Справа № 640/8717/21
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року м. Київ № 640/8717/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Покровського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Покровського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просив:

- зняти арешт, накладений постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №52078677 від 02.09.2016 державного виконавця Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщук В.В. на все майно, що належить ОСОБА_1 , арештованого в межах виконавчого провадження №52078677, на підставі виконавчого листа №1/754/6/13, виданого 02.06.2016 Деснянським районним судом міста Києва;

- зобов`язати уповноважену особу Оболонського районного відділ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) виключити відомості про боржника - ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників;

- зняти арешт, накладений постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №52063856 від 26.08.2016 державного виконавця Покровського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Чорної Н.Д. на все майно, що належить ОСОБА_1 , арештованого в межах виконавчого провадження №52063856, на підставі виконавчого листа №1/754/6/13, виданого 02.06.2016 Деснянським районним судом міста Києва;

- зобов`язати уповноважену особу Покровського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виключити відомості про боржника - ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачами протиправно не знято арешти, накладені в рамках виконавчих проваджень № 52078677, 52063856 відкритих на підставі виконавчого листа №1/754/6/13, виданого 02.06.2016 Деснянським районним судом міста Києва.

Ухвалою суду від 27.04.2021 відкрито провадження в адміністративній справі №640/8717/21, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідачі правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались.

17 травня 2021 року до суду від Оболонського районного відділ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надійшов лист №49578 від 12.05.2021 в якому зазначено про неможливість надання копій матеріалів виконавчого провадження, у зв`язку з закінченням строку зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву.

24 травня 2021 року до суду від Покровського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в якій вказано про неможливість надання копій матеріалів виконавчого провадження, у зв`язку з закінченням строку зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву. Розгляд справи відповідач просив здійснювати без його участі, а результат розгляду справи залишив на розсуд суду.

У судовому засіданні призначеному на 13.05.2021 під час вступного слова представник Позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідачі, явки представників не забезпечили, повідомленні про день, час та місце судового розгляду належним чином. Судом поставлено на обговорення питання щодо продовження розгляду справи в порядку письмового провадження, на що представник позивача не заперечив, в результаті чого судом ухвалено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень (ВП - спецпідрозділ) від 16.07.2020 виконавче провадження № 52078677 за виконавчим листом №1/754/6/13 від 02.06.2016 виданим Деснянським районним судом м.Києва про конфіскацію на користь держави всього майна, яке є особистою власністю боржника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) відкрито 02.09.2016.

В той же день, головним державним виконавцем Полішук В.В. звернено стягнення на майно боржника, а саме прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

25 листопада 2016 року головним державним виконавцем Поліщук В.В. відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 606-XIV), повернуто виконавчий документ стягувачу, з правом його повторного пред`явлення до виконання у встановлений строк.

Разом з чим, із заяви Покровського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 12.05.2021 №17.22-24/2254 вбачається, що згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділі перебувало виконавче провадження №52063856 з примусового виконання виконавчого листа №1/754/6/13, виданого 02.06.2016 Деснянський районним судом м. Києва про конфіскацію на користь держави всього майна, яке є особистою власністю боржника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Виконавче провадження №52063856 відкрито 26 серпня 2016 року, тією ж датою прийнято постанову про звернення стягнення на майно боржника з подальшою її реєстрацією в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (номер запису про обтяження:16143813).

04 жовтня 2016 року відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закон № 606-XIV виконавче провадження №52063856 було завершене, виконавчий документ повернуто стягувачу, з правом його повторного пред`явлення до виконання у встановлений строк.

У контексті викладеного суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 6, абз. 2 ч. 2 ст. 11, ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 17, ч.ч. 1, 2 ст. 25, ч.ч. 1-5 ст. 52, ч.ч. 1-4 ст. 57, 64 Закону №606-XIV, в редакції станом на час прийняття вказаної вище постанови про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи.

Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Майно, що підлягає конфіскації, вилучається.

Реалізація конфіскованого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

Порядок подальшого розпорядження конфіскованим майном, не реалізованим у порядку, визначеному статтею 62 цього Закону, та майном, яке не підлягає реалізації, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищезазначені норми, суд приходить до висновку, що в межах спірних правовідносин державні виконавці були уповноважені на прийняття постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Крім того, з наявної в матеріалах справи інформації вбачається, що виконавчі документи повернуто стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закон № 606-XIV, тобто у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Разом з тим, ч. 5 ст. 47 Закон № 606-XIV передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Виходячи з того, що в межах спірних правовідносин має місце повернення виконавчого документа стягувачу, суд приходить до висновку, що приймаючи постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у державного виконавця був відсутній обов`язок зняти арешт, накладений на майно боржника (позивача) постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.08.2016 №52063856 та від 02.09.2016 №52078677.

