Справа № 295/15553/21
Суддя: Воробйова Т. А.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира у складі:

Головуючого судді Воробйової Т.А.,

за участі секретаря судового засідання Гльози М.П.,

представника позивача Юхимчук О.М.,

відповідача ОСОБА_1 (ОСОБА_1),

перекладача Гасанова Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області

до ОСОБА_1 (ОСОБА_1)

про примусове видворення за межі території України та його затримання,

в с т а н о в и в:

25.11.2021 начальник Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , (ОСОБА_1) в порядку статей 288 та 289 Кодексу адміністративного судочинства України, в якому просить:

- прийняти рішення про примусове видворення громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України в країну громадянської належності - Республіку Азербайджан, звернувши його до негайного виконання;

- прийняти рішення про затримання громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення останнього за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців.

В обґрунтування позову зазначено, що 08.11.2021 на адресу УДМС надійшов лист № 5/4/8-3819 від 05.11.2021 з державної установи „Житомирська виправна колонія № 4» Міністерства юстиції України, яким повідомлено, що 25.11.2021 з установи № 4 звільняється громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , етапований 04.11.2021 з ДУ «Київський слідчий ізолятор» та засуджений 27.08.2021 Святошинським районним судом м. Києва за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186, ч. 2 ст. 187 КК України, до 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Позивачем здійснено перевірку щодо отримання інформації з інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «АРКАН» про перетин державного кордону України громадянином Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) для встановлення законності його перебування на території України.

За інформацією з міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією «АРКАН» встановлено, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) перетнув державний кордон України в напрямку «в`їзд» 17.01.2018. При цьому, даному в`їзду передував виїзд вказаного іноземця з України 12.10.2017, при якому відносно громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.203 КУпАП та притягнуто до встановленої адміністративної відповідальності.

У позові зазначено, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) засуджений за скоєння злочину 27.08.2021, він набув статусу порушника міграційного законодавства, оскільки перебуває на території України з порушенням встановленого підпункту 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КМ України від 15 лютого 2012 р № 150 строку перебування.

Позивач вказує, що у відповідача немає постійного місця проживання, законних джерел доходів, достатнього фінансового забезпечення для виїзду за межі України. Тому, зважаючи на відсутність паспортного документа, клопотань про надання допомоги у сприянні добровільного повернення до країни громадянської належності й купівлі квитка на транспорт та порушення ним міграційного законодавства щодо строку тимчасового перебування на території України, притягнення до адміністративної відповідальності за порушення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства у 2017 році, вчинення кримінального правопорушення у 2017 році та, як наслідок, притягнення до кримінальної відповідальності у 2021 році на території України, є всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення про його примусове повернення.

Позивач у позов також посилається на те, що відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, під час незаконного перебування на території України скоїв злочини, не дотримується Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, посягає на права і свободи, честь і гідність інших людей - громадян України, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а його перебування на території України створює умови до виникнення суспільно-небезпечних передумов, до негативного впливу на «кримінальне середовище» в області та в Україні в цілому, існування ризику його втечі.

Окрім того, 23.11.2021 на адресу УДМС надійшов лист № 831/16/01-2021 від відділу міграційної поліції ГУ НП в Житомирській області, в якому зазначено, що відповідно до наданих пояснень ОСОБА_1 повертатися до Республіки Азербайджан не планує, а після звільнення з місць позбавлення волі планує повернутися до м.Києва та переховуватися від державних органів України.

Позивач вважає, що відповідач буде ухилятися від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить відсутність в нього документа, що дає право на виїзд з України та документів на право перебування в Україні, відсутність фінансового забезпечення, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України, тому його затримання є цілком виправданим та належним, тому як в даному випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатнім для гарантування виконання такою особою певних обов`язків, пов`язаних із залишенням території України.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25.11.2021 відкрито провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов з викладених в ньому підстав та просила його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні у вирішенні даного позову покладався на розсуд суду, водночас, просив надати йому можливість самостійно вжити заходів для виїзду з України, оскільки перед тим він має намір навідати родичів у Києві. В засіданні відповідач також підтвердив, що до консульських установ та компетентних органів держави України, щодо оформлення діючого паспортного документу, документів на право перебування в Україні на законних підставах, він не звертався.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов наступних висновків.

