Справа № 725/8056/21
Суддя: Галичанський О. І.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/8056/21
Номер провадження 2-а/725/283/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді О.І. Галичанського ,

при секретарі Симик І.М.,

за участю сторін та перекладачів,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області до громадянина Демократичної Соціалістичної Респубілки Шрі- ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження строку затримання іноземця для забезпечення примусового видворення за межі території України ,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України громадянина Демократичної ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 25.05.2021 року рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці у справі № 725/3169/21 було задоволено позовні вимоги УДМС у Чернівецькій області щодо примусового видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення згаданого громадянина.

Відповідач поміщений до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України у Волинській області, з місцем розташування: с. Журавичі, Ківерцівського району Волинської області. Шестимісячний строк затримання відповідача закінчується 26.11.2021 року.

Додає, що на виконання покладених обов`язків працівниками міграційної служби 26.05.2021 року було вжито заходів, направлених на заповнення іноземцем форми, визначеного дипломатичною установою зразка, з метою виготовлення довідки на повернення до країни походження та заповнено дактилоскопічну карту.

14.06.2021 року заповнений консульський формуляр та копія дактилокарти було направлено до Департаменту у справах іноземців та ОБГ ДМС України із клопотанням щодо сприяння у виготовлені документів на повернення іноземця до країни походження.

17.06.2021 року ДМС України скерувало вказані матеріали до Міністерства закордонних справ України з метою забезпечення виготовлення іноземцеві довідки на повернення дипломатичною установою країни походження.

28.07.2021 року МЗС України скерувало вказані матеріали до Посольства України в Турецькій республіці з метою опрацювання з Посольством Шрі-Ланки в Анкарі для подальшого виготовлення відповідних документів.

Станом на момент подачі цього адміністративного позову жодної інформації від Посольства Шрі-Ланки в Анкарі не надходило.

Стверджує, що з метою виконання рішення суду та видворення громадянина Демократичної Соціалістичної Республіки ОСОБА_3 з території України виникла необхідність у продовженні терміну тримання вказаного іноземця у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців.

На підставі вищевикладених фактів , просить продовжити строк затримання вказаного іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на 6 місяців.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив його задовольнити, надав аналогічні змісту позовних вимог пояснення по справі.

Відповідач ОСОБА_4 , надаючи свої пояснення по справі ( у режимі відео конференції) з приміщення Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України у Волинській області вказав , що не бажає повертатися до країни походження. Оригіналів документів , що посвідчують його особу немає.

У призначене судове засідання ( у режимі відеоконференції) представник відповідача не з`явилася. Належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи.

Судові засідання по даній справі відкладались декілька разів ,у зв`язку з неможливість проведення відеоконференції з технічних причин і неявкою представника відповідача.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Ураховуючи, що представник відповідача була належним чином повідомлена про судове засідання, у судове засідання не з`явилася, суд вважає, що вжив усіх можливих заходів для забезпечення прав відповідача, який наполягав на участі у справі в якості свого представника саме ОСОБА_5 . Поведінку представника відповідача суд розцінює, як намагання затягнути процесуальні строки розгляду цієї справи , що могло б призвести до завершення строків утримання відповідача у Волинському ПТПІ. З огляду на викладене, враховуючи на те , що від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, суд продовжкує розгляд справи за відсутності представника відповідача Житкової А.С.

Можливість продовження слухання справи за відсутності представника відповідача , ним не заперечувалася.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року № 3773-VI "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону № 3773-VI, визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Ч.ч.11-12 ст.289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25.05.2021 року затримано громадянина Демократичної Соціалістичної Респубілки Шрі- ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України терміном до 6 місяців. ( а.с. 5-6).

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Дана вимога Закону представником позивача дотримана , позов пред`явлено без порушень строку на звернення.

Відповідно до ч.13 ст.289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Таким чином, ч.13 ст.289 КАС України передбачено підстави, за яких можливо продовжити строк затримання іноземців та осіб без громадянства, які є вичерпними та широкому тлумаченню не підлягають.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27 вересня 2019 року в справі №743/719/17 та від 28 січня 2021 року в справі №743/1046/20.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 30 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

У пункті 103 Рішення Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року "Справа "Анатолій Руденко проти України", стало остаточним 17 липня 2014 року (№50264/08) вказано, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин (див. для застосування цих принципів у контексті підпункту "e" пункту 1 статті 5 Конвенції рішення у справах "Вітольд Літва проти Польщі", заява N 26629/95, п. 78, ЄСПЛ 2000-III, та "Станєв проти Болгарії" [ВП], заява N 36760/06, п. 143, ЄСПЛ 2012).

Відповідно до матеріалів справи , 26.05.2021 року позивачем було вжито заходів, направлених на заповнення іноземцем форми, визначеного дипломатичною установою зразка, з метою виготовлення довідки на повернення до країни походження та заповнено дактилоскопічну карту.

14.06.2021 року заповнений консульський формуляр та копія дактилокарти було направлено до Департаменту у справах іноземців та ОБГ ДМС України із клопотанням щодо сприяння у виготовлені документів на повернення іноземця до країни походження.

17.06.2021 року ДМС України скерувало вказані матеріали до Міністерства закордонних справ України з метою забезпечення виготовлення іноземцеві довідки на повернення дипломатичною установою країни походження.

28.07.2021 року МЗС України скерувало вказані матеріали до Посольства України в Турецькій республіці з метою опрацювання з Посольством Шрі-Ланки в Анкарі для подальшого виготовлення відповідних документів.

Станом на момент розгляду даної справи інформації від Посольства Шрі-Ланки в Анкарі не надходило.

Позивач у відзиві на позов стверджував , що звернувся за захистом із відповідною заявою , згідно положень ЗУ « Про біженців та осіб , що потребують додаткового захисту», до ДМС України. Проте на момент розгляду справи заява по суті не вирішена.

Пунктом 6 розділу 1 Інструкції про порядок дій посадових осіб Державної прикордонної служби України та взаємодії з територіальними органами Державної міграційної служби України під час звернення іноземців чи осіб без громадянства із заявами про визнання біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, затвердженої наказом МВС України від 10.08.2016 №772 передбачено, що відповідно до статті 29, частини восьмої статті 30 та статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" на час перебування шукачів захисту в процедурі визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, посадовими особами органів (підрозділів) охорони державного кордону (Морської охорони):не приймаються рішення про здійснення передавання (реадмісії) шукача захисту відповідно до міжнародних угод України про реадмісію (приймання-передавання);не приймаються рішення про примусове повернення шукача захисту; не подаються позови про примусове видворення шукача захисту до адміністративних судів;не надається будь-яка інформація про шукачів захисту дипломатичним представництвам чи консульським установам держав, громадянами яких вони є.

На підтвердження своїх доводів , щодо звернення до відповідних органів за додатковим захистом , відповідач жодних доказів не надав, а тому суд не приймає до уваги дані твердження відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що відносно відповідача Управлінням Державної міграційної служби України в Чернівецькій області у шестимісячний термін вжито ряд відповідних заходів щодо ідентифікації особи та забезпечення його видворення.

Разом з тим, на момент розгляду справи, інформація з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документи, необхідні для ідентифікації особи, не надійшла, суд вважає за необхідне продовжити строк затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 3, 288, 289 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Продовжити строк затримання громадянина Демократичної Соціалістичної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення його ідентифікації та подальшого примусового видворення за межі території України у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, терміном до шести місяців, а саме до 25.05.2022 року.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки, передбачені ст. 289 КАС України у десятиденний строк із дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський