Справа № 460/10235/21
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2021 року м. Рівне №460/10235/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в зарахуванні до трудового стажу для обчислення пенсії періоду роботи у ТОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» з 01.07.1998 року по 31.12.2003 року, у ТОВ фірмі «Гермес» з 01.03.1994 року по 30.06.2000 року, у ТОВ фірмі «Оазис-М» з 01.11.1998 року до 31.03.2000 року; 2) визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в частині неприйняття під час призначення пенсії довідки (вихідний №4 від 10.03.2021 року) про роботу у ТОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» з 01.07.1998 року по 31.12.2003 року, довідки від 01.12.2020 року про роботу у ТОВ фірмі «Гермес» з 01.03.1994 року по 30.06.2000 року, довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №1 (вихідний №13-п від 01.12.2020 року), виданої ТОВ фірмою «Оазис-М», довідки №1 про заробітну плату для обчислення пенсії (вихідний №1-п від 01.12.2020 року), виданої ТОВ фірмою «Гермес», довідки (вихідний №14-п від 01.01.2020 року) про роботу у ТОВ «Оазис-М» з 01.11.1998 року до 31.03.2000 року; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до трудового стажу для обчислення пенсії період роботи у ТОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» з 01.07.1998 року по 31.12.2003 року, у ТОВ фірмі «Гермес» з 01.03.1994 року по 30.06.2000 року, у ТОВ фірмі «Оазис-М» з 01.11.1998 року до 31.03.2000 року з 03.01.2021 року; 4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу довідку (вихідний №4 від 10.03.2021 року) про роботу у ТОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» з 01.07.1998 року по 31.12.2003 року, довідку від 01.12.2020 року про роботу у ТОВ фірмі «Гермес» з 01.03.1994 року по 30.06.2000 року, довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №1 (вихідний №13-п від 01.12.2020 року), видану ТОВ фірмою «Оазис-М», довідку №1 про заробітну плату для обчислення пенсії (вихідний №1-п від 01.12.2020 року), видану ТОВ фірмою «Гермес», довідку (вихідний №14-п від 01.01.2020 року) про роботу у ТОВ фірмі «Оазис-М» з 01.11.1998 року до 31.03.2000 року з 03.01.2021 року; 5) зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію за віком з врахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №1 виданої ТОВ фірмою «Оазис-М» за період з 01.01.1995 по 31.06.2000 роки (вихідний №13-п від 01.12.2020 року), довідки №1 про заробітну плату для обчислення пенсії виданої ТОВ фірмою «Гермес» за період з 01.01.1995 по 31.06.2000 роки (вихідний №1-п від 01.12.2020 року), починаючи з 03.01.2021 року.

За змістом позовної заяви вимоги позивача ґрунтуються на тому, що у січні 2021 року, після досягнення пенсійного віку, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 03 січня 2021 року позивачу згідно рішення відповідача №87 від 06 квітня 2021 року було призначено пенсію за віком та видано пенсійне посвідчення. Однак, при розрахунку пенсії не було враховано великий період трудового та страхового стажу, який підтверджується як записами в трудових книжках позивача, так і довідками про роботу та розмір заробітної плати з підприємств, де він свого часу працював.

Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки особа не може бути позбавлена права на пенсійне забезпечення у зв`язку з неналежним виконанням роботодавцем свого обов`язку щодо подання звітів, заповнення трудової книжки працівника чи зміною місцезнаходження підприємством. З огляду на вказане, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовував тим, що згідно з документами, доданими до заяви про призначення пенсії, у зв`язку з розбіжностями у періодах трудової діяльності та виправленнях у трудовій книжці, відсутності можливості проведення перевірки ТзОВ фірмою «Оазис-М», ТзОВ фірми «Гермес» та ТзОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий», періоди роботи на зазначених підприємствах на зараховано до страхового стажу та не підтверджені даними персоніфікованого обліку. Таким чином, відповідач вказує на відсутність підстав для врахування періодів роботи позивача у ТзОВ фірмі «Оазис-М», ТзОВ фірми «Гермес», ТзОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» та призначення пенсії позивачу з врахуванням таких періодів роботи, у зв`язку з чим просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі.

20 липня 2021 року позовна заява надійшла до суду.

26 липня 2021 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

09 вересня 2021 року позивачем було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог з доказом направлення її цінним листом з описом вкладення для відповідача.

24 вересня 2021 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини справи, встановлені судом:

02 січня 2021 року позивачу виповнилося 60 років.

03 січня 2021 року, відповідно до рішення №87 від 06 квітня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області позивачу було призначено пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 31 березня 2021 року позивачу було видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 .

Проте, при розрахунку пенсії позивачу не було враховано період трудового стажу (страхового стажу), який підтверджується як записами в трудових книжках, так і довідками про роботу та розмір заробітної плати з підприємств, де він працював. Оскільки пояснень про причини не зарахування частини стажу відповідач позивачу не надав, то останній звернувся до нього з метою надання пояснень про причини такого не зарахування. До звернення позивача було додано підтверджуючі стаж роботи документи.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 12 травня 2021 року та листом від 03 червня 2021 року в доповнення до листа від 12 травня 2021 року відповідач повідомив позивачу, що при призначені пенсії позивачу не було враховано заробітну плату за період з 1995 -2000 роки та періоди його роботи з 1994 -2021 роки, з мотивів, аналогічних наведеним у відзиві.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058), який набрав чинності 1 січня 2004 року.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №1058 передбачено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

В свою чергу, частиною другою статті 5 Закону № 1058 встановлено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами частини другої вказаної статті, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Також, частиною четвертою статті 24 Закону № 1058 встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон № 1058 набрав чинності 01 січня 2004 року, а тому періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 2004 року.

Відповідно до ст.40 Закону № 1058-ІV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ст. 41 Закону № 1058-ІV, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних вище норм права дозволяє прийти до висновку, що в разі відсутності в трудовій книжці необхідних записів або їх неправильному чи неточному оформленні за періоди роботи до 01 січня 2004 року, зарахування таких періодів роботи до страхового стажу здійснюється на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Як вказує відповідач в листах від 12.05.2021 року, від 03.06.2021 року №3213-3381/Ц-02/8-1700/21 та відзиві на позов, підставою для неврахування періоду роботи позивача у ТзОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» з 01.07.1998 року по 31.12.2003 року, у ТзОВ фірмі «Гермес» з 01.03.1994 року по 30.06.2000 року, у ТОВ фірмі «Оазис-М» з 01.11.1998 року до 31.03.2000 року слугувало те, що: 1) записи у трудовій книжці серії НОМЕР_3 (дата заповнення 01.09.1981 року) та дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_4 (дата заповнення 05.09.1981 року) різняться, зокрема містять відомості про різні періоди роботи на фірмі; 2) згідно довідки ТзОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» від 10.03.2021 року №4 позивач працював з 01.07.1998 року по 31.12.2003 року у вказаному товаристві, однак вказаний період не зазначений в трудових книжках та не підтверджений даними персоніфікованого обліку; 3) провести перевірку довідки про заробітну плату що видані ТзОВ фірмою «Оазис-М» від 01.12.2020 N 13-П, ТзОВ фірма «Гермес» від 01.12.2020 N 1-п та довідки ТзОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» неможливо.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, при звільненні працівника або службової особи всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесенні до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Як вбачається з матеріалів справи, в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Томашгородський кар`єр «Розовий» позивач працював інженером - технологом по сумісництву, з 01.07.1998 року (Наказ №42-к від 01.07.1998 року) по 31.12.2003 року (Наказ №56-к від 30.12.2003 року), що підтверджується довідкою виданою директором ТОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» - І.С. Латишом, вихідним номером №4 від 10 березня 2021 року. Вказана довідка була видана на підставі книги наказів за 1998 - 2003 роки та відомостей про нарахування заробітної плати за 1998-2003 роки.

