Справа № 211/5461/21
Суддя: Середня Н. Г.
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/5461/21
Провадження № 2-а/211/64/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 листопада 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Середньої Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Бехало В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача Державної екологічної інспекції Придніпровського округу та просить суд визнати незаконною та скасувати постанову від 18.08.2021 № 211666 про притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на суттєве порушення процесуальних норм. В обґрунтування вимог зазначив, що відповідачем в період з 12.08.2021 по 18.08.2021 на підставі наказу про проведення планової перевірки від 30.07.2021 № 1252 направлення на перевірку від 30.07.2021 № 4-971-22 проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «Лінксервіс КР». В результаті здійснення планового заходу 18.08.2021 інспекцією було складено акт за № 308/2.2/21, який ТОВ «Лінксервіс КР» буде оскаржувати, оскільки висновки інспекції необґрунтовані та безпідставні. 18 серпня 2021 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Придніпровського округу Білим О.В. відносно нього, позивача, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 211666, якою визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 78 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136,00 грн. Відповідно до тексту постанови, державний інспектор, розглянувши протокол та вислухавши осіб, що брали участь у розгляді справи, встановив, що позивач працюючи на посаді директора ТОВ «Лінксервіс КР» порушив порядок здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферу, відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел утворення викидів, а саме зварювальні інвертори ВДІ-220Р. Інвентаризація джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферу на підприємстві не проведена. Однак протокол від 17.08.2021 № 211666, на підстав якого винесена оскаржувана постанова, складений без його участі та не були йому вручені. Йому невідомий зміст протоколу, жодних пояснень ним не надавалось у зв`язку з необізнаністю суті порушень, розгляд справи відбувся за його відсутності, оскільки посадові особи відповідача не сповістили його про місце та час розгляду справи, а тому він був позбавлений можливості бути присутнім на судовому засіданні, заявляти клопотання, давати пояснення, тощо. Вказані порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності є суттєвими, оскільки фактично обмежили можливість його повноцінно приймати участь у розгляді даної справи, захищати свої права та інтереси, користуватися професійною правничою допомогою. Крім того, аналіз чинного законодавства свідчить про те, що отримувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами необхідно суб`єктами господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин, які справляють негативний влив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища. В постанові відсутня належна мотивація прийнятого рішення, оскільки постанова фактично містить лише перелік порушень екологічного законодавства, які були виявлені на підприємстві під час перевірки, а у чому саме полягає його вина у цих порушеннях, як директора ТОВ «Лінксервіс КР», що призвела до виникнення та існування цих порушення, у постанові не зазначено, форма його вини (умисна, необережна) не вказана, тобто суб`єктивна сторона правопорушення посадовою особою при винесенні постанови не конкретизована. При винесенні постанови не з`ясовані та не зазначені обставини, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність позивача, дані про його майновий стан. До того ж відповідачем не надано доказів того, що ТОВ «Лінксервіс КР», директором якого він є, у своїй діяльності здійснює викиди забруднюючих речовин, що справляють негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища. Відповідачем не було вчинено відповідних дій щодо відбору проб та інструментально-лабораторних вимірювань для з`ясування здійснення ним викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Інвертори ВДІ 220Р не використовувались та не використовуються підприємством в господарській діяльності, що підтверджується бухгалтерською довідкою від 26.08.2021, з якої вбачається, що у лютому-березні 2019 року бухгалтерією допущено помилку під час відображення в обліку зварювальний інвертор ВДІ-220Р» та «зварювальний інвертор ВДІ220» замість рахунку 281 (товари) було відображено на рах. 104 (основні засоби). Протягом всього періоду вищевказана продукція не використовувалась в господарській діяльності, не амортизувалась та була реалізована 02.08.2021, що підтверджується рахунком № КР-0845 від 02.08.2021 та видатковою накладною № КР-0246 від 02.08.2021. Інвертори ВДІ 220Р не є стаціонарним джерелом викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, тому у ТОВ «Лінксервіс КР» відсутній обов`язок на отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Зазначив, що у постанові зазначено про наслідки несплати ОСОБА_2 штрафу, в той час як до відповідальності притягується ОСОБА_1 . Тому просить задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу направлено рекомендованим поштовим відправленням на виконання ухвали суду від 05.10.2021, до суду надійшов відзив на позов Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).

