Справа № 520/4563/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 р. Справа № 520/4563/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2021, суддя Мельников Р.В., 61022, м. Харків, майдан Свободи, 6, повний текст складено 02.07.12 по справі № 520/4563/21

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго"

до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство "Харківобленерго", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому з урахуванням уточнень просив суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 року №4.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що у березні 2021 р. з розрахункових рахунків товариства у банках у примусовому порядку списані кошти в розмірі 2046739,19 грн. Зазначене списання банками проведене на виконання рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 року №4. На думку позивача, зазначене рішення є протиправним та таким, що порушує права товариства. Також, позивачем вказано, що згідно платіжних доручень та книги розрахунків по рахунках AT Харківобленерго контролюючим органом було проведено стягнення коштів відповідно до рішення від 09.12.2020 року №4, проте вказане рішення, на думку позивача, є протиправним, оскільки дії податкового органу не відповідають вимогам Податкового кодексу України, а саме у позивача був відсутній у період з січня 2020 року по грудень 2020 року податковий борг взагалі та станом на дату подання позову наявні зобов`язання держави з повернення надміру сплачених грошових коштів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2021 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 року №4.

Стягнуто на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037, код ЄДРПОУ - 00131954) сплачену суму судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, буд. 30, м. Харків, 61052, код ЄДРПОУ - 44131658).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Зокрема, зазначив, що у зв`язку з несплатою товариством самостійно задекларованих зобов`язань з податку на прибуток підприємств та з податку на додану вартість, який перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачений протягом 90 днів, керуючись приписами п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючим органом прийнято рішення від 09.12.2020 №4 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу. Таким чином, приймаючи спірне рішення відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб встановлені чинним податковим законодавством України.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 16.11.2021 представники позивача, Кобилінська О.К., Комарова О.М., та представник відповідача, Мулик К.К., підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Акціонерне товариство "Харківобленерго" перебуває на обліку у Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків як платник податків.

У березні 2021 р. з розрахункових рахунків Акціонерного товариства Харківобленерго у банках у примусовому порядку було списано кошти в розмірі 2046739,19 грн., що підтверджується роздруківкою книги обліку витрат AT «Харківобленерго».

Згідно з роздруківкою книги обліку витрат та копії інкасового платіжного доручення від 02.03.2021 таке списання банками проведене на виконання рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 № 4.

Не погоджуючись з рішенням Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 року №4 позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що на час прийняття оскаржуваного рішення у позивача був відсутній податковий борг, що виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, стягнення якого може бути проведено відповідно до п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, а відтак у відповідача відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21.12.2016 р. № 1797-VIII, що набрав чинності з 01.01.2017 р., пункт 95.5 доповнено абзацами другим - шостим такого змісту: "У разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань. У таких випадках: рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи; рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

З аналізу вищевикладених норм законодавства вбачається, що стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може бути здійснене за наступних умов: 1) виникнення податкового боргу у результаті несплати грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку; 2) податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень; 4) податковий борг не сплачено протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати; 4) відсутні зобов`язання держави щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

Відтак, приписами вищевикладеної норми визначено право керівника контролюючого органу (його заступника або уповноваженої особи) прийняти рішення про стягнення коштів платника податків, проте тільки у випадку наявної сукупності перелічених умов.

При цьому, наявність зобов`язань держави в особі будь-якого державного (контролюючого) органу перед платником податків щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань з будь-якого податку чи збору унеможливлює стягнення податкового боргу на підставі рішення контролюючого органу без звернення до суду.

Таким чином, лише сукупність вказаних обставин наділяє правом керівника контролюючого органу прийняти рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків такого платника у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі № 826/10755/15 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 80729203).

Судовим розглядом встановлено, що керуючись нормами ст. 95 Податкового кодексу України податковим органом на користь держави були застосовані заходи щодо стягнення податкового боргу в сумі 319977984,59 грн. шляхом направлення до суду адміністративного позову. До позовної заяви увійшли несплачені самостійно задекларовано визначені контролюючим органом грошові зобов`язання та пеня за період з липня 2018 по жовтень 2019.

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 р. по справі № 520/11487/19 за позовом Офісу великих платників податків (вул. Дегтярівська, 11 г, м. Київ, 04119, , місцезнаходження Харківського відділення: 61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, 30) до Акціонерного товариства "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Фонд державного майна України (, адреса: вул. Генерала Алмазова, 18/9, м. Київ, 01133), Харківська обласна державна адміністрація (, адреса: вул. Сумська, б. 64, м. Харків, 61002) про стягнення податкового боргу задоволено у повному обсязі; стягнуто з Акціонерного товариства "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037, )з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків на користь Державного бюджету України суму податкового боргу у розмірі 319977984,59 грн. (триста дев`ятнадцять мільйонів дев`ятсот сімдесят сім тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири грн. 59 коп.) у наступному порядку:

