Справа № 569/5846/21
Суддя: Тимощук О. Я.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/5846/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчука О.Б.,

за участю представника позивача Гожого М.С.,

представника відповідача Пастущенко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці Держмитслужби України про визнання протиправною та скасування постанови № 0710/20400/20 від 17.03.2021 року в справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з адміністративним позовом до Поліської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил № 0710/20400/20 від 17.03.2021 року.

Вважає, що оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил підлягає скасуванню, оскільки прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України, а висновки митного органу не відповідають фактичним обставинам справи.

01.06.2021 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому митний орган просить відмовити з задоволенні адміністративного позову повністю.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21.10.2021 року залучено Рівненську митницю як правонаступника первісного відповідача замість Поліської митниці Держмитслужби України по справі.

Представник позивача Гожий М.С. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю, просить їх задоволити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Пастущенко Н.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить відмовити в їх задоволенні, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши думку представника позивача Гожого М.С., представника відповідача Пастущенко Н.А., дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою першого заступника начальника Поліської митниці Держмитслужби України Іванова Івана Івановича №0710/20400/20 від 17 березня 2021 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в розмірі 15 976, 68 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 23.03.2020 року декларантом ТОВ «Голден-Брокс» ОСОБА_1 на підставі договору декларування від 18.03.2020 року б/н, з метою митного оформлення та випуску у вільний обіг легкового автомобіля марки - JAGUAR, модель - XF, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2016 року, модельний рік виготовлення 2016 року, подано в Поліську митницю Держмитслужби електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA204020/2020/214205.

Для митного оформлення легкового автомобіля марки - JAGUAR, модель - XF, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , подано наступні товаросупровідні документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 31.12.2019 року, документ купівлі-продажу (Invoice) № 6042-3 від 21.01.2020 року, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA205020/2020/405185 від 21.03.2020 року.

В описі графи 31 митної декларації типу ІМ40ДЕ № UA204020/2020/214205, декларантом ОСОБА_1 заявлено наступну інформацію про товар: «Легковий автомобіль, бувший у використанні, марки - JAGUAR, модель - XF, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2016р., модельний рік виготовлення - 2016р., об`єм двигуна - 2995смЗ, тип пального - бензин, номер двигуна - немає даних, тип кузова - седан, загальна кількість місць включаючи місце водія - 5, колісна формула 4x2, призначений для доріг загального користування».

У той же час, за інформацією ТОВ «Віннер Імпортс Україна ЛТД» від 13.10.2020 року № 2081 встановлено, що календарний рік виготовлення легкового автомобіля марки JAGUAR, модель XF, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 .

Службовою запискою управління адміністрування митних платежів, митної вартості та класифікації товарів Поліської митниці Держмитслужби від 22.10.2020 року №7.13-15/вн.-36/4007 проінформовано, що різниця митних платежів станом на день подання митної декларації складає 5 325,56 грн.

На підставі вищевказаного митним органом було зроблено висновок про те, що декларантом ОСОБА_1 вчинено дії спрямовані на зменшення розміру сплати митних платежів в сумі 5 325,56 грн.

Суд не погоджується із вказаними висновками митного органу, із огляду на наступне.

Наявні в матеріалах справи копії документів, що подавались до митного оформлення, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 31.12.2019 року, документ купівлі-продажу (Invoice) № 6042-3 від 21.01.2020 року; ідентифікаційна таблиця на кузові транспортного засобу; акт про проведення огляду (переогляду) товарів №UA205020/2020/405185 від 21.03.2020 року; Експертна довідка №200318/007 від 18 березня 2020 року, вказують на рік виготовлення транспортного засобу JAGUAR XF (VIN- НОМЕР_1 ) 2016.

На підставі поданих документів декларантом було подано митну декларацію та сплачено митні платежі відповідно до даних, які наявні у первинних документах на транспортний засіб.

Судом встановлено, що на момент подачі митної декларації IM40ЕЕ №UA204020/2020/214205 (23.03.2020 року), ні декларант ( ОСОБА_2 ) ні митний орган (Поліська митниця Держмитслужби) не володіли жодними документами, які б свідчили про рік виготовлення автомобіля JAGUAR XF VIN- НОМЕР_1 , відмінний від 2016 року.

Частиною 1 ст. 352 МК України передбачено, що під час проведення перевірок посадові особи митних органів можуть використовувати документи, визначені МК України , податкову інформацію, експертні висновки, судові рішення, документально підтверджені відомості, отримані від уповноважених органів іноземних держав щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів.

Відповідно до ч. 7 ст. 54 МК України якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Під час розмитнення товару JAGUAR XF VIN- НОМЕР_1 (23.03.2020) жодних зауважень з боку митних органів не було.

Суд критично ставиться до листа ТОВ «Віннер Імпортс Україна ЛТД» від 13.10.2020 року № 2081 в якому зазначено, що «згідно програмного забезпечення виробника, дата виготовлення автомобіля JAGUAR XF, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 07.10.2015 року» з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні будь які докази повноважень ТОВ «Віннер Імпортс Україна ЛТД» щодо надання інформації від імені автовиробника «JAGUAR».