В обґрунтування відзиву зазначено, що згідно з інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Лінксервіс КР» провадить наступні види діяльності: 33.20 Установлення та монтаж машин і устаткування (основний); 45:31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування у цих сферах; 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового значення. В ході перевірки було встановлено та зафіксовано актом перевірки № 308/2.2/21 від 18.08.2021 у розділі опис виявлених порушень законодавства про те, що підприємством не ведеться контроль за викидами забруднюючих речовин від пересувних джерел, інвентаризація джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферу на підприємстві не проведена. При проведенні перевірки встановлено, що ТОВ «Лінксервіс» використовує обладнання, яке є джерелами утворення викидів, а саме зварювальні інвертори ВДІ-220Р. Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від вищезазначених джерел утворення відсутній, контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, розрахунок податкового зобов`язання з екологічного податку, що справляється за викиди в атмосферне повітря, не здійснюється, вищевикладене є порушенням ст..ст. 10, 11, 17,24 закону України «Про охорону атмосферного повітря». Заперечують щодо висновків позивача про порушення процедури при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення з огляду на те, що наявні на думку позивача процедурні порушення з боку державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища не спростовують факту вчинення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на такі викиди. Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 23.04.2020 по справі № 813/1790/18. Інформація про намір позивача оскаржувати акт № 308/2.2/21 від 18.08.2021 не може бути покладена в основу судового рішення, оскільки акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а також відповідно до частини 4 статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження у адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову. Щодо доводів позивача стосовно необізнаності його про зміст протоколу, то дані судження не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки протокол № 211666 від 17.08.2021 підписано ОСОБА_1 без зауважень. У зазначеному протоколі також зазначено про дату та час проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення. Щодо обмеження на думку позивача його у праві на правовий захист, то зі змісту позовної заяви не вбачається за можливе встановити яких дій було вжито позивачем на підтвердження зазначеного наміру. Щодо судження позивача про протиправність постанови через не вчинення інструментально-лабораторних вимірювань та аналізу викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, то орган державного нагляду не є уповноваженим на здійснення вимірювань складу та властивостей забруднюючих речовин в атмосферне повітря під час проведення заходів державного нагляду (контролю), оскільки відповідно до п. 4 Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою КМУ від 13.03.2002 № 302, суб`єкт господарювання для розроблення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, може залучати установи, організації та заклади, яким Міндовкілля надає право на розроблення цих документів. Тому просять в задоволенні вимог відмовити.

В обґрунтування відповіді на відзив представником позивача викладені мотиви аналогічні зазначеним в тексті позовної заяви. Доповнено, що диспозиція правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 78 КУпАП є банкетною та за відсутності посилання відповідача у протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові на пункт статей 10 та 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» не дає можливостей встановити, яке саме порушення позивач вчинив, а отже вказані документи складені з грубим порушенням ст..ст. 256, 283 КУПАП.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, 18 серпня 2021 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Придніпровського округу винесено постанову За № 211666 про накладення адміністративного стягнення, яким визнано директора ТОВ «Лінксервіс КР» ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 78 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 136,00 грн. (а.с. 17 - копія постанови).

В обґрунтування постанови державним інспектором зазначено, що ОСОБА_1 працюючи на посаді ТОВ «Лінксервіс КР» вчинив порушення: ст.. 20» Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст..ст. 10,11 закону України «Про охорону атмосферного повітря» тим, що при проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України згідно річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2021 рік, затвердженого наказом Держекоінспекції України від 27.11.2020 № 454 та наказу Державної екологічної інспекції Придніпровського округу від 30.07.2021 № 1252 встановлено: порушення порядку здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферу, відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел утворення викидів, а саме зварювальні інвертори ВДІ-220Р. Інвентаризація джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферу на підприємстві не проведена.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Нормами частини другої статті 70 КАС України встановлено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами першою, другою статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Згідно частини першої статті 78 КУпАП, викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади або недодержання вимог, передбачених наданим дозволом, інші порушення порядку здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря або перевищення технологічних нормативів допустимого викиду забруднюючих речовин та нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел під час експлуатації технологічного устаткування, споруд і об`єктів - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від п`яти до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом статті 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» № 2707-XII від 16.10.1992 року (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) забруднення атмосферного повітря - змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.

Відповідно до частин п`ятої-шостої статті 11 вказаного Закону викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

До першої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об`єкти, які не належать до першої і другої груп.

Порядок проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 302.

Відповідно до п. 2 цього Порядку дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам - підприємцям (далі - суб`єкт господарювання) експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що отримувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами необхідно суб`єктам господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин, що мають негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.