Також в матеріалах справи міститься довідка №5 від 10.03.2021 року видана ТОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» позивачу, відповідно до якої згідно наказу №1 від 23.11.2010 року «Про реорганізацію підприємства ЗАТ «Томашгородський кар`єр «Розовий» перейменовано на ТзОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий».

Зазначені документи надавалися позивачем відповідачу для врахування їх при визначенні періоду роботи на даному підприємстві та врахуванні при визначенні стажу роботи на ньому.

Місцем трудової діяльності позивача на ТзОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» було селище міського типу Томашгород, вул. Заводська, будинок 1, Рокитнівського району Рівненської області. З часу припинення трудових відносин пройшло більше 20 років, а тому підприємство могло змінити фактичне місце здійснення господарської діяльності, що не є порушенням норм чинного законодавства та не може впливати на доведеність чи недоведеність наявності трудових відносин позивача з 1998 по 2003 роки.

З долученої до позову інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцем державної реєстрації вбачається що ТзОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» зареєстроване в селищі міського типу Томашгород, вул. Заводська, будинок 1, Рокитнівського району Рівненської області.

З огляду на це безпідставними є доводи відповідача, про неврахування поданих позивачем документів, що підтверджують трудову діяльність в ТзОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» з підстав неможливості провести перевірку даного підприємства у місці фактичного місцезнаходження. Інших доказів, які б свідчили, що відповідач вжив всіх необхідних заходів для виявлення реального місцезнаходження даного підприємства до відзиву додано не було.

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що підприємство на власний розсуд здійснює свою діяльність та відповідно звітується перед уповноваженим органами, а тому, оскільки в чинному законодавстві відсутні норми, які б дозволяли відмовити йому у зарахуванні до страхового стажу для обчислення пенсії періоду трудової діяльності у ТзОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» з підстав відсутності в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про сплату страхових внесків за період з 01.07.1998 року по 31.12.2003 рік, то суд вважає правову позицію відповідача в цій частині необґрунтованою.

З огляду на це відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні періоду роботи у ТзОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» до страхового стажу періоди роботи з 01.07.1998 року по 31.12.2003 рік для обчислення пенсії на підставі наказів та довідок що були видані вказаною юридичною особою.

Що стосується відмови відповідача у зарахуванні страхового стажу та визнання первинних документів, поданих позивачем як доказ роботи та нарахування заробітної плати в ТзОВ фірмі «Оазис-М» та ТзОВ фірмі «Гермес» суд зазначає наступне.

Період здійснення трудової діяльності позивача в ТзОВ фірмі «Гермес» на посаді комерційного директора за сумісництвом становить з 01.03.1994 року (Наказ про прийняття №1 від 01.03.1994 року) по 30.06.2000 року (Наказ про звільнення №5 від 30.06.2000 року). Вказана обставина вбачається з довідки ТзОВ фірми «Гермес» від 01.12.2020 року, до якої додавалася накази за 1994-2006 роки та відомості про нарахування заробітної плати за 1994 - 2000 роки. Підтвердженням нарахування та отримання заробітної плати позивачем є довідка №1 про заробітну плату для обчислення пенсії (вихідний №1-п від 01.12.2020 року) видана ТзОВ фірмою «Гермес», за підписом керівника Морозюка М.Ю. та розшифрування сум заробітних плат, на підставі особових рахунків з 01.01.1995 по 01.07.2000 роки. Вказані документи надавалися відповідачу про що він не заперечує.

Період здійснення трудової діяльності позивача в ТОВ фірмі «Оазис-М» на посаді директора з розвитку бізнесу за сумісництвом становить з 01.11.1998 року (наказ №25-к від 30.10.1998 року) до 31.03.2000 року (наказ №03-к від 31.03.2000 року). Вказане підтверджується також довідкою ТзОВ фірми «Оазис-М» вих. №14-п від 01.12.2020 року, до якої додавалася накази за 1994-2006 років та відомості про нарахування заробітної плати за 1994 - 2001 роки. Підтвердженням нарахування та отримання позивачем заробітної плати є довідка про заробітну плату для обчислення пенсії №1 (вихідний №14-п від 01.12.2020 року) видана ТзОВ фірмою «Оазис - М», за підписом керівника Морозюка М.Ю. та розшифрування сум заробітних плат, на підставі особових рахунків з 01.01.1995 по 01.07.2000 роки. Вказані документи також надавалися відповідачу про що відсутні його заперечення.

