Справа № 300/2017/21
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 300/2017/21 пров. № А/857/14087/21

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Запотічного І.І.

суддів: Матковської З.М., Глушка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі № 300/2017/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

05.05.2021 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання відповідача виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу, внаслідок несвоєчасної виплати пенсії у відповідності до положень Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за період з 02.07.2009 до 31.01.2021.

Позов обгрунтовує тим, що відповідач протиправно, в порушення вимог Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" невиплатив позивачу компенсацію втрати частини доходу, внаслідок несвоєчасної виплати пенсії, яка була нарахована позивачу на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі №300/948/20.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо нездійснення нарахування і виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу, внаслідок несвоєчасної виплати доплати пенсії за період з 01.07.2009 по 31.01.2021, у відповідності до положень Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу, внаслідок несвоєчасної виплати доплати пенсії за період з 01.07.2009 по 31.01.2021, у відповідності до положень Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, та з наведених у ній підстав, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. Вказує, що відсутні підстави для виплати позивачу компенсації втрати частини доходу, внаслідок несвоєчасної виплати пенсії, оскільки виплата позивачу пенсії за рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі №300/948/20, яке набрало законної сили 09.12.2020, була проведена в лютому 2021 року, тому строки виплати нарахованої пенсії не порушені. Відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги, відзиву в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні обставини.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №300/948/20 задоволено позов ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 період його роботи з 26.08.1977 по 26.07.1979 та з 24.06.1982 по 29.06.1994 у кратному обчислені один місяць за півтора, у зв`язку з чим перерахувати та виплатити пенсію з часу її призначення, з урахуванням різниці, яка вже виплачена.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі №300/948/20, яка набрала законної сили з дати її прийняття, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №300/948/20 в частині задоволення позовних вимог про зарахування до стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01 січня 1991 року по 29 червня 1994 року у кратному обчисленні один місяць за півтори та, відповідно, в цій частині перерахунку і виплаті пенсії скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні цих позовних вимог відмовлено. У решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року у справі №300/948/20 залишено без змін.

За результатом звернення позивача, відповідач відповіддю від 21.04.2021 за №2629-2245/С-02/8-0900/21 повідомив позивача, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №300/948/20, яке набрало законної сили з 09.12.2020, позивачу нараховано доплату за період з 01.07.2009 по 31.01.2021, яку виплачено в лютому 2021 року. Зазначив, що строки виплати нарахованої пенсії не порушені, тому відсутні законні підстави для виплатити позивачу компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (а.с.3, 4).

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу, внаслідок несвоєчасної виплати пенсії, просить суд зобов`язати відповідача виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу, внаслідок несвоєчасної виплати пенсії у відповідності до положень Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за період з 02.07.2009 до 31.01.2021.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував його тим, що порушення строків виплати належної позивачу пенсії з вини відповідача зумовлює обов`язок пенсійного органу здійснити компенсацію позивачу втрати частини грошових доходів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Строки виплати пенсії встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-ІV), відповідно до частини першої статті 47 якого пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відтак, перерахована відповідачем на виконання рішень судів, які набрали законної сили, пенсія повинна була бути виплачена позивачу не пізніше 25 числа місяця, на який управлінням здійснено нарахування.

Разом з тим, судом встановлено, що виплата нарахованої позивачу пенсії була здійснена тільки у лютому 2021 року.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (Закон № 2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 ( Порядок).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Зі змісту вказаних норм видно, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону № 2050-III).

Відповідно до пункту 2 Порядку компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

У пункті 4 Порядку закріплено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статті 46 Закону №1058-IV, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Водночас, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні приписів ст.1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2017 року (справа № 21-2003а16) та підтримана Верховним Судом у постанові від 15 серпня 2018 року (справа № 653/3356/17), а відповідно до частити п`ятої статті 242 КАС України суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду.

При цьому колегія суддів зазначає, що доводи апелянта, що перерахунок пенсії позивача на виконання судового рішення не є доходом в розумінні статті 2 Закону № 2050-ІІІ, а має характер одноразової виплати, є безпідставними, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством. Тобто вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону № 2050-ІІІ.

Висновки аналогічного характеру містяться у постанові Верховного Суду від 03.07.2018 в справі № 521/940/17.

Оскільки несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсії пенсійним органом, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

А відтак, відмова пенсійного органу у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, викладена у листі від 21.04.2021 є протиправною.

Враховуючи встановлені обставини та наявні у справі докази, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на одержання компенсації втрати частини доходів на підставі частини другої статті 46 Закону № 1058-ІV та Закону № 2050-ІІІ, а відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі № 300/2017/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
З. М. Матковська