Справа № 520/23808/21
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

23 листопада 2021 року Справа № 520/23808/21
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Ніколаєва О.В. розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

за позовом Міністерства внутрішніх справ України,

Національної академії Національної гвардії України

до ОСОБА_1

про стягнення суми заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Міністерство внутрішніх справ (далі по тексту - позивач-1), Національна академія внутрішніх справ України (далі по тексту - позивач-2) звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить:

- стягнути з відповідача на користь позивача-2 суму заборгованості з відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з утриманням позивача у Національній академії Національної гвардії України у період з 22.08.2019 по 01.11.2021 у розмірі 332 813,33 грн. (триста тридцять дві тисячі вісімсот тринадцять).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність та має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником).

Відповідно до частини другої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частин першої, третьої статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Відповідно до частини першої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 3 статті 55 КАС України передбачено, юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Системний аналіз наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави вважати, що повноваження особи як керівника юридичної особи (члена виконавчого органу) діяти від її імені, у тому числі підписувати позовні заяви, брати участь у справі, мають бути передбачені безпосередньо у законі або ж підтверджуватись статутом, положенням тощо.

Адміністративний позов подано від імені Міністерства внутрішніх справ України, підписано - представником Ігорем Волковим та від імені Національної академії Національної гвардії України, підписано - представником Сергієм Соколовським.

Верховний Суд в ухвалі від 18.01.2021 у справі №640/3246/20 зазначив, що "суд звертає увагу учасників справи, що 30.09.2016 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 №1401-VIII.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 01.01.2020.

Варто зазначити, що пунктом 11 розділу XV Перехідні положення Конституції України врегульовані саме питання представництва. Про самопредставництво в Конституції України не зазначається, воно передбачено лише відповідними положеннями процесуальних кодексів.

За загальним правилом право самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Разом з тим, змінами, внесеними до Кодексу адміністративного судочинства України Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення" від 18.12.2019 №390-IX розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: закон, статут, положення, трудовий договір (контракт).

З правового аналізу вказаної норми закону вбачається, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних прав можливий за умови сукупної наявності обох цих умов. Отже, для визнання особи такою, що діє у порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Відповідно до частини першої статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації (частина четверта статті 87 Цивільного кодексу України).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються, окрім Цивільного кодексу України, спеціальним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені статтею 4 вказаного Закону. До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі. З метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина перша статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань") .

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

При цьому, відповідно до пункту другого частини першої статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Витяг з Єдиного державного реєстру містить відомості, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, закріплений статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", яка, зокрема, визначає, що внесені до Реєстру документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі. Якщо ж відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі".

Так, на підтвердження своїх повноважень діяти від імені Міністерства внутрішніх справ України у порядку самопредставництва, ОСОБА_2 надано копію довіреності.

Між тим, суд звертає увагу на те, що на підтвердження своїх повноважень діяти від імені Міністерства внутрішніх справ України у порядку самопредставництва, ОСОБА_2 , крім довіреності, не надано суду належним чином засвідчених копій положення, наказу про призначення, посадову інструкцію.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником та особою, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи - Міністерства внутрішніх справ України () є Монастирський Денис Анатолійович, ОСОБА_3 , Куцеконь Роман Іванович, Костіна Тетяна Леонідівна, Какоріна Зоя Миколаївна, Щепанський Антон Михайлович, Отрода Тетяна Юріївна, Ільницька Любов Василівна, Казанський Георгій Аркадійович, Шопіна Юлія Олегівна, Колганов Іван Володимирович, Найда Олег Іванович, ОСОБА_4 , Лубковський Юрій Олегович.

Таким чином, ОСОБА_2 не входить до переліку осіб, які можуть вчиняти дії від імені Міністерства внутрішніх справ України ().

Водночас, суд звертає увагу на те, що позовна заява подана особою без зазначення посади підписанта, містить лише підпис та прізвище, ім`я.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Таким чином, позовна заява повинна містити відомості про особу, яка її підписала, із зазначенням ПІБ, її посадового становища або вказівки щодо представництва з долученням відповідних доказів.

Позивачем не було надано витягу з ЄДР, який би спростовував встановленні судом обставини, що станом на час подання позовної заяви (17.11.2021) ОСОБА_2 мав повноваження на підписання позовної заяви від імені Міністерства внутрішніх справ України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12.11.2021 у справі №360/3910/19.

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначається, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В ухвалах Верховного Суду у справах №820/4389/17 від 19.02.2018, №822/2974/17 від 02.05.2018 викладена наступна правова позиція, що "звернення до суду передбачає, зокрема, надання суду належних доказів дійсної волі учасника справи, на уповноваження певної особи на представництво. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути надані в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень, делегованих представнику. Представник повинен демонструвати повагу до суду, доводячи наявність повноважень на представництво".

Суд зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, яке може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення від 28.05.1985 у справі Ешингдейн проти Сполученого Королівства, (п. 57).

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З урахуванням зазначеного, позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами необхідно повернути позивачу.

Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду у порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Міністерства внутрішніх справ України (вулиця А. Богомольця, будинок 10, місто Київ, 01601, ), Національної академії Національної гвардії України (майдан Захисників України, 3, місто Харків, 61001, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення суми заборгованості - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви та позовну заяву і додані до неї документи надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строк, визначені частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Ніколаєва