Справа № 147/1027/21
Суддя: Натальчук О. А.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/1027/21
Провадження № 2-а/147/16/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року смт.Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Натальчук О.А.,

із секретарем Свистун А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Долі Валерія Володимировича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

27.09.2021 р. до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій він просить скасувати постанову серії БАА №798796 від 27.07.2021 р., закрити справу про адміністративне правопорушення у відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України та стягнути з Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області на його користь понесені судові витрати. Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку для подання адміністративного позову.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 27.07.2021 року інспектором СРПП відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Доля В.В. було винесено постанову серії БАА №798796 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, а дії інспектора при її винесенні є протиправними.

Зазначив, що 27.07.2021 року у вечірній час доби він їхав по вул. Мічуріна в селі Капустини Гайсинського району Вінницької області, керуючи трактором МТЗ-80, д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому до трактора був причеплений причіп ПСЄ - 12,5, д.н.з. НОМЕР_2 , технічні характеристики якого повністю відповідають встановленим нормам, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . На вказаному причепі, в нижній його частині містився державний номерний знак НОМЕР_4 . ОСОБА_1 зупинили співробітники поліції, які стояли на обочині проїжджої частини. Після зупинки, на його запитання щодо причини зупинки поліцейський, який представився, інспектором СРПП відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, капітаном поліції Когутовським С.А., сказав, що з метою перевірки документів та попросив надати водійське посвідчення та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і причепа. Позивач надав інспектору для огляду ведійське посвідчення серії НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу трактора МТЗ-80, д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_6 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу причепа ПСЄ - 12,5 серії НОМЕР_3 , які потім просив повернути.

Інспектор Когутовський С.А., взявши в руки вказані документи, сказав щоб ОСОБА_1 йшов за ним до службового автомобіля. Відповідач сфотографував документи на мобільний телефон. Після чого він передав документи: водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію трактора та причепа та сказав, що позивач може їхати далі. Інспектор СРПП відділення поліції №2 Доля В.В. взагалі не звертався до нього та з ним не спілкувався. В подальшому, не довіряючи інспектору поліції, так як ОСОБА_1 хвилювало питання, для чого інспектор поліції фотографував документи, звернувся до адвоката, щоб отримати відповідь на вказане питання. Адвокат Новак Д.М. направив адвокатські запити до органу поліції. 20.09.2021 року йому надійшла відповідь з копією постанови серії БАА №798796 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, тобто за буксування причепу, на якому відсутні номерні знаки. Проте, це не відповідає дійсності.

Разом з тим, до оскаржуваної постанови не додано жодних доказів у справі про адміністративне правопорушення, передбачених ст.251 КУпАП, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не дає достатньо підстав для впевненого і переконливого висновку щодо доведеності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 6 ст. 121 КУпАП, оскільки відсутні беззаперечні докази саме для встановлення факту буксування ОСОБА_1 причепу, на якому відсутні номерні знаки.

Викладені обставини в постанові спростовуються як наявними документами на причіп, так і фото-таблицею та свідченнями свідка ОСОБА_2 , який був на місці події та бачив і чув, що відбувалося.

Таким чином, встановлені обставини та відсутність взагалі доказів у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, а отже, інспектор СРПП відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Доля В.В., як суб`єкт владних повноважень, прийняв необґрунтоване рішення без урахування та встановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Просив скасувати постанову серії БАА №798796 від 27.07.2021 р. та закрити справу про адміністративне правопорушення, у відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України. Стягнути з Головного управління національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_3 усі судові витрати.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 28.09.2021 р. задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку оскарження постанови, поновлено строк, відкрито провадження по даній справі, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

05.11.2021 р. від Головного управління національної поліції у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено про невизнання позовної заяви ОСОБА_1 та вважають її безпідставною та необґрунтованою. Зазначено, що суспільні відносин у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання, регулює ЗУ «Про дорожній рух». Згідно з ч.5 ст.14 даного Закону, учасники дорожнього руху повинні знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху. Вважають, що оскаржувана постанова серії БАА №798796 від 27.07.2021 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесена інспектором СРПП відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Долею В.В. є правомірною та законною, оскільки останній виявив те, що 27.07.2021 р. о 21.59 год. позивач, керуючи трактором МТЗ-80, д.н.з. НОМЕР_1 , буксирував причіп на якому відсутній номерний знак, чим порушив вимоги ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП.

Також ГУНП у Вінницькій області наголошує, що стягнення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП, накладено інспектором СРПП ВП №2 у межах наданих йому повноважень і лише під час виконання службових обов`язків та були здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства України та зафіксовані у постанові серії БАА №798796 від 27.07.2021 р. Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на правничу допомогу зазначили, що визначаючи розмір відшкодування витрат, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір гонорару має бути не більшим, ніж достатньо для відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Вказана адміністративна справа розглядається в порядку спрощеного провадження, що в свою чергу свідчить про неспівмірність заявленого гонорару. В задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі (а.с. 53-59).

16.11.2021 р. від представника позивача, адвоката Новака Д.М., надійшла відповідь на відзив Головного управління НП у Вінницькій області, яка обґрунтована тим, що вимоги до форми, змісту та порядку подання відзиву на позовну заяву визначені ст. 162 КАС України. Згідно з ч. 4 ст. 162 КАС України, до відзиву додаються, зокрема, докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також докази надіслання відзиву іншим учасникам провадження.

Однак, в порушення ч. 4 ст. 162 КАС України, докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача не відповідають вимогам визначеним в ч. 1 ст. ст. 73, 75; ч. 1 ст. 76, ч. 2 ст. 94 КАС України та ДСТУ 4163-2003 "Вимоги до оформлення документів", затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 55 від 17.04.2003 р., адже вони не завірені належним способом. До відзиву ГУНП у Вінницької області не надано належних документів, які б підтверджували повноваження Бешелея І. на здійснення самопредставництва відповідного органу державної влади. Окремо наголошував, що імперативною ч. 9 ст. 79 КАС України визначено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Матеріали судової справи №147/1027/21 не містять доказів, які підтверджували би отримання, відповідно до ст. 129 КАСУ, вищезазначеного відзиву. Отже, суд, згідно ч. 9 ст. 79 КАС України, не має права брати вказаний відзив до уваги. Також зазначив, що в постанові серії БАА №798796 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутні відомості щодо будь-яких доказів правопорушення та роз`яснення йому прав, що вказує на невідповідність постанови вимогам ст. 283, 284 КУпАП. 26.04.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, зазначеними в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Їх не зазначення у постанові, а також не відображення роз`яснення права ОСОБА_1 , призводить до недотримання вимог ст. ст. 283, 284 КУпАП. Вказав, що ВС/КАС у постанові від 26.04.2018 року по справі №338/1/17 (провадження №К/9901/15804/18) зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. У даному випадку для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки. Проте, як встановлено та підтверджується матеріалами справи, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано. В самій постанові, в графі «До постанови додаються», в якій, як правило, зазначаються докази правопорушення, на вказано жодного доказу. Отже, є помилковими посилання відповідача на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення (а.с.71-73).

Позивач у судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справ без його участі та участі позивача. Позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач - інспектор СРПП відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Доля В.В. у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких клопотань не заявляв.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання у зв`язку з неявкою всіх учасників справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Положеннями ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративне правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, в тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП).

Як вбачається з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА №798796; дата розгляду 27.07.2021; місце розгляду справи - село Капустяни, вул.Мічуріна; особа, яка розглянула справу - поліцейський СРПП ВП №2 Гайсинського РУП Доля В.В; особа, щодо якої розглянута справа - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: 27.07.2021 р. о 21 год. 50 хв. в селі Капустяни по вул.Мічуріна, водій ОСОБА_1 , керував трактором МТЗ-80, д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом, на якому був відсутній номерний знак, чим порушив п.п.2.9 В ПДР України. До ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у розмірі 850,00 грн. (а.с.16).

Згідно 2.9. (в) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака.

Крім того, із ч. 6 ст. 121 КУпАП вбачається, що відповідальність настає за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака.

Законність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору в цій справі.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, у справі № 357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 4 статті 70 КАС України передбачено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В адміністративному позові позивач не заперечує, що в місці, час та дату, зазначені в оскаржуваній постанові, він керував вказаним транспортним засобом, а саме трактором з причіпом, та був зупинений працівниками поліції.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу став встановлений відповідачем факт здійснення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Згідно зі ст.73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем - інспекторм СРПП ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Долею В., не було подано, ані відзив на позов в межах строку наданого судом, ані будь-яких належних та допустимих доказів, щодо правомірності тверджень зазначених в постанові (пояснень свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо).

Щодо відзиву представника Головного управління національної поліції у Вінницькій області від 04.11.2021 р. №400/26-2021, суд вважає за необхідне зазначити, що у ньому містяться лише загальні посилання на статті КУпАП та ЗУ «Про дорожній рух».

При цьому, суд зауважує, що посилання на обставини, викладені в постанові серії БАА №798796 від 27.07.2021 року, як на беззаперечний доказ вчинення позивачем правопорушення є недостатнім, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Жодних інших належних та допустимих доказів законності оскаржуваної постанови представником відповідача не надано.

Також суд звертає увагу на те, що ухвалою суду від 28.09.2021 р. запропоновано відповідачам з урахуванням особливостей розгляду справ даної категорії, визначених ст. 286 Кодексу, до 20.10.2021 р. подати до суду відзив на адміністративний позов разом з усіма письмовими та електронними докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову до суду з підтвердженням направлення позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.

Вищезазначену ухвалу суду, судову повістку, позовну заяву та додані до неї документи було направлено на адресу ГУНП у Вінницькій області 29.09.2021 р. за вихідним 147/1027/21/4513/2021.

Документи по даній адміністративній справі було отримано 30.09.2021 р. представником відповідача - "Вітюк", що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.34).

Відзив на позовну заяву від Головного управління НП у Вінницькій області було надіслано до суду лише 05.11.2021 р., тобто з порушенням строків, визначених в ухвалі суду. Клопотань про поновлення строку на подання відзиву до суду не надходило.

Із урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачами не підтверджено належними та допустимими доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП.

Окрім того, суд ставиться критично до відеозапису з поясненнями свідка ОСОБА_2 , який просив долучити адвокат Новак Д.М., оскільки даний свідок був допитаний адвокатом в порушення вимог ст.212 КАС України. Тобто, ОСОБА_2 не був допитаний безпосередньо в судовому засіданні, не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань, а тому даний доказ не може бути визнаний належним та допустимим.

Також суд критично оцінює посилання представника позивача на ту обставину, що до відзиву ГУНП у Вінницької області не надано належних документів, які б підтверджували повноваження Бешелея І. на здійснення самопредставництва відповідного органу державної влади, оскільки в матеріалах справи міститься копія довіреності №118 від 04.01.2021 ()дійсна до 30.11.2023) та виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань які були подані разом із відзивом, який було підписано електронно-цифровим підписом уповноваженої особи.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Із врахуванням вище викладеного, а також того, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна бути обґрунтованою, тобто адміністративне стягнення повинно відповідати матеріалам справи про адміністративне правопорушення, тому суд вважає, що накладення на позивача адміністративного стягнення було здійснено необґрунтовано і без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідачами не підтверджено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та її вирішення відбувалися в точній відповідності з законом та з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приймаючи оспорюване рішення відповідач порушив порядок його прийняття, визначений діючим законодавством, а тому оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, оскільки прийняте не на підставі та не у спосіб визначений Конституцією та законами України, а тому суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог статті 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №15 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача.

За таких обставин суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення підлягає до задоволення, шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, частина друга статті 44-3, стаття 89, частина друга статті 1061, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123,124-1,125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128, 129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1,частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140,статті 148, 151,частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161,164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177,частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

З системного аналізу вказаних норм, суд дійшов висновку, що, розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 6 ст. 121 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.

Отже, відповідні працівники органів поліції, зокрема інспектор СРПП відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Доля В.В. не може виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч. 1 ст. 121 КУпАП

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16а.

Згідно з положенням частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки інспектор поліції Доля В.В. є посадовою особою ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, тому судовий збір у розмірі 454 грн. належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Щодо стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, при вирішуючи питання обґрунтованості заявленого клопотання про відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із критеріїв обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат на правову допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати за надання професійної правничої допомоги.

На підтвердження судових витрат до суду подано: договір про надання професійної правничої допомоги від 20.08.2021 р., акт приймання-передачі наданих послуг від 01.11.2021 р. та копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 18.10.2021 на суму 7000 грн.

Відповідно до п. 4.2 Договору про надання професійної правничої допомоги, загальна вартість послуг встановлена у фіксованому розмірі - 7000 грн. у суді першої інстанції.

Відповідно до акту виконаних робіт, адвокатом Новаком Д.М. було надано правничу допомогу у наступному обсязі:

1)попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин;

2)вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, вивчення судової практики;

3)підготовка та складання адміністративного позову;

4)підготовка та складання процесуальних документів;

5)збір доказів: отримання пояснень свідка ОСОБА_2 та їх відеозапис;

6)участь в судових засіданнях.

Загальна сума витрат 7000,00 грн.

Однак суд не повною мірою погоджується з аргументами представника позивача.

Зокрема, консультація, аналіз документів справи та складання, оформлення, позовної заяви на 5 сторінках, вочевидь не вимагали від адвоката значного часу для виконання вищезазначених дій.

Разом з тим, вивчення, аналіз документів справи та вивчення судової практики не є видами адвокатських (юридичних) послуг, перелік яких визначений статтею 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Вказана послуга носять не правовий, а організаційно-технічний характер, не належать до витрат на професійну правничу допомогу, а тому відшкодуванню не підлягає.

Крім цього, у відзиві на позов представник відповідача зазначив, що вважає заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу явно завищеним та неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг.

Однак суд таке твердження не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В даному випадку представником відповідача не надано суду доказів, які б підтверджували неспівмірність таких витрат. За таких обставин, відповідач не довів завищення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу.

Суд, розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_1 на правову допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування даних витрат в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31.07.2020 року у справі №301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 72, 73, 77, 241-243, 245, 250, 255, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Долі Валерія Володимировича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити .

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №798796 від 27.07.2021 р. про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 850 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.6 ст. 121 КУпАП, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА №798796 від 27.07.2021 р., закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного Управління Національної поліції України у Вінницької області (місце знаходження: м.Вінниця, вул.Театральна, 10, ) на користь ОСОБА_1 судові витрати при оплаті судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні та 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень витрат на правничу професійну допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Відповідач: інспектор СРПП ВП № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Доля Валерій Володимирович, адреса: Вінницька область, Гайсинський район, смт. Тростянець, вул. Соборна, 102.

Відповідач - Головного Управління Національної поліції України у Вінницької області, адреса місцезнаходження: місто Вінниця, вул.Театральна, 10, .

Повний текст рішення виготовлено 29.11.2021 р.

Суддя: О.А. Натальчук