Справа № 826/12050/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

25 листопада 2021 року м. Київ № 826/12050/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Качур І.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву в порядку статті 383 КАС України в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з питань праці,

Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України,

Головного управління Держпраці у Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, мотивуючи позовні вимоги тим, що всупереч норм діючого трудового законодавства, відповідачем протиправно, без наявності на те законних підстав, звільнено позивача із займаної посади, незважаючи на те, що про скорочення штату останній не повідомлявся та йому не пропонувалась інша посада, що є порушенням ст. 49-2 КЗпП України.

У позовній заяві позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив суд:

- скасувати наказ №187-к від 09.06.2015 р. заступника Голови комісії з реорганізації Держгірпромнагляду України І.Г. Калиновської про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Харківській області 09.06.2015 р. відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку зі скороченням штату працівників.

- зобов`язати Державну службу України з питань праці поновити ОСОБА_1 на роботі на аналогічній посаді першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2016 року скасовано рішення попередніх інстанцій, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

26.12.2019 р. Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалив Рішення по справі № 826/12050/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді. Суд першої інстанції визнав протиправним та скасував наказ від 09 червня 2015 року №187-к заступника Голови комісії з реорганізації Держгірпромнагляду України Калиновської І.Г. про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Харківській області 09 червня 2015 року відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку зі скороченням штату працівників. Зобов`язано Державну службу України з питань праці поновити ОСОБА_1 на роботі на аналогічній посаді першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області. Стягнуто з Головного управління Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 червня 2015 року по 26 грудня 2019 року без зазначення точної суми. Допущено негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

03.03.2020 р. Шостий апеляційний адміністративний суд виніс Постанову, змінивши Рішення суду першої інстанції, виклавши абзац четвертий резолютивної частини рішення у такій редакції: Стягнути з Головного управління Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 червня 2015 року по 26 грудня 2019 року у розмірі 168 446 грн 71 коп. (сто шістдесят вісім тисяч чотириста сорок шість гривень 71 копійка). В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року залишено без змін.

30.09.2020 р. Касаційний адміністративний суд Верховного суду ухвалив Постанову, якою змінив Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року та Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року в справі № 826/12050/15 та скасував в частині зобов`язання Державної служби України з питань праці поновити ОСОБА_1 на роботі на аналогічній посаді першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області. Було зобов`язано Державну службу з питань праці поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Харківській області. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року та Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року в справі № 826/12050/15 залишено без змін.

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян Окружного адміністративного суду м. Києва втретє надійшла заява від позивача в порядку статті 383 КАС України в якій просить:

- Визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з питань праці пов`язану з невиконанням у повному обсязі рішення суду в частині фактичного допуску до роботи - ненадання ОСОБА_1 пропозиції рівнозначної посади та не працевлаштування його на рівнозначній з раніше незаконно звільненої посади першого заступника начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Харківській області.

- Зобов`язати Державну службу України з питань праці запропонувати ОСОБА_1 посаду, рівнозначну посаді першого заступника начальника Територіального управління Держпраці у Харківській області, та працевлаштувати у правонаступника - в Головному управлінні Держпраці у Харківській області на рівнозначній посаді, котрою, згідно Постанови ВС по справі № 826/12050/15 від 30.09.2020 р. є посада першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області.

Позивач зазначає, що дії Державної служби України з питань праці щодо виконання не в повному обсязі Постанови ВС від 30.09.2020р. беззаперечно є протиправними, оскільки порушене право на отримання ОСОБА_1 роботи у правонаступника - в Головному управлінні Держпраці у Харківській області не є поновленим, Рішення суду не виконується, у зв`язку з чим його заява про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, підлягає задоволенню.

Розглянувши подану заяву, суд встановив наступне.

Так, згідно із ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України), якими встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно, правилами ч. 1, 6 ст. 383 КАС України гарантовано, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, врегульований приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Враховуючи, що постановою Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 826/12050/15 скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року в справі № 826/12050/15 в частині зобов`язання Державної служби України з питань праці поновити ОСОБА_1 на роботі на аналогічній посаді першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області та зобов`язано Державну службу з питань праці поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Харківській області, а в подальшому 21.10.2020 р. на виконання Постанови Верховного суду від 30.09.2020 р. у справі № 826/12050/15 Державна служба України з питань праці в особі т.в.о. Голови Сажієнко В.В видала Наказ № 566-к, відповідно до положень якого було прийнято рішення поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Територіального управління Держгіпромнагляду у Харківській області, звільнивши з посади першого заступника начальника Голови управління Держпраці у Харківській області.

Таким чином, враховуючи вище викладені норми законодавства та з`ясовані судом обставини, а також оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необґрунтованість поданої заяви, та як наслідок вважає за необхідне залишити її без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241, 243, 248, 256, 383, КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 від 29.10.2021 року про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду у адміністративній справі №826/12050/15.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя І.А. Качур