Справа № 500/2498/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 500/2498/21 пров. № А/857/19628/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Ільченко А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року(головуючий суддя Дерех Н.В., м.Тернопіль, в порядку письмового провадження) у справі № 500/2498/21 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасувати постанови, -

В С Т А НО В И В:

30 квітня 2021 року (згідно штампу на поштовому конверті) Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося в суд першої інстанції з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській обл. Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), в якому просило скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 15.04.2021 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн у виконавчому провадженні ВП №63594085.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що вважає постанову державного виконавця про накладення штрафу від 15.04.2021 такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивачем в грудні виконано рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 за №500/1139/20 шляхом нарахування коштів. Просить врахувати, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач покликається на відсутність підстав для відповідальності Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у виконавчому провадженні №63594085, щодо виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 у справі №500/1139/20, оскільки позивач здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2021. Нарахована доплата підвищення до пенсії облікована у реєстрі рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Разом з тим, не проведено виплату вищезазначеної доплати з підстав відсутності бюджетного фінансування. Відтак, судове рішення в частині виплати грошових коштів невиконано через поважні причини, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, що не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин та у даному випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів, а постанова старшого державного виконавця прийнята передчасно, отже наявні підстави для визнання її протиправною та скасування.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому в задоволенні апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить відмовити в повному обсязі. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, в порядку встановленому статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що відповідно до частини 2 статті 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України та статті 230 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 у справі №500/1139/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо ненарахування та невиплати з 17.07.2018 підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII, що дорівнює одній мінімальній заробітній платі (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII, що дорівнює одній мінімальній заробітній платі (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2020 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року у справі № 500/1139/20

04.11.2020 Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII, що дорівнює одній мінімальній заробітній платі (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

12.11.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження ВП №63594085 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа та зазначено про обов`язок боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 20000 грн.

Постанова про відкриття виконавчого провадження №63594085 від 12.11.2020 боржником не оскаржувалась.

Також, встановлено, що станом на 29.12.2020 інформація щодо виконання виконавчого листа № 500/1139/20 від 04.11.2020 виданого Тернопільським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-ХІІ, що дорівнює одній мінімальній заробітній платі (згідно із законом про Державний бюджет на відповідний рік) у державну виконавчу службу не надходила.

Зважаючи на вищезазначене, 29.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1139/20 та вимоги державного виконавця від 27.11.2020. Одночасно зобов`язано боржника протягом 10 робочих днів виконати рішення суду, про що негайно повідомити (з наданням підтверджуючих документів) державного виконавця Відділу та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

10.02.2021 на адресу Відділу надійшло повідомлення ГУ ПФ України в Тернопільській області № 1900-0802- 5/3736 від 08.02.2021, з якого встановлено, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 у справі № 500/1139/20 здійснено нарахування як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796- XII, що дорівнює одній мінімальній заробітній платі (згідно із законом про Державний бюджет на відповідний рік).

Однак, виконавчим листом № 500/1139/20 від 04.11.2020 виданим Тернопільським окружним адміністративним судом зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ, що дорівнює одній мінімальній заробітній платі (згідно із законом про Державний бюджет на відповідний рік).

Як слідує з матеріалів справи, станом на 12.04.2021 інформація щодо виконання виконавчого листа №500/1139/20, виданого 04.11.2020 Тернопільським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-ХІІ, що дорівнює одній мінімальній заробітній платі (згідно із законом про Державний бюджет на відповідний рік) в повному обсязі на адресу Відділу не надходила.

Таким чином, 15.04.2021 Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн. ВП №63594085 щодо примусового виконання виконавчого листа №500/1139/20, виданого 04.11.2020 Тернопільським окружним адміністративним судом.

Крім цього, 15.04.2021 державним виконавцем вчинено подання № 4110/04.1-24 від 15.04.2021 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Не погоджуючись з прийнятою приватним виконавцем постановою про накладення штрафу від 15.04.2021 у виконавчому провадженні ВП №63594085, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що під час розгляду справи не надано жодних доказів виконання позивачем у повному обсязі рішення суду, щодо якого здійснюється примусове виконання у спірному виконавчому провадженні, а поважних причин невиконання рішення не встановлено. Таким чином, позивачем не доведено підстав які б свідчили, що спірна постанова прийнята без дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Частиною першою статті 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з частиною другою та четвертою статті 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2, ч.4 ст.18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У випадку встановлення державним виконавцем факту невиконання боржником - юридичною особою рішення суду без поважних причин, він наділений повноваженнями щодо винесення постанови про накладення на такого боржника штрафу.

Згідно з частиною першою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Стаття 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз зазначеного вказує на те, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм України «Про виконавче провадження» можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Крім цього, встановлення таких обставин як: - невиконання судового рішення; - наявність поважних причин такого невиконання, необхідно здійснювати в кожному конкретному випадку індивідуально. Обов`язок з`ясування цих обставин покладено на державного виконавця.

Відтак, невиконання боржником рішення суду - тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Зазначене відповідає правовій позиції яка висловлена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року по справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року по справі №686/22631/17, від 07 листопада 2019 року по справі № 420/70/19.

Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішення суду було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року «Про погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішення суду».

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

З матеріалів справи вбачається, що 15.04.2021 керуючись вимогами статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено оскаржувану постанову про накладення на боржника повторного штрафу в розмірі 10200 грн.

Поряд з цим, встановлено, що на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 10.02.2021 надійшло повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1900-0802-5/3736 від 08 лютого 2021 року про те, що виплата доплат буде проведена після виділення коштів на ці витрати. Зазначено, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» по програмі 2506080 передбачено 195,3 млрд. гривень. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2021 рік, який згідно з пп. 1-1 п. 14 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України затверджується Кабінетом Міністрів України в місячний термін після набрання чинності законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Крім цього, позивачем на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 у справі №500/1139/20 нараховано доплату до пенсії за період з 17.07.2018 по 31.12.2020 та здійснено нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонерові, що проживає на території радіоактивного забруднення з 01.01.2021 (а.с.91-92).

Також, як зазначило Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахована ним доплата підвищення до пенсії облікована у Реєстрі судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Таким чином, враховуючи встановленні обставини справи колегія суддів вважає, що відсутні підстави стверджувати про те, що позивачем виконано рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 500/1139/20 не у повному обсязі з його вини, фактично виплата не здійснена з підстав відсутності бюджетного фінансування.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в його постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 754/3105/17, від 07 листопада 2019 року у справі №420/70/19, від 21 травня 2020 року у справі № 310/6910/16-а, від 19 серпня 2020 року у справі №140/784/19, в яких касаційний суд неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів не вбачає факту невиконання позивачем рішення суду без поважних причин, оскільки матеріалами справи стверджується факт вчинення позивачем дій на виконання рішення суду.

Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини уваги, не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо правомірності оскарженої постанови відповідача, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позов задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, вищезазначені обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду та прийняття постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі № 500/2498/21, - скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 15 квітня 2021 року про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн, у виконавчому провадженні ВП №63594085.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 26 листопада 2021 проку