Однак, приписами статті 22 Закону № 606-XIV встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.3 ст. 23 Закону № 606-XIV у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Враховуючи з викладено суд приходить до висновку, що строк пред`явлення виконавчих листів сплинув, оскільки згідно з наявної в матеріалах справи інформації постановами державних виконавців від 04.10.2016 та від 25.11.2016 виконавчі документи повернуто стягувачу, а строк їх пред`явлення складав один рік.

Крім того, п. 6 ч. 1 ст. 49 Закон № 606-XIV визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

У той же час, суд звертає увагу, що 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), а Закон №606-ХІV, у свою чергу, втратив чинність (крім статті четвертої, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності Законом 1404-VIII).

При цьому, відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 59 Закон № 1404-VІІІ, в редакції станом на час прийняття даного судового рішення, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1 2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Позивачем не доведено наявності обставин щодо накладення арешту в межах вказаних виконавчих проваджень саме згідно постанов про відкриття виконавчого провадження, проте наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються обставини прийняття державними виконавцями постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Враховуючи вищезазначене, зокрема, зважаючи на те, що строк пред`явлення до виконання виконавчого документа закінчився (протилежного не доведено), виконавчі провадження ВП № 52078677 та ВП №52063856, в межах яких прийнято постанови про накладення спірного арешту та заборони на відчуження майна позивача, знищено, а тому відсутні правові підстави для наявності заборони позивачу розпоряджатися своїм майном, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що належним та достатнім способом захисту порушених прав та інтересів позивача є зобов`язання відповідачів зняти арешти з майна позивача, накладені постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.09.2016 у виконавчому провадженні №52078677 та від 26.08.2016 у виконавчому провадженні №52063856.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання виключити відомості про нього з Єдиного реєстру боржників, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

У зв`язку з тим, що Законом № 606-XIV не передбачався порядок внесення інформації до Єдиного реєстру боржників, а виконавчі дії підлягають завершенню у порядку, що діяв до набрання чинності Закону № 1404-VIII, суд вважає вимоги позивача про виключення відомостей про нього з Єдиного реєстру боржників необґрунтованими.

Водночас, зі змісту статті 9 Закон № 1404-VIII вбачається, що Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 9).

Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 Закону № 1404-VIII чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів (частина сьома статті 9).

Аналогічні норми визначені і у пункті 6 розділу X Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року №2432/5.

Суд зауважує, що стаття 40 Закону № 1404-VIII та Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження не передбачають виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей про боржника у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, як то має місце в рамках даної ситуації.

За наслідками розгляду даного спору судом встановлено, що відповідач діяв у відповідності з положеннями Закону № 606-XIV, а також і на даний час ч. 1 ст. 40 Закону № 1404-VIII не встановлено обов`язку щодо виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей про боржника у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу з таких підстав.

Таким чином, відповідачами не допущено протиправної бездіяльності щодо виключення відомостей про позивача з Єдиного реєстру боржників, а відтак позовні вимоги в цій частині є такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Як зазначено відповідачем та не заперечується позивачем, у зв`язку зі сплином терміну зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву, матеріали зазначеного виконавчого провадження знищено, у зв`язку з чим суд ухвалює рішення на підставі доказів наявних у матеріалах справи.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зняття арештів з майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, відмовити частині позовних вимог про зобов`язання виключити відомості з Єдиного реєстру боржників.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Як вбачається з наявних у матеріалах справи платіжних доручень № 60946 від 30.03.2021 та №66358 ід 20.04.2021 позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у сумі 3632,00 гривень. Відтак, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів солідарно по 908,00 гривень.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Покровського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Зняти арешт, накладений постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №52078677 від 02.09.2016 року державного виконавця Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщук В.В. на все майно, що належить ОСОБА_1 , арештованого в межах виконавчого провадження №52078677, на підставі виконавчого листа №1/754/6/13, виданого 02.06.2016 року Деснянським районним судом міста Києва.

3. Зняти арешт, накладений постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №52063856 від 26.08.2016 року державного виконавця Покровського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Чорної Н.Д. на все майно, що належить ОСОБА_1 , арештованого в межах виконавчого провадження №52063856, на підставі виконавчого листа №1/754/6/13, виданого 02.06.2016 року Деснянським районним судом міста Києва.

4. В іншій частині позову - відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Покровського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач: Оболонський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (04212, м. Київ, вул. М.Тимошенка, 2-Д, ).

Відповідач: Покровський міський відділ Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (53300, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Центральна, 18, ).

Суддя В.І. Келеберда