Справа № 705/4189/21
Суддя: Годік Л. С.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №705/4189/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уманського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уманського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства. В позові позивач вказує на те, що 10 вересня 2021 року Уманським районним відділом управління Державної міграційної служби України у Черкаській області, було винесено Рішення № 31 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства. Позивач зазначає, що дане рішення було обґрунтоване тим, що він нібито не виконав рішення УДМС України у Вінницькій області про заборону в`їзду в Україну від 31 травня 2021 року та рішення № 4 Уманського РВ УДМС України в Черкаській області про скорочення терміну перебування позивача в Україні від 03 вересня 2021 року. У вищезгаданих рішеннях вказано, що позивач не виконав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП 18 № 713338 та не сплатив 510 гривень штрафу та не оскаржив дану постанову до суду. У позові позивач посилається на те, що як вбачається з автоматизованої системи виконавчих проваджень, щодо нього за увесь час його перебування в Україні було відкрито чотири виконавчі провадження, а саме: ВП № 60851377, ВП № 63691952, ВП № 64233578 та ВП № 64948051, які є завершеними. Також позивач звертає увагу суду на той факт, що перебуваючи в Україні, він знаходиться в трудових відносинах із ТОВ "АИТІ-КОНСАЛТ", що підтверджується дозволом на застосування праці іноземців та осіб без громадянства серії АА № 038391 від 01 липня 2019 року. Також, позивач вказує, що всупереч положенням Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства не вбачається, що оскаржуване рішення про примусове повернення з України було доведено до нього у встановленому порядку мовою, якою він володіє і здатен розуміти зміст офіційного документу. Фактично, під час ознайомлення з текстом рішення, був відсутній перекладач та позивача було примушено вказати, що начебто перекладача він не потребує, тобто під час оголошення рішення перекладач був відсутній. Позивач у позові просить суд скасувати Рішення № 31 Уманського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Черкаській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 10 вересня 2021 року.

Ухвалою суду від 06.10.2021 провадження у справі відкрито та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Від представника відповідача Уманського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що 13.10.2020 посадовою особою Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Національної поліції України було винесено постанову № 713338 відносно громадянина Держави Ізраїлю ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн. Однак ОСОБА_1 не виконав зазначену постанову та не оскаржив її у встановленому порядку та у зазначений термін. 31.05.2021 було прийнято рішення УДМС у Вінницькій області про заборону в`їзду в Україну громадянину Держави Ізраїлю ОСОБА_1 . 03.09.2021 о 12 годині 35 хвилин на перехресті АДРЕСА_1 працівниками Уманського відділу УДМС у Черкаській області був виявлений громадянин Держави Ізраїль ОСОБА_1 відносно якого 31.05.2021 року УДМС у Вінницькій області прийняло рішення про заборону в`їзду в Україну, та анульовано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 від 24.07.2019, яку громадянин ОСОБА_1 не здав. 03.09.2021 начальником Уманського РВ УДМС у Черкаській області прийнято рішення № 4 про скорочення терміну перебування гр. ОСОБА_1 , та вказано граничний термін перебування 05.09.2021, громадянин ОСОБА_1 був ознайомлений з даним рішенням, що посвідчив власноруч записаною датою та підписом проте дане рішення громадянином ОСОБА_1 було проігнороване та він по даний час знаходиться в Україні понад встановлений термін. 10.09.2021 начальником Уманського РВ УДМС у Черкаській області прийнято рішення № 31 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства та вказано граничний термін перебування не пізніше 09.10.2021 залишити територію України. Посилаючись на вимоги чинного законодавства України просили відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 01.07.2019 громадянину Держави Ізраїлю ОСОБА_1 видано дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства серії АА № 038391, який дійсний до 01.07.2022.

31.05.2021 посадовою особою УДМС у Вінницькій області винесено рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Держави Ізраїлю ОСОБА_1 .

03.09.2021 начальником Уманського РВ УДМС у Черкаській області прийнято рішення № 4 про скорочення строку перебування в Україні громадянину Держави Ізраїль ОСОБА_1 , та вказано граничний термін перебування 05.09.2021.

10.09.2021 начальником Уманського РВ УДМС у Черкаській області винесена постанова про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , який порушив частину 1,3 ст. 3, ст.. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

10.09.2021 начальником Уманського РВ УДМС у Черкаській області прийнято рішення № 31 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, а саме громадянина Держави Ізраїль ОСОБА_1 , та зобов`язано останнього не пізніше 09.10.2021 залишити територію України.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі Закон № 3773-VI).

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні. Частиною першою статті 16 цього ж Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відповідно до частин 2 та 3 статті 25 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Згідно ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 26 цього Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Частиною 4 вказаної статті встановлено, що рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150.

Відповідно до п. 5 розділу І Інструкції, підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Як вбачається з матеріалів справи, на час винесення спірного рішення позивачем не було надано доказів та не було наведено наявності обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ж статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», що унеможливлювали примусове видворення за межі України.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позивачем не надано до суду доказів та обгрунтованих обставин на підтвердження правової позиції, зазначеної в позові.

Крім того, посилання позивача на те, що він не розуміє української мови та під час ознайомлення з текстом рішення органу ДМС був відсутній перекладач, не знайшли свого підтвердження в суді та не підтвердженні відповідними доказами. При цьому, позивач подав до суду позовну заяву на українській мові, підписавши її власноруч, в тексті якого відсутні відмітки про те, що з текстом позову він ознайомлений за допомогою перекладача та розуміє зміст позовних вимог.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Уманського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 9, 94, 241-246, 255, 286, 295, 297 КАС України, суд,

П ОС Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Уманського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Леся Сергіївна Годік