Справа № 500/3976/21
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3976/21

16 листопада 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Хоміцька С.О.

представника позивача Кавійчик В.П.

представника відповідача Юркевич О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, скасування розпорядження від 11.06.2021 року №94-к " Про звільнення ОСОБА_1 ", зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Тернопільської обласної державної адміністрації (надалі, відповідач), в якому просив:

визнати протиправними дії Тернопільської обласної державної адміністрації щодо звільнення 14.06.2021 року з посади начальника управління туризму Тернопільської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 ;

скасувати Розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 11.06.2021 року №94-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

зобов`язати Тернопільську обласну державну адміністрацію поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління туризму Тернопільської обласної державної адміністрації;

стягнути з Тернопільської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній місячний заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував на посаді начальника управління туризму Тернопільської обласної державної адміністрації у відповідності до розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 04.08.2020 року № 116-к. Вказав, що 12.05.2021 року на виконання розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 29.03.2021 року №212/01.02-01 «Про структуру обласної державної адміністрації» у зв`язку із реорганізацією управління туризму Тернопільської обласної державної адміністрації шляхом злиття у Департамент культури та туризму Тернопільської обласної державної адміністрації попереджено про звільнення з посади начальника туризму Тернопільської обласної державної адміністрації ОСОБА_1 . Зазначив, що 11.06.2021 року, головою Тернопільської обласної державної адміністрації винесено розпорядження №94-к про звільнення позивача з посади начальника управління туризму Тернопільської обласної державної адміністрації на підставі пункту 1 частини першої ст.87 Закону України "Про державну службу". Позивач просить врахувати, що ні при попередженні про звільнення, ні при самому звільненні позивачу не пропонувалась жодна посада, згідно штатного розпису. Звернув увагу суду на тому, що 29.05.2019 року за Розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації №117з, позивачу оголошено подяку обласної державної адміністрації за сумлінну працю за сумлінну працю, високий професіоналізм, зразкове виконання службових обов`язків в органах виконавчої влади, високий професіоналізм та активну громадянську позицію, а також згідно Розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 22.06.2020 №83-з ОСОБА_1 нагороджено грамотою за сумлінну працю, високий професіоналізм, зразкове виконання службових обов`язків. За таких обставин, позивач просить задовольнити даний позов повністю.

Ухвалою суду від 14.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 26.07.2021 о 11:00 год.

26.07.2021 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 16.09.2021 о 11:00 год.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у структурі обласної державної адміністрації голова облдержадміністрації має право призначати лише заступників голови обласної державної адміністрації, керівника апарату та керівників структурних підрозділів зі статусом юридичних осіб публічного права. Просить врахувати, що призначення працівників на інші посади у структурі обласної державної адміністрації виходить за межі компетенції голови обласної адміністрації та належить до повноважень керівників державної служби у структурних підрозділах, яке реалізовується відповідним розпорядчим документом структурного підрозділу. Таким чином, вважає, що відповідачем, враховуючи норми чинного законодавства та у зв`язку з відсутністю вакантних посад, суб`єктом призначення на які є голова облдержадміністрації, та пропозицій щодо працевлаштування від керівників структурних підрозділів - керівників державної служби, правомірно прийнято розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 11.06.2021 року №94-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління туризму обласної державної адміністрації на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу». Відтак, просить відмовити у задоволенні даного позову повністю.

16.09.2021 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 28.09.2021 о 09:30 год.

28.09.2021 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 18.10.2021 о 10:00 год.

18.10.2021 у відкритому судовому засіданні постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Також, оголошено перерву у підготовчому провадженні до 12.11.2021 о 10:00 год.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив аналогічні доводи, що і в позовній заяві. Додатково зазначив, на день попередження про звільнення позивача 12.05.2021 в Тернопільській обласній державній адміністрації було 5 вакантних посад, на день звільнення 14.06.2021 було 2 вакантних посади, які, на думку позивача, відповідач повинен запропонувати позивачу. Звернув увагу суду на тому, що жодна з вказаних посад не була зайнята на день повідомлення про вивільнення позивача з 12.05.2021, так як на такі посади оголошено конкурс. То ж позивач вважає, що ці посади є вільні, тобто до дня укладення з працівником трудового договору посада залишається вакантною. На думку позивача, щодо 2 вакантних посад, на яких працювали керівники на підставі контракту і укладених додаткових угод, такі додаткові угоди і розпорядження про звільнення працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинені з порушенням законодавства.

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив аналогічні доводи, що і у відзиві на позовну заяву. Крім цього, зазначив, що наведені позивачем правові позиції Верховного Суду України не можуть застосовуватись, оскільки в даних випадках спірні правовідносини не є подібними та виникли до набрання чинності Закону України від 09 листопада 2017 року № 2190-VIII «Про внесення змін до деяких законів України що окремих питань проходження державної служби». Просить врахувати, що призначення позивача на вказані посади було можливі лише за результатами участі у конкурсі, натомість позивач у жодному із ці конкурсів участі не брав, відповідну заяву на участь у конкурсі не подавав.

12.11.2021 у відкритому судовому засіданні постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 16.11.2021 о 14:30 год.

16.11.2021 у відкритому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю з мотивів, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позову повністю з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебував на державній службі на посаді начальника управління туризму Тернопільської обласної державної адміністрації у відповідності до розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 04.08.2020 року № 116-к, що підтверджуються записом у трудовій книжці від 06.08.2020 №25.

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 29 березня 2021 року №212/01.02-01 утворено у структурі обласної державної адміністрації Департамент культури та туризму Тернопільської обласної державної адміністрації, реорганізувавши шляхом злиття управління культури Тернопільської обласної державної адміністрації, управління туризму Тернопільської обласної державної адміністрації та управління з питань внутрішньої політики, релігій та національностей Тернопільської обласної державної адміністрації.

12 травня 2021 р. позивача повідомлено про можливе вивільнення на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу».

Після цього, 11.06.2021 Головою Тернопільської обласної державної адміністрації прийнято розпорядження №94-к, яким ОСОБА_1 звільнено з 14.06.2021 з посади начальника управління туризму Тернопільської обласної державної адміністрації у зв`язку із реорганізацією цього управління на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу", розпорядження голови обласної державної адміністрації від 29.03.2021 №212/01.02-01 "Про структуру обласної державної адміністрації".

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означ що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під часреалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначено Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби - зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2021 року у справі № 560/3763/20.

Крім цього, Верховний Суд акцентує увагу, що законодавством, що регулює спірні правовідносини передбачено, що державний службовець з урахуванням його професійної підготовки професійних компетентностей може бути переведений без обов`язково проведення конкурсу. При цьому, законодавством не покладено на роботодавців безальтернативного обов`язку щодо такого переведення працівника (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2021 року у справі № 380/932/20).

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, урегульовані Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" (у подальшому наводиться в редакції , яка діяла на час виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (частина друга статті 1 Закону № 889).

За змістом пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Згідно частини третьої ст.87 Закону України "Про державну службу", суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Водночас, відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Частиною четвертою статті 40 Кодексу законів про працю України передбачено, що особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49- 2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Беручи до уваги наведені положення Закону України «Про державну службу» та Кодексу законів про працю України, суд дійшов висновку, що звільнення з державної служби з підстав скорочення чисельності або штату працівників, ліквідації чи реорганізації державного органу допускається та є правомірним лише у випадку, коли неможливо запропонувати особі іншу рівноцінну посаду або перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (посаду державної служби) у цьому державному органі.

Відповідно до статті 42 Кодексу законів про працю України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10)працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Вирішуючи даний спір по суті, суд приймає до уваги твердження відповідача щодо того, що за результатами порівняльного аналізу продуктивності праці кваліфікації керівників структурних підрозділів ОДА, які перебувають у процесі реорганізації у порівнянні з іншими керівниками встановлено нижчу окремими показниками продуктивність праці ОСОБА_1 , найменший загальний стаж роботи, стаж державної служби, стаж роботи на посаді, а також щодо того, що переважним правом на залишення на роботі згідно вимог статті 42 Кодексу законів про працю України ОСОБА_1 не користується, до категорій осіб, заборона звільнення яких встановлено законодавством не відноситься.

Доказів наявності зазначених вище обставин судом не здобуто та учасниками справи суду не подано.

Крім цього, Законом України від 09.11.2017 № 2190-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань проходження державної служби», який набрав чинності 15 листопада 2017 р., посади голів місцевих державних адміністрацій віднесено до політичних посад та виведено з категорій посад державної служби.

Таким чином, розмежовано посади голови місцевої державної адміністрації та керівника державної служби.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», голови місцевих державних адміністрацій призначають на посади та звільняють з посад: своїх заступників; керівників структурних підрозділів відповідно до статей 10 та 11 цього Закону; керівників апаратів місцевих державних адміністрацій. Відповідно до статті 11 цього ж закону керівники структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій зі статусом юридичних осіб публічного права здійснюють визначені Законом України «Про державну службу» повноваження керівника державної служби у цих структурних підрозділах. Згідно з частиною четвертою статті 44 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» керівник апарату місцевої державної адміністрації організовує його роботу, забезпечує підготовку матеріалів на розгляд голови місцевої державної адміністрації, організовує доведення розпоряджень голови місцевої державної адміністрації до виконавців, здійснює визначені Законом України "Про державну службу" повноваження керівника державної служби в апараті місцевої державної адміністрації та її структурних підрозділах (крім структурних підрозділів зі статусом юридичних осіб публічного права).

Згідно статті 17 Закону України «Про державну службу» повноваження керівника державної служби у місцевих державних адміністраціях здійснюють: керівник апарату - в апараті місцевої державної адміністрації та її структурних підрозділах (крім структурних підрозділів зі статусом юридичних осіб публічного права); керівник структурного підрозділу зі статусом юридичної особи публічного права - у такому підрозділі.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну службу» рішення про призначення на посади державної служби категорії "Б", які здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах, приймається суб`єктом призначення, визначеним законом.

За змістом статті 6 Закону України «Про державну службу» категорія "Б" - це зокрема посади керівників державної служби у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що у структурі обласної державної адміністрації голова облдержадміністрації має право призначати лише заступників голови обласної державної адміністрації, керівника апарату та керівників структурних підрозділів зі статусом юридичних осіб публічного права.

Відтак, суд вважає, що призначення працівників на інші посади у структурі обласної державної адміністрації виходить за межі компетенції голови обласної адміністрації та належить до повноважень керівників державної служби у структурних підрозділах, яке реалізовується відповідним розпорядчим документом структурного підрозділу.

Крім цього, з матеріалів справи слідує, що в період з 29.03.2021 по 14.06.2021 було оголошено конкурс на посади, зайняті по добору, згідно з графіком оголошення та проведення конкурсів на зайняття вакантних посад державної служби категорії "Б", затвердженого головою обласної державної адміністрації.

Так, суд зазначає, що згідно пункту 1 частини Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби», конкурси на посади, що обіймають особи, з якими до набрання чинності ці Законом укладені контракти про проходження державної служби на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, оголошуються протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом відповідно до черговості укладення контрактів про проходження державної служби на відповідні посади.

Згідно пункту 2 частини другої Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України що відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби інших питань державної служби» контракти про проходження державної служби на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, укладені до набрання чинності цим Законом, діють до призначення на посаду державної служби особи за результатами конкурсу, але не більше дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом.

Поряд з цим, Національним агентством України з питань державної служби надано роз`яснення від 12 березня 2021 року № 130 «Щодо внесення змін до контрактів про проходження державної служби період дії карантину відповідно до Закону України від 23 лютого 2021 № 1285-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби», в яких зазначено про необхідність внесення змін; контрактів про проходження державної служби на період дії карантину, в частині строку дії таких контрактів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що призначення позивача на вказані посади було можливі лише за результатами участі у конкурсі, натомість позивач у жодному із цих конкурсів участі не брав, відповідну заяву на участь у конкурсі не подавав.

Поряд з цим, суд зазначає, що ст.22 Закону України «Про державну службу» передбачає, що з метою добору осіб, здатних професійно виконувати посадові обов`язки, проводиться конкурс на зайняття посади державної служби (далі - конкурс) відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби (далі - Порядок проведення конкурсу), що затверджується Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 23 Закону України «Про державну службу», інформація про вакантну посаду державної служби оприлюднюється на офіційних вебсайтах державного органу, в якому проводиться конкурс, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державі політику у сфері державної служби, відповідно до цього Закону і Порядку проведення конкурсу.

Рішення про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії «А» приймає суб`єкт призначення, на вакантні посади державної служби категорій «Б» і «В» - керівник державної служби відповідно до цього Закону.

Суб`єкт призначення або керівник державної служби забезпечує оприлюднення та передачу центральному органу виконавчої влади, в забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері держави служби, наказу (розпорядження) про оголошення конкурсу та його умови електронній формі не пізніше наступного робочого дня з дня підписані відповідного наказу (розпорядження).

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування реалізує державну політику у сфері державної служби, здійснює перевірку наказу (розпорядження) про оголошення конкурсу та його умови і відповідність вимогам законодавства з питань державної служби і в разі відсутності зауважень узагальнює подану інформацію та не пізніше наступного робочого дня з дня їх надходження розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

У разі невідповідності наказу (розпорядження) про оголошення конкурсу та його умови вимогам законодавства з питань державної служби центральні орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державі політику у сфері державної служби, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження наказу (розпорядження) повідомляє про це відповідному суб`єкт призначення або керівнику державної служби для приведення його відповідність із законодавством.

В ході розгляду справи судом встановлено, що розпорядження відповідача про проведення конкурсів, умови їх проведення були у передбачений законом спосіб оприлюднені на Єдиному порталі вакансій державної служби.

Належних, достатніх, допустимих доказів оскарження розпоряджень відповідача про проведення відповідних конкурсів чи їх скасування, учасникам справи суду не подано та судом не здобуто.

Відтак, суд вважає, що позивач не був позбавлений можливості брати участь у конкурсі на зайняття вакантних посад у передбачений законом спосіб.

Аналізуючи наведені вище правові норми у їх системному зв`язку та враховуючи встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд вважає, що приймаючи оскаржуване у справі розпорядження на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а розпорядження відповідача щодо звільнення позивача відповідає встановленій чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством процедурі звільнення працівника, а тому відсутні підстави для його скасування та відповідно поновлення позивачки на займаній посаді.

Крім того, враховуючи похідний характер позовних вимог про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд вважає, що вони також не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 26 листопада 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Тернопільська обласна державна адміністрація (місцезнаходження: вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль,46021 код ЄДРПОУ/РНОКПП: 00022622).

Головуюча суддя Дерех Н.В.