Також, стороною відповідача не вказано яке саме «програмне забезпечення виробника» використовувалось та не доведено законність його використання.

Крім того, відповідно до ст. 491 МКУ підставами для порушення справи про порушення митних правил є:

1) безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил;

2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю;

3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Однак, лист юридичної особи ТОВ «Віннер Імпортс Україна ЛТД» - не підпадає під жодну із вказаних в ст. 491 МК України підстав для порушення справи про порушення митних правил.

До того ж, у відповідності до п. 8 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, датою початкового користування ТЗ, що були у користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата першої реєстрації ТЗ, визначена в реєстраційних документах, які видані повноважними державними органам та дають право експлуатувати ці ТЗ на постійній основі.

З зазначеного положення законодавства вбачається, що для визначення розміру митних платежів, важливим є з`ясування дати першої реєстрації транспортного засобу, яка свідчить про початок його використання і зазначена в реєстраційних документах, виданих уповноваженими державними органами, в тому числі - іноземними.

У відповідності до п. 8 зазначених Правил, основним документом, який підтверджує початок користування транспортним засобом, що були у користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата першої реєстрації такого транспортного засобу, яка зазначена в реєстраційних документах, виданих уповноваженими державними органами іноземної держави та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі.

Митним органом не було спростовано зміст наданого при митному оформленні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 31.12.2019 року та інших поданих документів що свідчили про 2016-й рік випуску автомобіля JAGUAR XF VIN- НОМЕР_1 .

Разом з тим, відповідач не навів в постанові доказів направлення запитів та отримання від уповноважених органів іноземних держав інформації, яка б спростувала автентичність поданих позивачем до митного оформлення документів. Крім того, під час державної реєстрації вищевказаного транспортного засобу на території України, після його ввезення на митну території України, (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ) підтверддився заявлений позивачем до митного оформлення 2016-й рік випуску. А тому, при винесені постанови про порушення митних правил № 0710/20400/20 від 17.03.2021 року, митним органом було зроблено передчасні та помилкові висновки про 2015-й рік випуску вищевказаного автомобіля JAGUAR XF VIN- НОМЕР_1 .

З матеріалів справи не вбачається, що митний орган зібрав докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, і доказів того, що ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів та зменшення їх розміру, шляхом заявлення в митній декларації неправдивих відомостей про рік виготовлення вищевказаного автомобіля.

Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів наявність самої події порушення митних правил передбачено ч. 1 ст. 485 МКУ.

Відповідно до вимог ст.7 КпАП України, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КпАП України визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 485 Митного кодексу України визначено, відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладених в постановах від 06 червня 2018 року по справі № 607/1866/17 та № 607/2391/17, а також правової позиції Першого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року по справі № 266/1124/19, для притягнення до відповідальності, згідно ст. 485 Митного кодексу України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Відповідно до ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно із ст. 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

З оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил № 0710/20400/20 від 17.03.2021 року та пояснень представників сторін в судовому засіданні судом встановлено, що під час митного оформлення транспортного засобу позивач ОСОБА_1 визначаючи рік випуску транспортного засобу, діяла добросовісно, без жодного умислу щодо заявлення неправдивих відомостей щодо імпортованого транспортного засобу та заниження митної вартості.

З огляду на ту обставину, що позивачем було сплачено всі передбачені законом митні платежі (що підтверджується листом Поліської митниці Держмитслужби № 7.13-1/15/10-38/584 від 21.01.2021 року яким було повідомлено позивача, що митні платежі було сплачено у повному обсязі та кошти перераховано до Державного бюджету України від 24.03.2020 року у загальній сумі 92 561,88 грн.), а отже відсутня будь-яка матеріальна шкода для держави, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача умислу на зменшення розміру митних платежів.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів наявність умислу в діях позивача, спрямованого на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 Митного кодексу України, а також переслідування мети, спрямованої на неправомірне зменшення розміру митних платежів, що свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 Митного кодексу України, а також про невідповідність висновків, що містяться в оскаржуваній постанові про порушення митних правил фактичним обставинам справи, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі про порушення митних правил. Суду не надано належних і допустимих доказів, що позивач вказала неправдиву інформацію з прямим умислом, спрямованим на зменшення митних платежів.

Виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому постанова в справі про порушення митних правил № 0710/20400/20 від 17.03.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 15 976,68 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 454,40 грн.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 54, 257, 264, 352, 485, 486, 489, 491МК України, ст. ст. 92, 6, 72-77, 90, 132, 139, 241-243, 245, 246, 250, 295-297, 371 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Рівненської митниці Держмитслужби України про визнання протиправною та скасування постанови № 0710/20400/20 від 17.03.2021 року в справі про порушення митних правил - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0710/20400/20 від 17.03.2021 року, якою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні порушень митних правил, передбаченого ст. 485 Митного Кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 15 976,68 гривень, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненської митниці Державної митної служби України (код ЄДРПОУ - 43858370) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 21.08.2007 року, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Рівненська митниця Державної митної служби України (, місцезнаходження: 33028, м. Рівне, вул. Соборна, 104).

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.