Таким чином, для встановлення дотримання позивачем наведених вимог Закону України «Про охорону атмосферного повітря» № 2707-XII від 16.10.1992 року, відповідач при проведенні перевірки зобов`язаний був визначити, які об`єкти експлуатує підприємство, директором якого виступає позивач, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, що мають негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища; зазначити найменування об`єктів, які експлуатуються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Закон України «Про охорону атмосферного повітря» № 2707-XII (далі Закон № 2707-XII ) спрямований на збереження та відновлення природного стану атмосферного повітря, створення сприятливих умов для життєдіяльності, забезпечення екологічної безпеки та запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище. Цей Закон визначає правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря, яке є одним з основних життєво важливих елементів навколишнього природного середовища.

Статтею 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин, у тому числі забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин.

Статтею 11 Закону № 2707 визначено, що для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік забруднюючих речовин переглядається Кабінетом Міністрів України не менше одного разу на п`ять років за пропозицією центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

За поданням обласних, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища і центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, органи місцевого самоврядування з урахуванням особливостей екологічної ситуації регіону, населеного пункту можуть додатково встановлювати перелік забруднюючих речовин, за якими здійснюється регулювання їх викидів на відповідній території.

За поданням обласних, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища і центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, органи місцевого самоврядування, у разі перевищення нормативів екологічної безпеки, на відповідній території затверджують відповідно до закону програми оздоровлення атмосферного повітря, здійснюють заходи щодо зменшення забруднення атмосферного повітря.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

З наведеного вбачається, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 1.15.5 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої Наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №7 від 10.02.1995 року (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 березня 1995 р. за № 61/597) стаціонарне джерело забруднення атмосфери - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об`єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу.

Пунктом 2 Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 13.03.2002 визначено, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб`єкт господарювання) експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Отже, отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря є обов`язковою умовою для провадження діяльності підприємствами, цехами, агрегатами, установками або іншими нерухомими об`єктами, яка пов`язана із надходженням в атмосферне повітря речовин хімічного або біологічного походження, що мають або можуть мати негативний вплив на здоров`я людини і стан навколишнього природного середовища.

Згідно зі ст. 12 Закону № 2707 господарська чи інші види діяльності, пов`язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.

Отже, експлуатація джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря заборонена приписами наведеного Закону.

Як встановлено судом та не заперечується позивачем, на балансі ТОВ «Лінксервіс» знаходилось обладнання - зварювальний інвертор ВДІ-220, яке є джерелом утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Проте, відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ТОВ «Лінксервіс» отримано не було.

Посилання позивача на ненадання відповідачем доказів щодо підтвердження наявності викидів забруднюючих речовин у певних обсягах є безпідставним, оскільки розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин лежить у площині повноважень суб`єкта підприємницької діяльності, який здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Подальша реалізація вказаного обладнання лише підтверджує його користування позивачем у власній господарській діяльності.

Посилання позивачана на помилку бугалтерії щодо відображення у звітності вказаного обладнання замість рахунку 281 (товари) в рахунку 104 (основні засоби), суд вважає таким, що спростовується відомостями про реєстрацію КВЕДів товариства, серед яких не має такого, що відображав би купівлю-продаж вказаного обладнання, як товару.

Доводи позивача, що контролюючим органом не доведено здійснення викидів забруднюючих речовин при використанні зазначеного вище обладнання, є безпідставними, оскільки відповідача в межах цієї справи не повинен доводити конкретний розмір таких викидів, так як здійснення експлуатації цього обладнання без наявності відповідного дозволу є підставою для винесення постанови незалежно від обсягів викидів.

За таких обставин, з огляду на характер діяльності позивача та об`єктів стаціонарних джерел, суд вважає доведеним факт використання їх у господарській діяльності позивача, і викиди від таких стаціонарних джерел мають негативний вплив на атмосферне повітря.

Крім того, згідно з наданою до суду копією протоколу про адміністративне правопорушення № 211666 від 17 серпня 2021 року, він складався в присутності ОСОБА_1 , в якому зазначено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що позивачем не спростовано. Другий екземпляр протоколу позивачем отримано, що теж підтверджується його підписом, тому суд не приймає до уваги порушення відповідачем процедури розгляду справи з огляду на викладене.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 77, 134, 139, 243-246,286 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 18.08.2021 № 211666 винесену державним інспектором з охорони навколишнього середовища Придніпровського округу Білим Олегом Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 78 КупАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду з дня вручення повного рішення суду.

Повний текс рішення суду складено 26.11.2021

Суддя Н.Г.Середня