протягом січня-грудня 2020 року - у сумі 48000000,00 грн. (сорок вісім мільйонів гривень), зі сплатою до кінця кожного місяця податкового боргу рівними частинами по 4000000,00 грн. (чотири мільйони гривень), у тому числі з податку на додану вартість - 3660000,00 грн. (три мільйони шістсот шістдесят тисяч гривень) та з податку на прибуток - 340000,00 грн. (триста сорок тисяч гривень);

протягом січня 2021 року-листопада 2024 року - у сумі 266311776,00 грн. (двісті шістдесят шість мільйонів триста одинадцять тисяч сімсот сімдесят шість гривень) зі сплатою до кінця кожного місяця податкового боргу рівними частинами по 5666208,00 грн. (п`ять мільйонів шістсот шістдесят шість тисяч двісті вісім гривень), у тому числі з податку на додану вартість 5183775,57 грн. (п`ять мільйонів сто вісімдесят три тисячі сімсот сімдесят п`ять гривень 57 копійок) та з податку на прибуток 482432,43 грн. (чотириста вісімдесят дві тисячі чотириста тридцять дві гривні 43 копійки);

в грудні 2024 року 5666208, 59 грн. (п`ять мільйонів шістсот шістдесят шість тисяч двісті вісім гривень 59 копійок), у тому числі податок на додану вартість 5183776, 40 грн. (п`ять мільйонів сто вісімдесят три тисячі сімсот сімдесят шість гривень 40 копійок) та податок на прибуток 482432,19 грн. (чотириста вісімдесят дві тисячі чотириста тридцять дві гривні 19 копійок).

Відповідно до інтегрованої картки платника AT Харківобленерго обліковувався податковий борг станом на 09.12.2020 року по несплачених деклараціях з податку на додану вартість за період з травня 2020 по жовтень 2020 на загальну суму 131918827,00 грн, сума боргу по яких підпала під критерії п.95.5 ст.95 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим було прийнято рішення керівника контролюючого органу про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу №4 від 09.12.2020.

20.01.2020 р. листом №02-16/570 позивач звернувся до відповідача щодо погодження графіку погашення сум боргу відповідно до рішення 520/11487/19, але листом від 03.02.2020 №4659/10/28-10-54-20-21 позивач був повідомлений про відмову в погодженні зазначеного графіку через відсутність, на думку відповідача, визначених законом підстав.

За поясненнями позивача, графік так і не було затверджено, не було здійснено розстрочення та відображення в ІКП способу і порядку виконання рішення суду по справі 520/11487/19, відповідач неправомірно не провів зменшення у картках особового рахунку AT «Харківобленерго» податкового боргу та щомісячне відображення в картках особового рахунку із сплатою до кінця кожного місяця податкового боргу рівними частинами.

Оцінку зазначеним діям контролюючого органу, як встановлено судовим розглядом справи, було надано рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/10317/2020.

В рамках розгляду справи №520/10317/2020 01.04.2021 р. Другим апеляційним адміністративним судом рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційна скарга відповідача без задоволення.

При цьому, під час розгляду справи встановлено, на час прийняття оскаржуваного у даній справі рішення згідно з даними інтегрованої картки електронного кабінету платника податку Податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності у структурного підрозділу Бази відпочинку Тюзлер Aкціонерного товариства Харківобленерго наявна переплата в розмірі 112882,05 грн. з податку на прибуток підприємств.

Враховуючи вимоги Податкового кодексу України така переплата структурного підрозділу може бути використана головним підприємством (позивачем) у рахунок погашення своїх поточних зобов`язань.

Такого змісту зокрема надано і роз`яснення Державної фіскальної служби від 22.12.2016 № 40682/7/99-99-12-03-06-17.

Судовим розглядом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем подавались заяви до контролюючого органу з проханням зарахування переплати структурного підрозділу позивача Бази відпочинку Тюзлер у сумі 112882,05 грн. в рахунок погашення податкових зобов`язань з податку на прибуток товариства, за даними електронного кабінету позивача така переплата йому не повернута.

Суд зазначає, що вказаній обставині вже неодноразово було надано оцінку судами різних інстанцій під час розгляду справ №820/3764/18, №820/6139/17, №820/1423/17, №520/38/19 та №520/7295/19. Судові рішення у зазначених справах набрали законної сили, а отже враховуючи приписи ч.4 ст.78 КАС України, якою визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, такі обставини не підлягають доказуванню в рамках розгляду даної справи.

Також судовим розглядом встановлено, що підприємство позивача станом на час винесення спірного у даній справі рішення мало переплату по платежами до бюджету, яка склала 415525,25 грн. та виникла за рахунок надмірної сплати підприємством податкових зобов`язань з орендної плати з юридичних осіб у сумі 32,98 грн., земельного податку з юридичних осіб 414502,57 грн., рентної плати за користування радіочастотними ресурсом України у сумі 946,85 грн.

