420/16789/21
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 14 вересня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, у якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві по ненаданню публічної інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 29 серпня 2021 року про надання копії відомостей про рух кримінальних проваджень, порушених стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та слідчих ТУ ДБР у місті Миколаєві у період з 01.12.2020 по дату звернення, які знаходилися або знаходяться у провадженні слідчих другого слідчого відділу;

2. Зобов`язати Державне бюро розслідувань надати ОСОБА_1 копії відомостей про рух кримінальних проваджень, порушених стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та слідчих ТУ ДБР у місті Миколаєві у період з 01.12.2020 по дату звернення, які знаходилися або знаходяться у провадженні слідчих другого слідчого відділу.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він 29.08.2021 року звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві із запитом на інформацію, у якому просив надати відомості про рух кримінальних проваджень, порушених стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та слідчих ТУ ДБР у місті Миколаєві у період з 01.12.2020 по дату звернення, які знаходилися або знаходяться у провадженні слідчих другого слідчого відділу. Станом на 14.09.2021 запитувана інформація не отримана, як і будь-яка відповідь відповідача про причини її ненадання на жодну із вказаних адрес для отримання інформації.

Ухвалою суду від 23 листопада 2021 року у задоволенні клопотання Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про залишення позову без розгляду відмовлено.

08 жовтня 2021 року до суду (вх.№55648/21) від Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позовних вимог заперечує та зазначає, що листом від 03.09.2021 запитувачу було надано відповідь на його запит, якою відмовлено у його задоволенні, крім того, така відмова є предметом судового розгляду у іншій адміністративній справі.

11 жовтня 2021 року до суду (вх.№56041/21) від ОСОБА_1 надійшли «заперечення на відзив на позовну заяву», які, відповідно до приписів ч.2 ст.159, ст.163, ст.164 КАС України, суд розцінює як відповідь на відзив.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідь іншого змісту та з інших підстав, які не передбачені ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може використовуватися для цілей відмови у задоволенні запиту на інформацію.

Крім того, 08 листопада 2021 року до суду (вх.№61671/21) ОСОБА_1 подав клопотання про застосування приписів частин 3 та 4 ст.170 КАС України та просив виключити із числа доказів відзив на позовну заяву, клопотання, заперечення, додаткові пояснення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, оскільки у підписанта зазначених документів ОСОБА_3 , відсутні повноваження на їх підписання з огляду на текстову розбіжність у положенні «Про територіальне управління ДБР у м.Миколаєві» та у трудовому договорі (контракті) щодо повноважень підписанта.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

29 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві із запитом (а.с.5-6) у якому позивач просив надати на адресу електронної пошти та на домашню адресу рекомендованим поштовим відправленням відомості про рух кримінальних проваджень, порушених стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та слідчих ТУ ДБР у місті Миколаєві у період з 01.12.2020 по дату звернення, які знаходилися або знаходяться у провадженні слідчих другого слідчого відділу.

Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві на адресу ОСОБА_1 на запит позивача від 29.08.2021 надіслало лист від 03.09.2021 №Т-3000/ЗПІ/16-03-16/21 (а.с.23-26) у якому зазначило, що задоволення запиту позивача можливе лише у разі його відповідності критеріям, що встановлені Законом України «Про захист персональних даних» в порядку визначеному КПК України у конкретному кримінальному провадженні та зазначило, з посиланням на пункт 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», що задовольнити запит не вбачається за можливе.

Зазначений лист був направлений на електронну адресу позивача (а.с.27), що зазначена у його запиті від 29.08.2021.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно з ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про інформацію», інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути передані на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» до розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» на розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

За змістом вимог, викладених позивачем у позовній заяві, предметом позову є протиправна бездіяльність щодо ненадання відповіді на запит на інформацію.

Проте, матеріали справи містять відповідь Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві на запит ОСОБА_1 29.08.2021 (лист від 03.09.2021 №Т-3000/ЗПІ/16-03-16/21 (а.с.23-26), та докази направлення його на електронну адресу позивача (а.с.27), що зазначена у його запиті від 29.08.2021.

Крім того, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 відкрито провадження у справі №420/16093/21 за позовом ОСОБА_1 до заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Миколаєва Пхолути Бориса Валерійовича, Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Миколаєва про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, предметом якого є бездіяльність заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Миколаєва Пхолути Бориса Валерійовича щодо відмови у наданні публічної інформації на запит на інформацію позивача від 29.08.21 про надання відомостей про рух кримінальних проваджень, порушених стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та слідчих ТУ ДБР у м. Миколаєві в період з 01.12.20 по дату звернення, які знаходилися або знаходяться у провадженні слідчих другого слідчого відділу.

Оскарження бездіяльності заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Миколаєва Пхолути Бориса Валерійовича щодо відмови у наданні публічної інформації на запит на інформацію позивача, вказує на отримання відповіді позивачем на запит на інформацію від 29.08.2021.

Щодо твердження позивача про відсутність у ОСОБА_4 повноважень на підписання заяв по суті справи, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються, окрім Цивільного кодексу України, спеціальним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

З метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина перша статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань») .

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

При цьому, відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 цього закону Витяг з Єдиного державного реєстру містить відомості, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, закріплений статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», яка, зокрема, визначає, що внесені до Реєстру документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі. Якщо ж відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі.

Матеріали справи містять виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.29), відповідно до якої Горнецька Марія Вікторівна має повноваження вчиняти дії від імені Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Миколаєва, у тому числі підписувати договори тощо (підписант діє виключно в судах без окремого доручення (самопредставництво) з усіма правами та обов`язками сторони, третьої особи в т.ч. подання процесуальних документів, оскарження судових рішень, посвідчення копій) представник.

Отже, наявність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням наявності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд, а відтак доводи позивача у цій частині суд відхиляє.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленим статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд не вбачає протиправної бездіяльності Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Миколаєва щодо ненадання відповіді на запит на інформацію ОСОБА_1 від 29.08.2021, а відтак у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Крім того, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З огляду на отримання позивачем відповіді на запит від 29.08.2021, позивач не позбавлений можливості захистити свої права та інтереси при розгляді справи №420/16093/21 про визнання протиправною бездіяльності про відмову в задоволенні запиту на інформацію.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи строки розгляду даної справи, визначені ст.258 КАС України, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Вовченко О.А. у відпустці, в силу положень ст.120 КАС України, рішення суду складено 23.11.2021 (перший робочий день).

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 124, 126, 139, 159, 162, 243-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві (вул. Погранична, 9, м.Миколаїв, 54020, ).

Суддя О.А. Вовченко