Справа № 420/21915/21
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 листопада 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бутенко А.В., розглянувши матеріали адміністративного позову по справі за позовом ОСОБА_1 до фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність щодо не внесення змін до переліку платників та не затвердження змін до загального реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невнесення змін до Переліку вкладників та не затвердження змін до Загального реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду відносно ОСОБА_1 на підставі договору від 20.01.2015 року №990413520 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни до Переліку вкладників та затвердити зміни до Загального реєстру вкладників АТ Імексбанк, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду відносно ОСОБА_1 на підставі договору від 20.01.2015 року №990413520 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року;

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1 816,00 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень.

Згідно ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Пред`явлена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.118, ч.1 ст.119, ч.1, ч.2 ст.122 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви, 20 січня 2015 року між ПАТ ІМЕКСБАНК та ОСОБА_1 укладеного договір №990413520 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року, за яким банк приймає від позивача на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 10 000.00 (десять тисяч) доларів США на строк до 23.04.2015 року та зобов`язується сплачувати проценти за його користування.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 року №50 Про віднесення ПАТ ІМЕКСБАНК до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 року №16 Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ ІМЕКСБАНК, згідно з яким з 27.01.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ ІМЕКСБАНК - Северина Юрія Петровича.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №84 від 23.04.2015 року строк проведення тимчасової адміністрації в АТ ІМЕКСБАНК та повноваження уповноваженої особи Фонду продовжено до 26.05.2015року відповідно до постанови Правління НБУ від 21 травня 2015 року №330 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ ІМЕКСБАНК виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 травня 2015 року №105, Про початок процедури ліквідації АТ ІМЕКСБАНК та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ ІМЕКСБАНК та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ ІМЕКСБАНК Северина Юрія Петровича строком на 1 рік з 27 травня 2015 року до 26 травня 2016 рік включно.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 серпня 2020 року №1579 з 31 серпня 2020 року відкликано повноваження ліквідатора ПАТ ІМЕКСБАНК, делеговані Матвієнку Андрію Анатолійовичу рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22 червня 2020 року №1177 Про деякі питання здійснення ліквідації АТ ІМЕКСБАНК.

Так, позивач зазначає, що оскільки з 31.08.2020 року відкликано повноваження ліквідатора АТ ІМЕКСБАНК делеговані уповноваженій особі Матвієнко А.А., а задоволення вимог кредиторів здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладами, що були розміщені в АТ ІМЕКСБАНК.

У відповідь на заяву позивача, що зареєстрована в Фонді гарантування вкладів фізичних осіб 02.09.2021 року за №Ф-3199/21, ОСОБА_1 отримав відповідь від відповідача за вих.№57-035-13179/ від 24.09.2021 року, в якому зазначено те, що станом на дату надання відповіді інформація стосовно вкладів ОСОБА_1 у загальному Реєстрі вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відсутня.

Відповідно до ст.27 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України Про банки і банківську діяльність, - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України Про банки і банківську діяльність, - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України Про банки і банківську діяльність, - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах Урядовий кур`єр або Голос України та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За таких обставин, законом визначені чіткі строки для формування уповноваженою особою повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також, для затвердження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб реєстру вкладників для здійснення виплат.

З огляду на викладене позивачем порушений строк звернення до суду з даною позовною заявою.

Також, суд звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 14.05.2019р. по справі №815/3087/18 дійшов такого висновку:

Суд не приймає доводів касаційної скарги, що про порушення свого права позивач дізнався у червні 2018 року, оскільки одноразова грошова допомога до 5 травня є щорічною виплатою, тому позивач повинен був дізнаватися про порушення своїх прав щороку при її отриманні в розмірі, меншому ніж передбачено законом.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАСУ), у цій статті містяться терміни "дізналася" та "повинна була дізнатися", що дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач з квітня 2020 року не знав про порушення свого права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

В ухвалі від 22.01.2019 року по справі №360/2999/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку про необхідність доведення позивачем та надання допустимих доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду.

Крім цього, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року по справі №706/1272/14-ц, висловлена така ж позиція щодо необхідності доведення учасниками справи обставин пропуску строку звернення до суду.

"Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини."

Частиною другої статті 44 КАС України встановлено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

В свою чергу суд звертає увагу позивача на обов`язок визначений приписами ч. 6 ст. 161 КАС України, а саме:

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Верховний Суд у постанові від 20.11.2018 р. у справі № 907/50/16, зокрема вказав, що Позивна давність не є інститутом процесуального права і не може бути відновлена. Позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Таким чином, враховуючи факт пропуску позивачем 6-місячного строку звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою, позивачу необхідно подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати причини поважності (у разі їх наявності) пропуску строку звернення до суду та надати належні докази.

Щодо інших підстав для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.3 ст.161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України Про судовий збір, платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (ч.1 ст.3 Закону).

Відповідно до п.3 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1 816 грн. 00 коп., що підтверджується квитанціями від 25 жовтня 2021 року №ПН676 на суму 908 грн. 00 коп. та №ПН680 на суму 908 грн. 00 коп.

Проте, судом встановлено із програми КП ДСС, що дані платіжні документи були подані по справі №420/20124/21.

Ухвалою суду від 04.11.2021 року, судом було винесено ухвали про повернення позовної заяви, відповідно до п.2 ч.4 статті 169 КАС України. Також, даною ухвалою суду було вирішення питання про повернення Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області, ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 816 грн. 00 коп. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень нуль копійок) згідно квитанцій від 25 жовтня 2021 року №ПН676 на суму 908 грн. 00 коп. та №ПН680 на суму 908 грн. 00 коп.

Таким чином, суд не приймає дані платіжні документи по даній справи.

Крім того, суд зазначає, що заявником у позові заявлено дві вимоги немайнового характеру, друга вимога є похідною від першої, а тому, заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн. або надати докази, які звільняють позивача від сплати судового збору.

Відтак, проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та дослідивши позовну заяву, судом з`ясовано, що при подачі адміністративного позову позивачем не було виконано вимог, передбачених статтями 160,161 КАС України.

Відповідно до ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Частиною другої статті 44 КАС України встановлено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно зі ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, якій не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.

У разі неотримання документів на виконання ухвали суду з урахуванням встановлених нормативів та відсутності повідомлень іншими засобами зв`язку, судом буде вирішене питання про повернення позову у вказані строки.

Керуючись ст. ст. 161, 169, 171, 241-243 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність щодо не внесення змін до переліку платників та не затвердження змін до загального реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху

Повідомити позивача про необхідність протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути визначенні даним судовим рішенням недоліки, та роз`яснити, що у разі не усунення у визначений судом термін недоліків, позов буде повернуто позивачеві відповідно до приписів п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Бутенко