Відповідач зазначає, що перевірити вищезазначені факти не є можливим через неможливість проведення перевірки за місцезнаходженням вказаних підприємств. Також відповідач вказує, що дані по ТзОВ фірма «Гермес» відсутні, оскільки вказана організація не зареєстрована у Гощанському районі, хоча у довідці про заробітну плату ТзОВ фірма «Гермес» від 01.12.2020 року №1 - п вказана адреса: Гощанський район, с. Бабин, вул. Незалежності, 53 а.

Проте, з долучених позивачем до позову доказів, а саме виписок та інформаційних довідок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вбачається, що місцем державної реєстрації ТзОВ фірми «Оазис-М» є село Бабин, вул. Незалежності, будинок 53 А, Гощанського району Рівненської області, місцем реєстрації ТзОВ фірми «Гермес» є місто Рівне, вул. Чорновола, будинок 26, Рівненської області.

Як вбачається з обґрунтувань позову, ТзОВ фірма «Гермес» здійснює свою діяльність за адресою: село Бабин, вул. Незалежності, будинок 53 А, Гощанського району Рівненської області, хоча місцем її реєстрації є місто Рівне, вул. Чорновола, будинок 26, Рівненської області.

ТзОВ фірма «Оазис-М» та ТзОВ фірма «Гермес» зберігали всю документацію, що стосувалася її діяльності, за місцем здійснення їхньої господарської діяльності за адресою: село Бабин, вул. Незалежності, будинок 53 А, Гощанського району Рівненської області. Вказану обставину відповідач не заперечує. У зв`язку з пожежею, всі документи, в тому числі архівні документи, які знаходилися за цією адресою, 10.12.2020 року були знищені вогнем.

Вказана обставина, підтверджується довідкою ГУ ДСНС України у Рівненській області від 22.03.2021 року за №110 в якій зазначено, що неможливість проведення перевірки ТзОВ фірми «Оазис-М» та ТзОВ фірми «Гермес» пов`язана із пожежею в господарській будівлі, в якій зберігалися архівні документи зазначених юридичних осіб.

Таким чином, вина позивача у неможливості проведенні перевірки наданих ним документів через пожежу відсутня, що вказує на протиправність дій відповідача в частині відмови в зарахуванні до пенсії стажу роботи в ТзОВ фірмі «Оазис-М» та ТзОВ фірмі «Гермес».

Всі відомості про трудову діяльність позивача, про які зазначалося вище, внесені у вигляді відповідних записів до трудових книжок НОМЕР_4 з датою заповнення 05.09.1981 року (дублікат), НОМЕР_5 з датою заповнення 15.10.1988 року, НОМЕР_3 з датою заповнення 01.09.1981 року.

Хоча, відомості у наведених трудових книжках і містять неточності у вигляді розбіжностей у датах, проте відповідно до п.18 постанови Ради міністрів СРСР від 06 вересня 1973 року №656 "Про трудові книжки робочих та службовців" відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням керівника підприємства, установи, організації).

Аналогічний припис міститься в пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" - відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність. З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Нормативно - правовим актом України, як діючим на період роботи на вказаному підприємстві так і сучасним, на позивача не покладалося і не покладається обов`язку впливати на порядок ведення бухгалтерського обліку та податкової звітності, а також визначення місцезнаходження як архівних документів, так і самого підприємства.

