Справа № 440/11448/21
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/11448/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Гоголівської селищної ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі - позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Гоголівської селищної ради /далі - відповідач/ про:

- визнання протиправним та скасування рішення позачергової десятої сесії восьмого скликання Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області від 16 квітня 2021 року "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянинові ОСОБА_1 ";

- визнання протиправним та скасування рішення позачергової одинадцятої сесії восьмого скликання Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області від 18 травня 2021 року "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянинові ОСОБА_1 ";

- зобов`язання Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарська у зв`язку з проведенням інвентаризації земель комунальної власності на території Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду /а.с.1-7/.

Позов обґрунтований тим, що позивач звернувся до Гоголівської селищної ради із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00га для ведення особистого селянського господарства на території Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області. Рішенням позачергової десятої сесії восьмого скликання Гоголівської селищної ради від 16 квітня 2021 року та рішенням позачергової одинадцятої сесії восьмого скликання Гоголівської селищної ради від 18 травня 2021 року зупинено розгляд його заяв у зв`язку з проведенням інвентаризації земель комунальної власності на території Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області. Оскільки положеннями Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не передбачено право зупинення розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, оскаржувані рішення прийнято відповідачем протиправно.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, витребувано докази.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12, статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 звернувся до Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області із двома заявами /а.с.25-26/, в яких просив надати дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована на території Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області. До вказаних заяв додав: копії паспорта та ідентифікаційного номера, викопіювання з визначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Рішенням позачергової десятої сесії Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області восьмого скликання від 16 квітня 2021 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянинові ОСОБА_1 » /а.с. 12/, враховуючи рішення восьмої позачергової сесії восьмого скликання від 19 березня 2021 року «Про проведення інвентаризації земель комунальної власності на території Гоголівської селищної ради», вирішено зупинити розгляд заяви (клопотання) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 , жителя села Федорівка, у зв`язку з проведенням інвентаризації земель комунальної власності на території Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області.

Рішенням позачергової одинадцятої сесії Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області восьмого скликання від 18 травня 2021 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 » /а.с. 13/, враховуючи рішення восьмої позачергової сесії восьмого скликання від 19 березня 2021 року «Про проведення інвентаризації земель комунальної власності на території Гоголівської селищної ради», вирішено зупинити розгляд заяви (клопотання) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 , жителя села Федорівка Карлівського району, в зв`язку з проведенням інвентаризації земель комунальної власності на території Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області.

Не погодившись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України №2768-ІІІ від 25 жовтня 2001 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) /далі - ЗК України/.

Відповідно до положень статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За змістом пункту "б" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою цієї статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що будь-який громадянин України має право звернутися до уповноваженого органу із клопотанням та визначеними законодавством документами про надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Тобто Земельним кодексом України встановлено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а саме: надати дозвіл або мотивовану відмову в наданні дозволу. При цьому положеннями ЗК України не передбачено можливості зупиняти розгляд клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з частинами першою та другою статті 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Дослідивши рішення позачергової десятої сесії Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області восьмого скликання від 16 квітня 2021 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянинові ОСОБА_1 » та рішення позачергової одинадцятої сесії Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області восьмого скликання від 18 травня 2021 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 », суд встановив, що розгляд заяв позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства зупинено у зв`язку з проведенням інвентаризації земель комунальної власності на території Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області.

Отже, заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства відповідачем по суті не розглянуто.

З огляду на те, що Земельним кодексом України не передбачено такий варіант поведінки за результатами розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність як зупинення розгляду заяви, суд доходить висновку, що зупиняючи оскаржуваними рішеннями розгляд заяв позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені законодавством України.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з частиною другою статті 77 вказаного Кодексу - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною четвертою статті 159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини шостої статті 162 названого Кодексу у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд враховує, що копію ухвали про відкриття провадження в цій адміністративній справі від 29 вересня 2021 року відповідачем отримано 06 жовтня 2021 року /а.с.24/, проте у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та витребувані судом документи відповідач не надав та із клопотанням про поновлення строку для подання відзиву на позов та витребуваних документів до суду не звертався, тобто не намагався суду довести відповідно до частини другої статті 77 КАС України правомірність прийнятих ним рішень.