За інформацією з міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією «АРКАН» встановлено, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) перетнув державний кордон України в напрямку «в`їзд» 17.01.2018.

Попередньо, 12.10.2017 при перетині кордону відповідачем в напрямку "виїзд" останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КУпАП за порушення правил перебування в Україні, що вбачається, зокрема, з листа-відповіді на запит позивача 105 прикордонного загону імені Князя Володимира Великого Державної прикордонної служби Українина запит позивача від 24.11.2021 №21/6723ф.

08.11.2021 на адресу УДМС надійшов лист № 5/4/8-3819 від 05.11.2021 з державної установи „Житомирська виправна колонія №4» Міністерства юстиції України, яким повідомлено, що 25.11.2021 з установи № 4 звільняється громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , етапований 04.11.2021 з ДУ «Київський слідчий ізолятор» та засуджений 27.08.2021 Святошинським районним судом м. Києва за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, до 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно довідок начальника відділу контролю за виконанням судових рішень ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» ОСОБА_1 не надає інформації щодо намірів залишити територію України. Після звільнення має намір проживати за адресою: АДРЕСА_1 . В особовій справі засудженого ОСОБА_1 знаходиться копія паспорта громадянина Республіки Азербайджан, будь-яка інформація щодо звернення засудженим до дипломатичних установ, органів України щодо врегулювання перебування на території України, відсутня.

Встановлено, що згідно листів-відповідей територіальних органів ДМС України ОСОБА_1 з приводу отримання дозволу на імміграцію в Україну, документування посвідкою на постійне чи тимчасове проживання, продовження строку перебування на території України до вказаних органів не звертався, посвідками на постійне або тимчасове проживання на території України не документувався, рішення щодо продовження строку перебування на території України відносно відповідача не приймалося.

З листа Управління Служби безпеки України в Житомирській області від 05.11.2021, який адресований начальнику УДМС України в Житомирській області, Управлінням отримано інформацію, що ОСОБА_1 після звільнення з установи виконання покарання планує залишитися на території України та має намір продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, не має намірів виконувати рішення щодо примусового повернення/видворення за межі України. Водночас підстави, передбачені ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які перешкоджають застосування відносно нього примусового повернення/видворення за межі України відсутні.

Відповідно до змісту листа Відділу міграційної поліції ГУНП в Житомирській області від 23.11.2021, який адресований начальнику УДМС України в Житомирській області, працівникам відділу отримано оперативну інформацію з приводу того, що ОСОБА_1 після звільнення з місць позбавлення волі повертатися до країни свого громадянства наміру не має та планує переховуватись від працівників Державної міграційної служби та правоохоронних органів. Крім того, за наявною у ВМП ГУНП в Житомирській області інформацією, ОСОБА_1 може активно впливати на криміногенну обстановку на території України. Також зазначено, що ОСОБА_1 буде ухилятись від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить відсутність у нього документа, що дає право на виїзд з України та право перебування в Україні, відсутність фінансового забезпечення, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України.

У відповідності до пояснення, яке надане 23.11.2021 старшому оперуповноваженому ОМП ГУНП в Житомирській області Джабаровим І.Н., останній, після звільнення з місць позбавлення волі, має намір залишитися на території України та проживати у м. Києві у свого дядька. Також має намір влаштуватися на роботу з метою заробити грошей, щоб утримувати своїх дітей, які проживають в Азербайджані. На момент надання пояснень виїхати в Азербайджан можливості не має, так як не має необхідних документів. З приводу отримання нових документів до консульських установ за час відбування покарання не звертався.

З наведеного слідує, що іноземець ОСОБА_1 після закінчення дозволеного строку перебування не виїхав за межі України, підстав для продовження терміну перебування в Україні станом на сьогодні в останнього немає, висловлений в засіданні відповідачем намір добровільно залишити територію України не знаходить свого підтвердження при розгляді справи, оскільки встановлено, що відповідам не має для виїзду за межі України необхідних документів, при цьому, відповідач підтвердив, що дій, спрямованих на відновлення документів або отримання статусу, який надавав би право законно перебувати на території України, не вживав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України № 3773-VI від 22 вересня 2011 року «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI).

При цьому, відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Азербайджанської Республіки про безвізові поїздки громадян, затвердженої Постановою КМ №1565 (1565-2002-п) від 24.10.2002, Громадяни держави однієї Сторони, незалежно від місця їх постійного проживання, можуть в`їжджати, прямувати транзитом, виїжджати та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатках 1 та 2 до цієї Угоди. Громадяни держави однієї Сторони, які втратили документи, зазначені у Додатках 1 та 2 до цієї Угоди, на території держави іншої Сторони, повинні негайно повідомити про це компетентні органи держави перебування, які видають довідку, що підтверджує заяву про втрату документів.

За правилами пункту 2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», затвердженого Постановою КМ України від 15 лютого 2012 р. № 150 (далі - Порядок) іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Відповідно до п. 6, 8 Порядку строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули з держав з безвізовим порядком в`їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в`їзду в Україну. Заяви про продовження строку перебування на території України подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання.

Відповідно до частини п`ятою статті 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Згідно з рішенням від 25.11.2021 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства відносно відповідача, з яким він ознайомлений з перекладачем та яке йому вручено, відповідача зобов`язано покинути територію України у термін до 26.11.2021.

Частиною першою статті 30 Закону № 3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону №3773-VI, іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Частинами 3, 4 ст. 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №360 ДМС України приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Згідно з п.7 цього Положення ДМС України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи.

Нормами частини 1 статті 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів серед яких: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до пунктів 1, 5 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1110 пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.

З досліджених судом доказів встановлено, що будь-які документи, які дають право на законне проживання в Україні, відповідач не оформив та такі документи відсутні.

З характеристики з ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» вбачається, що за час відбування покарання ОСОБА_1 характеризується негативно, допускав порушення режиму, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав.

У ОСОБА_1 відсутній дійсний паспортний документ (в установі виконання покарань наявна лише копія паспорта громадянина Республіки Азербайджан, термін дії якого скінчився 05.03.2019), або будь-який інший документ, на підставі якого можливо здійснити перетин державного кордону, немає постійного місця проживання, роботи та законних джерел доходів, родинних зв`язків, достатнього фінансового забезпечення його проживання в Україні та для виїзду за межі України, відповідачем порушено вимоги міграційного законодавства щодо терміну тимчасового перебування на території України, тому суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що він буде ухилятися від виконання рішення суду про його видворення.

Приймаючи до уваги відсутність у відповідача документів на право перебування на території України, та документів, які дають йому право на виїзду за територію України, з огляду на відсутність встановлених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заборон на примусове видворення відповідача, то наявні підстави для затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на строк 6 місяців для його ідентифікації та примусового видворення з України після процедури ідентифікації.

Враховуючи наведене, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з вимогами частини 5 статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України за подання до адміністративного суду позовних заяв та апеляційних скарг у справах, визначених цією статтею, судовий збір не сплачується.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 241-246, 255, 268-271, 288, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України в країну громадянської належності - Республіку Азербайджан.

Затримати громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення останнього за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців.

Рішення суду підлягає негайному виконанню та відповідно до частини шостої статті 288 та частини шістнадцятої статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів із дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, адреса: 10005 м. Житомир, вул. Чуднівська, 105, ідентифікаційний код юридичної особи 37808497.

Відповідач: ОСОБА_1 , ( ОСОБА_1 ), громадянин Республіки Азербайджан, ІНФОРМАЦІЯ_1 , без постійного місця проживання.

Cуддя Т.А. Воробйова