Позивач звертався до відповідача із заявою про повернення переплати з земельного податку юридичних осіб на виконання ст. 43 Податкового кодексу України листом № 01-17/9287, однак станом на день прийняті рішення така переплата до цього часу не повернута.

Також позивач у 2020 році вчасно та в строки передбачені Податковим кодексом України складав податкову звітність та сплачував податки. Так, у 2020 році AT «Харківобленерго» були самостійно задекларовані та сплачені наступні податкові зобов`язання: за податковою декларацією з податку на додану вартість за січень 2020 сума податку AT «Харківобленерго» на додану вартість склала 20330990,00 грн. 28.02.2020 p., 04.02.2020 підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 20330990,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями; за податковою декларацією з податку на додану вартість за лютий 2020 р. сума податку AT «Харківобленерго» на додану вартість склала 21670734,00 грн. 30.03.2020 p., 05.03.2020 р. підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 21670734,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями; за податковою декларацією з податку на додану вартість за березень 2020 сума податку АТ «Харківобленерго» на додану вартість склала 22988267,00 грн. 30.04.2020 р. підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 22988267,00 грн. що підтверджується відповідними платіжними дорученнями; за податковою декларацією з податку на додану вартість за квітень 2020 сума податку AT «Харківобленерго» на додану вартість склала 28914860,00 грн. 29.05.2020 р. підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 28914860,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями; за податковою декларацією з податку на додану вартість за травень 2020 сума податку AT «Харківобленерго» на додану вартість склала 32144293,00 грн. 30.06.2020 р. підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 32144293,00 грн. що підтверджується відповідними платіжними дорученнями; за податковою декларацією з податку на додану вартість за серпень 2020 сума податку AT «Харківобленерго» на додану вартість склала 22963638,00 грн. 14.09.2020 та 30.09.2020 р. підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 22963638,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями; за податковою декларацією з податку на додану вартість за вересень 2020 сума податку AT «Харківобленерго» на додану вартість склала 20818447,00 грн. 12.10.2020, 13.10.2020, 15.10.2020 та 30.10.2020 р. підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 20818447,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями; за податковою декларацією з податку на додану вартість за жовтень 2020 сума податку AT «Харківобленерго» на додану вартість склала 27981612,00 грн. 09.11.2020 р., 12.11.2020 р. та 30.11.2020 підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 27981612,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями; за податковою декларацією з податку на додану вартість за листопад 2020 сума податку AT «Харківобленерго» на додану вартість склала 25695424,00 грн. 10.12.2020 р., 30.12.2020 р. підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 25695424,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Крім того, до загальної суми оплат у розмірі 341893847,77 грн. увійшли грошові кошти, які були примусово стягнені податковим органом відповідно до п.п.95.5 та 95.4 ст.95 Податкового кодексу України відповідно до рішення №3 від 30.06.2020 p., яке було оскаржено та скасовано в судовому порядку в рамках розгляду адміністративної справи №520/10770/20.

Отже, за період з липня по жовтень 2020 р. з розрахункових рахунків Акціонерного товариства «Харківобленерго» за оскаржуваним рішенням №3 від 30.06.2020 р. були списані кошти на загальну суму 84271413,53 грн.

Позивач листом №01-17/7554 від 29.07.2020 р. звернувся до відповідача щодо зайво стягнутих коштів у сумі 75541417,09 грн., але після отримання відмови податкового органу частина з них у сумі 27640614,00 була зарахована як оплата за податковою декларацією з ПДВ за червень 2020 року, а 29979257,00 грн. - за податковою декларацією за липень 2020 р.

Окрім того, податковим органом в цей період здійснювалося стягнення готівки з каси товариства. Решта стягнутої суми коштів у липні - 18321546,09 грн. та 8729996,44 грн. (стягнуті у серпні - листопаді 2020 р.) та стягнута готівка з каси підприємства в сумі 179661,20 грн. за відсутності у товариства податкового боргу у періоді з 30.03.2020 по 01.12.2020 р. є зайво стягнутими коштами, які слід вважати переплатою по податковим зобов`язанням з податку на додану вартість.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.п. 14.1.115 ст. 14 Податкового кодексу України надміру сплаченими грошовими зобов`язаннями є суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату, які і є облікованими у електронному кабінеті платника податку.

Вказані обставини свідчать на користь того, що у позивача на момент прийняття спірного у даній справі рішення була наявна переплата.

Пунктом 56.21 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

За таких обставин, на час прийняття оскаржуваного рішення у позивача був відсутній податковий борг, що виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, стягнення якого може бути проведено відповідно до п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, у зв`язку з чим у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 року №4.

Таким чином, виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване рішення 09.12.2020 №4 діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2021 по справі № 520/4563/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 26.11.21.