Справа № 480/5969/21
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2021 р. Справа № 480/5969/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Черкаській області), в якій просив:
- зобов`язати ГУ ПФУ у Черкаській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії, подану ОСОБА_1 17 травня 2021 року та призначити ОСОБА_1 достроково пенсію за віком на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як особі з числа військовозобов`язаних, якій надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 31 травня 2021 року.
Свої вимоги мотивував тим, що має статус учасника бойових дій, достатній страховий стаж та досяг встановленого віку, а тому має право на признання дострокової пенсії за віком відповідно до ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні дострокової пенсії, у зв`язку з не підтвердженням статусу військовослужбовця або особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вважає, що оскаржуване рішення відповідачем прийнято всупереч вимогам чинного законодавства, а отже порушено його конституційне право на пенсію.
Ухвалою суду від 20.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач, не погодившись з позовними вимогами та вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, виходячи з того, що позивач отримав статус учасника бойових дій як працівник Збройних сил України, тобто на момент участі в антитерористичній операції та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях не мав статусу військовослужбовця, підстави для призначення позивачу пенсії відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2013 року №1058-ІY відсутні.
Також, представник відповідача у відзиві щодо стягнення судових витрат вказав, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до статей 134, 139 КАС України має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (ч.3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 №1025 від 09.12.2020 ОСОБА_1 як працівник Збройних Сил України безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період з 11.04.2017 по 12.07.2017 (а.с.7).
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 №1026 від 09.12.2020 ОСОБА_1 як працівник Збройних Сил України в період з 11 травня 2018 року по 15 жовтня 2018 року, з 04 вересня 2019 року по 19 березня 2020 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (а.с.8).
За наслідками участі у бойових діях ОСОБА_1 05.09.2017 було видане посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 (а.с.4).
Також позивачу 03.12.2020 Охтирським об`єднаним міським військовим комісаріатом видано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного №22/2020 (а.с.9).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.05.2021 звернувся у ГУ ПФУ у Чернігівській області із заявою про призначення пенсії відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України від 09 липня 2013 року №1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказане не заперечувалося відповідачем у відзиві.
При цьому, до заяви про призначення пенсії позивач, крім іншого, надав трудову книжку серії НОМЕР_3 (а.с.31-38) та довідки від 09.12.2020 № 1025 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції забезпечення її проведення і захисті незалежності суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.7), від 09.12.2020 № 1026 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення (а.с.8). Вказане також не заперечувалося відповідачем у відзиві.
Про прийняте рішення позивача повідомлено листом від 30.06.2021 (а.с.5).
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Наведеною нормою п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV визначено вичерпний перелік осіб, що мають право на призначення дострокової пенсії за віком, зокрема, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6; особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6; військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях за умови наявності стажу не менше 25 років та досягнення віку в 55 років для чоловіків.
Відповідач, відмовляючи спірним рішенням від 19.05.2021 у призначенні пенсії на підставі вищевказаного п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV, вказав, що таким пунктом не передбачено призначення дострокової пенсії працівникам Збройних Сил України.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 19 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Як встановлено судом та вказувалось вище, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 №1025 від 09.12.2020 ОСОБА_1 як працівник Збройних Сил України безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період з 11.04.2017 по 12.07.2017 (а.с.7).
Також, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 №1026 від 09.12.2020 ОСОБА_1 як працівник Збройних Сил України в період з 11 травня 2018 року по 15 жовтня 2018 року, з 04 вересня 2019 року по 19 березня 2020 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (а.с.8).
За наслідками участі у бойових діях ОСОБА_1 05.09.2017 було видане посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 (а.с.4).
Крім того, позивачу 03.12.2020 Охтирським об`єднаним міським військовим комісаріатом видано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного №22/2020 (а.с.9).
Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивачу надано статус учасника бойових дій як особі з числа резервістів і військовозобов`язаних відповідно до п. 19 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" .
При цьому, позивач має стаж роботи 35 років 4 місяці 26 днів, що визначається відповідачем у спірному рішенні та не заперечується у відзиві, що є достатнім для призначення дострокової пенсії за віком.
Таким чином, враховуючи, що позивач має статус учасника бойових дій, отриманий відповідно до пункту 19 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII, а також статус військовозобов`язаного, підтверджений тимчасовим посвідченням, виданим Охтирським об`єднаним міським військовим комісаріатом за №22/2020 (а.с.9), достатній стаж, необхідний для призначення пенсії, суд приходить до висновку, що підстави для відмови у призначенні дострокової пенсії за віком відсутні, у зв`язку з чим вважає необхідним визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 19.05.2021 та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 17.05.2021 та призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 17.05.2021 дострокову пенсію за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Щодо дати призначення пенсії, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Як встановлено судом, 55 років (вік, з якого призначається пенсія за п.4 ч.1 ст. 115 Закону №1058-ІV для чоловіків) позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 30.05.2021. Із заявою про призначення пенсії від 17.05.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Черкаській області до спливу трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Таким чином, суд визнає, що позивачу має бути призначена пенсія саме з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку з 31.05.2021.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення, суд, окрім іншого, має вирішити як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вказаних вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження) та суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19.
Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Безапалько Сергієм Васильовичем (далі - адвокат, Безпалько С.В.).
Адвокатом для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду було подано наступні документи: копію договору про надання правової допомоги від 25.06.2021, укладеного між адвокатом Безпальком С.В. та позивачем (а.с.13-14, далі - Договір), розрахункову квитанцію про сплату позивачем 3000грн. (а.с.12), ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с.15).
Згідно п.п.1.1, 1.2 Договору позивач доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. Безпосередньо предметом даного договору є надання правової допомоги у справі про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, а також в інших справах які можуть стосуватися Клієнта та виникати під час дії договору, протягом розгляду справ у судах України.
Згідно п.4.1, 4.3, 4.9 Договору отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. За надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін. Крім цього, сторони можуть домовитися про додатковий гонорар (премію), якщо для клієнта прийнято позитивне рішення. Позитивним результатом вважається також закінчення справи мировою угодою та залишення справи без розгляду за заявою іншої сторони у справі. Сторони погодили, що гонорар за цим договором складає 7000 грн.
Згідно детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, що є невід`ємним додатком до Договору (а.с.14зворот), адвокат виконав наступні роботи:
1) отримання (зняття копій), аналітичне ознайомлення (вивчення, перевірка на відповідність чинному законодавству України) документів від позивача;
2) аналіз чинного законодавства України з питань притягнення до адміністративної відповідальності;
3) встановлення (перевірка) наявності у позивача права на подання адміністративного позову про визнання протиправною бездіяльності, а також повноти матеріалів для обґрунтування вказаної вище позовної заяви відповідно до норм чинного законодавства України;
4) надання усної професійної (юридичної) консультації позивачу з питань правового регулювання визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії;
5) ознайомлення з судовими рішеннями з подібних правовідносин;
6) складання адміністративного позову про визнання протиправною бездіяльності;
7) підготовка до участі у судових засіданнях, участь у судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи, отримання доказів інші процесуальні дії.
Згідно квитанції позивачем було сплачено суму у розмірі 3000,00грн.
Дослідивши зміст поданих позивачем документів, суд відмічає, що перераховані в описі виконаних адвокатом робіт такі види послуг, як аналітичне ознайомлення (вивчення, перевірка на відповідність чинному законодавству України) документів від позивача; встановлення (перевірка) наявності у позивача права на подання адміністративного позову про визнання протиправною бездіяльності, а також повноти матеріалів для обґрунтування позовної заяви відповідно до норм чинного законодавства України; надання усної професійної (юридичної) консультації позивачу з питань правового регулювання визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії; ознайомлення з судовими рішеннями з подібних правовідносин не дають змоги визначити об`єм та кількість опрацьованих матеріалів, їх відношення до предмету спору, ступінь впливу на кінцевий результат, якого прагне досягти сторона при розгляді даної справи, та кількість витраченого часу на кожен вид робіт, при цьому даний вид послуг, може бути складовою витрат понесених під час складання позову, відповіді на відзив, тощо.
Щодо такого виду виконаних робіт, зазначених в описі, як підготовка до участі у судових засіданнях, участь у судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи, отримання доказів інші процесуальні дії, суд зауважує, що розгляд даної справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження б е з повідомлення учасників справи, що не вимагало від адвоката участі в судовому засіданні.
Щодо такого виду роботи як аналіз чинного законодавства України з питань притягнення до адміністративної відповідальності, суд зазначає, що вказане взагалі не є зрозумілим в аспекті розгляду даної справи, оскільки предметом спору не є питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Також, отримання (зняття копій) взагалі не є юридичною послугою, не потребує спеціальних професійних навичків, відповідно не підлягають відшкодуванню.
При цьому судом враховано, що сама по собі справа є не складною, а спірні правовідносини не новими у судовій практиці, а тому, підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу.
Таким чином, з урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, тому суд, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1500грн. за підготовку позовної заяви та відшкодувати цю суму позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.05.2021 та за результатами її розгляду призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 17.05.2021 дострокову пенсію за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області за рахунок бюджетний асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26.11.2021.

Суддя І.Г. Шевченко