Таким чином, факт неподання відповідачем відзиву на позовну заяву суд розцінює як визнання позову ОСОБА_1 .

Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку, що рішення позачергової десятої сесії Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області восьмого скликання від 16 квітня 2021 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянинові ОСОБА_1 » та рішення позачергової одинадцятої сесії Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області восьмого скликання від 18 травня 2021 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 » є протиправними та підлягають скасуванню.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Гоголівську селищну раду повторно розглянути заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на підставі статей 118, 121, 122 Земельного кодексу України та за результатами їх розгляду по суті прийняти рішення відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частинами першою та третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин другої - п`ятої статті 134 вказаного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною першою статті 138 вказаного Кодексу передбачено, що розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно з частинами першою та дев`ятою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката Пістряка Максима Сергійовича в сумі 5000,00 грн позивачем надано до суду ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1045101 від 12 липня 2021 року /а.с.17/, копії договору про надання правничої (правової) допомоги від 12 липня 2021 року, укладеного між позивачем та адвокатом Пістряком Максимом Сергійовичем /а.с. 14-15/, квитанції №248 від 12 липня 2021 року /а.с.18/, відповідно до яких позивачем прийнято послуги з професійної правничої допомоги з приводу захисту прав та охоронюваних законом інтересів у спорі із Гоголівською селищною радою на суму 5000,00 грн.

Суд вважає, що витрати на правничу допомогу за такі послуги є неспівмірними та завищеними, оскільки підготовка справи до судового розгляду не передбачала зібрання значного обсягу доказів та збирання доказів (надано лише копії паспорта, ідентифікаційного номера позивача та оскаржуваних рішень) не вимагало значних зусиль адвоката, а справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Крім того, з питання вирішення подібних спірних правовідносин судами України напрацьовано сталу судову практику.

Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із наданими адвокатом послугами та складністю цієї справи, а відтак підлягає зменшенню до 1000,00 грн.

Враховуючи висновок суду про задоволення позову, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн.

За подання позову до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 2724,00 грн, що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» №31629 від 23 вересня 2021 року /а.с. 8/.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 вказаного Закону визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною другою цієї статті за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, сплачується судовий збір за ставкою у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2270,00 грн.

Оскільки позовна вимога про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяви про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарська на території Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області та прийняти рішення з урахуванням висновків суду є похідною від основних вимог - про визнання протиправними та скасування рішень Гоголівської селищної ради від 16 квітня 2021 року та 18 травня 2021 року, то розмір судового збору, що підлягав сплаті за подання цього позову, становив 1816,00 грн /2270,00 грн х 0,4 х 2/.

Таким чином, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору в сумі 1816,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Підстави для повернення судового збору наразі відсутні, оскільки сплачена сума судового збору повертається за відповідним клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (с. Федорівка, Карлівський район, Полтавська область, 39531, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Гоголівської селищної ради (вул. Горєва, буд. 27, смт. Гоголеве, Великобагачанський район, Полтавська область, 38310, ідентифікаційний код 21045018) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення позачергової десятої сесії Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області восьмого скликання від 16 квітня 2021 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянинові ОСОБА_1 » та рішення позачергової одинадцятої сесії Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області восьмого скликання від 18 травня 2021 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Гоголівську селищну раду розглянути заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на підставі статей 118, 121, 122 Земельного кодексу України та за результатами їх розгляду по суті прийняти рішення відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Гоголівської селищної ради на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальній сумі 2816,00 грн (дві тисячі вісімсот шістнадцять гривень нуль копійок), в т.ч. витрати зі сплати судового збору в сумі 1816,00 грн (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень нуль копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн (одна тисяча гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк