Справа № 540/6687/21
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 р. м. ХерсонСправа № 540/6687/21

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Варняк С.О., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" щодо не виплати ОСОБА_1 в день її звільнення грошової компенсації за неотримане речове майно;

- стягнути з державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 14755,33 грн.;

- стягнути з Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.12.2019 року по 16.09.2021 року в розмірі 167012,50 грн.

Ухвалою від 08.11.2021 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків шляхом надання мотивованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та документу про сплату судового збору у сумі 1817,68 грн.

На виконання ухвали суду представником позивача надано до заяву, у якій просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити даний строк. На вимогу ухвали суду від 08.11.2021 року представник позивача зазначає, що 04.10.2021 року ухвалою суду у справі № 540/5352/21 повернуто позовну заяву з усіма додатками та оригіналом квитанції про сплату судового збору. В цій же ухвалі зазначено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду. Даним правом позивачка вирішила скористатися. Щодо поновлення пропущення строку звернення до суду, представник позивача зазначає, що при звільненні позивачу не виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно, хоча остання подавала рапорт відносно цього питання. Позивач чекала добровільного виконання відповідачем своїх зобов`язань. Лише, коли надійшла офіційна відповідь на адвокатський запит (02.09.2021 року) позивачу стало відомо, яка саме сума грошової компенсації за неотримане речове майно підлягає виплаті, та дізналася, що державна установа "Херсонський слідчий ізолятор" не виплатить компенсацію за неотримане речове майно у зв`язку із відсутністю фінансування. Таким чином, отримавши відповідь 02.09.2021 року, позивач дізналася про порушення свого права.

Вирішуючи подану заяву, суддя виходить з такого.

Згідно даних програмного комплексу "Діловодство спеціалізованого суду" квитанція від 19.09.2021 року № 3 додана ОСОБА_1 при зверненні до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в адміністративній справі № 540/5352/21.

Згідно ч.1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Отже, в разі відсутності пільг щодо сплати судового збору Законом України "Про судовий збір" передбачено обов`язок сплати судового збору у встановлених розмірах та порядку за подання кожного окремого позову, а тому судовий збір, сплачений за подання одного адміністративного позову не може слугувати сплатою судового збору за подання іншого адміністративного позову, в тому числі поданого тим самим позивачем до того самого суду.

Крім того, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено можливість повернення сплаченої суми судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Тобто, законодавством встановлено чіткий порядок повернення сплаченої суми судового збору.

Разом з тим, використання вже сплаченої суми судового збору за подачу одного позову при поданні іншого не передбачено законодавством та є порушенням порядку сплати судового збору.

Квитанція від 19.09.2021 року № 3 на суму 1817,69 грн. є підтвердженням сплати судового збору за подання ОСОБА_1 адміністративного позову в адміністративній справі № 540/5352/21 та не може бути підтвердженням сплати судового збору за подання іншого адміністративного позову, в тому числі в адміністративній справі № 540/6687/21.

Таким чином, судовий збір за подання даного адміністративного позову вважається не сплаченим.

Позивачем на виконання ухвали суду не надано документ про сплату судового збору.

Крім того, суддя зазначає, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із невиплатою грошової компенсації за неотримане речове майно.

Тобто, за характером спірних правовідносин та їх суб`єктним складом даний спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби.

Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Згідно ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений ч.5 ст.122 КАС України.

Як вбачається з позовної заяви, 18.12.2019 року ОСОБА_1 звільнено зі служби за власним бажанням. Однак, при звільненні відповідачем не було виплачено компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Позивач вказала, що з метою виплати компенсації вартості речового майна, 25.08.2021 року через свого представника адвоката Лютікову О.С. звернулася до ДУ "Херсонський слідчий ізолятор" із адвокатським запитом.

Листом відповідача від 02.09.2021 року № 24/9/2-3930/Кр позивача повідомлено про причини невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно.

З позовною заявою про оскарження бездіяльності Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" щодо невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно в день її звільнення та стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно, середнього заробітку за час розрахунку при звільненні за період з 21.12.2019 р. по 16.09.2021 р., ОСОБА_1 звернулась вперше 16.09.2021 року, вдруге 01.11.2021 року, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 5 ст.122 КАС України.

Суддя наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереробними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 р. по справі № 240/12017/19, зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом визначеного законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Тому, отримання позивачем листа відповідача від 02.09.2021 року у відповідь на адвокатський запит не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в цьому випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 1 рік і 8 місяців від тоді, коли на її думку мав місце факт порушення прав.

Крім того, Верховний Суд у своєму рішенні, зокрема від 08.08.2019 р. у справі № 127/13736/16-а зазначив, що "незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Поважними ж причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами."

Крім того, суддя зазначає, що компенсація вартості неотриманого речового майна за своєю правовою природою не входить у структуру грошового забезпечення військовослужбовця. Тому не підлягає застосуванню ч.2 ст.233 КЗпП України, якою передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, позивачем зазначено такі ж самі обставини, яким було надано оцінку при залишенні позовної заяви без руху.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що причини пропуску строку звернення до суду є неповажними.

Згідно з приписами п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, суддя приходить до висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись ч. 4 ст. 169, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії разом з доданими документами повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.О. Варняк