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання відповідача, що до страхового стажу позивача не може бути зараховано періоди роботи, зазначені в його трудових, оскільки внесення записів в зазначену трудову книжку не відповідає Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (із змінами та доповненнями), чинної на дату заповнення трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Ця обставина не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Висновки, аналогічні за своїм змістом, містяться у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Доказів визнання у встановленому законом порядку недійсними, нечинними або такими, що внесені помилково записи в зазначених вище трудових книжках позивача та виданих йому ТзОВ фірмою «Оазис-М» та ТзОВ фірмою «Гермес» наказах та довідках - відсутні.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, суд вважає безпідставними твердження відповідача про відмову у врахуванні поданих позивачем первинних документів для зарахування трудового та страхового стажу, що підтверджують здійснення трудової діяльності в ТзОВ фірмі «Оазис-М» та ТзОВ фірмі «Гермес».

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо не зарахування до страхового та трудового стажу позивача періоду роботи з період роботи у ТОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» з 01.07.1998 року по 31.12.2003 року, у ТОВ фірмі «Гермес» з 01.03.1994 року по 30.06.2000 року, у ТОВ фірмі «Оазис-М» з 01.11.1998 року до 31.03.2000 року з 03.01.2021 року, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання таких дій протиправними та зобов`язання включити спірний період роботи до трудового та страхового стажу позивача належать до задоволення.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити повністю.

Однак, статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, в тому числі шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Статтею 245 КАС України також встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

За приписами пункту 10 частини другої статті 245 КАС України, в разі задоволення позову суд може прийняти рішення, застосувавши інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, сплачена сума судового збору в розмірі 908 грн відповідно до квитанції від 20 липня 2021 року № , оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в частині неприйняття під час призначення пенсії ОСОБА_1 , довідки (вихідний № 4 від 10 березня 2021 року) про роботу у ТОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» з 01 липня 1998 року по 31 березня 2000 року, довідки від 01 грудня 2020 року про роботу у ТОВ фірмі «Гермес» з 01 березня 1994 року по 30 червня 2000 року, довідки (вихідний №14-п від 01 грудня 2020 року) про роботу у ТОВ «Оазис-М» з 01 листопада 1998 року до 31 березня 2000 року та відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до трудового та страхового стажу для обчислення пенсії періоду роботи у ТОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» з 01 липня 1998 року по 31 грудня 2003 року, у ТОВ фірмі «Гермес» з 01 березня 1994 року по 30 червня 2000 року, у ТОВ фірмі «Оазис-М» з 01 листопада 1998 року до 31 березня 2000 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийняти довідку (вихідний № 4 від 10 березня 2021 року) про роботу у ТОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» з 01 липня 1998 року по 31 березня 2000 року, довідку від 01 грудня 2020 року про роботу у ТОВ фірмі «Гермес» з 01 березня 1994 року по 30 червня 2000 року, довідку (вихідний №14-п від 01 грудня 2020 року) про роботу у ТОВ «Оазис-М» з 01 листопада 1998 року до 31 березня 2000 року та зарахувати до трудового та страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення пенсії період роботи у ТОВ «Томашгородський кар`єр «Розовий» з 01 липня 1998 року по 31 грудня 2003 року, у ТОВ фірмі «Гермес» з 01 березня 1994 року по 30 червня 2000 року, у ТОВ фірмі «Оазис-М» з 01 листопада 1998 року до 31 березня 2000 року.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в частині неприйняття під час призначення пенсії ОСОБА_1 , довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 1 (вихідний № 13-п від 01 грудня 2020 року), виданої ТОВ фірмою «Оазис-М», довідки № 1 про заробітну плату для обчислення пенсії (вихідний № 1-п від 01 грудня 2020 року), виданої ТОВ фірмою «Гермес».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок з 03 січня 2021 року та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 з врахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 1, виданої ТОВ фірмою «Оазис-М» за період з 01 січня 1995 по 31 червня 2000 роки (вихідний № 13-п від 01 грудня 2020 року), довідки № 1 про заробітну плату для обчислення пенсії виданої ТОВ фірмою «Гермес» за період з 01 січня 1995 по 31 червня 2000 роки (вихідний № 1-п від 01 грудня 2020 року).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір в сумі 908грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 26 листопада 2021 року

Суддя Т.О. Комшелюк