Справа № 751/8285/21
Суддя: Павлов В. Г.
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №751/8285/21
Провадження №2-а/751/137/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді - Павлова В.Г.,

секретаря - Овдій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП в Чернігівській області Шклярук Андрія Васильовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови від 25.10.2021 року серії ДПО18 №583699 в справі про адміністративне правопорушення -

за участі сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - Приходько О.С.

відповідач - Бугрим М.П. ,

представник відповідача - Шклярук А.В.

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. ОСОБА_1 /далі - позивач/ звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора УПП в Чернігівській області Шклярук А.В. /далі - відповідач 1/, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України /далі - відповідач 2/ про скасування постанови від 25.10.2021 року серії ДПО18 №583699 в справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

2. Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що інспектором поліції безпідставно звинувачено позивача в порушенні вимог п.33 ПДР України, а саме - в здійсненні стоянки в зоні дії знаку 3.35 «Стоянка заборонена», оскільки неспростовних доказів в підтвердження факту припинення ним руху автомобілем більше ніж 5 хв в розпорядженні суб`єкта владних повноважень не було. Доводи позивача про зупинку автомобіля в зв`язку з посадкою/висадкою пасажирів інспектором поліції при винесенні оскаржуваної постанови враховані не були.

3. Відповідач 1 надав письмовий відзив, заперечуючи щодо задоволення заявлених позовних вимог, мотивуючи їх безпідставністю та необґрунтованістю. Відповідач вважає, що в конкретному випадку позивач здійснив саме стоянку, так як вона не була пов`язана з посадкою/висадкою пасажирів.

4. Відповідач 2 письмового відзиву не надав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

5. Позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні з вище наведених підстав.

6. Відповідач 1 та представник відповідача 2 в задоволенні позову просили відмовити за безпідставністю, заявили клопотання про неспівмірність заявлених позивачем витрат на оплату правничої допомоги.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

7. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.11.2021 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.

8. Ухвалою суду від 25.11.2021року залучено до участі в справі в якості співвідповідача-Департамент патрульної поліції.

9. Протокольною ухвалою суду від 26.11.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про допит свідків.

ІV. Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

10. 25.10.2021 року інспектором УПП в Чернігівській області Шклярук А.В. було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №583699 за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

11. З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Outlander» /д.н.з. НОМЕР_1 / та здійснив стоянку в зоні дії знаку 3.35 «Стоянка заборонена», чим порушив п.33 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

V. Оцінка суду.

12. Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

13. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п.8.1 Правил регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно пп."в" п.8.4 розділу 8 Правил заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Розділом 33 ПДР закріплено заборонний дорожній знак 3.35 "Стоянку заборонено", який забороняє стоянку усіх транспортних засобів.

14. Складом правопорушення, за яке передбачається адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП є, зокрема, і порушення правил стоянки.

15. Предметом розгляду даної справи є оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Підставою для прийняття оскаржуваної постанови було порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме: стоянка в зоні дії знаку 3.35 «Стоянка заборонена», тобто порушення п.33 Правил.

16. Згідно ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Так, суд визнає обставинами, що не підлягають доказуванню факт керування позивачем транспортним засобом «Mitsubishi Outlander» /д.н.з. НОМЕР_1 / та перебування автомобіля в нерухомому положенні в зоні дії знаку 3.35.

Разом з тим, позивач вважав, що оскільки причиною зупинки ним автомобіля була обумовлена посадкою/висадкою пасажирів і тривала менше 5 хв. в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Натомість позиція відповідача зводиться до заперечення факту висадки/посадки пасажирів з автомобіля Mitsubishi Outlander» /д.н.з. НОМЕР_1 /, кваліфікуючи дії водія саме як стоянка.

17. Згідно п.1.10 Правил, зупинкою є припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу;

18. З системного аналізу вище вказаних норм та фактичних обставин справи вбачається, що для правомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем повинно бути надано докази в підтвердження здійснення позивачем саме стоянки транспортного засобу в зоні дії знаку 3.35ПДР України.

19. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи без діяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

20. З переглянутих записів на DVD-диску, долученого відповідачем до відзиву, вбачається, що відеозапис було розпочато в момент спілкування працівників поліції з позивачем по справі. Однак, вказаний файл (початковий) тривалістю 4 хв. 29 с. не відтворює звук, а відтак з`ясувати первісно наданні пояснення позивачем щодо причини порушення вимог дії знаку 3.35 суд об`єктивно не має можливості.

В свою чергу наступні файли містять відеозаписи спілкування позивача з інспектором поліції вже під час винесення оскаржуваної постанови в приміщенні.

21. Пунктом 1 ст.247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно приписів ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису тощо.

22. Долучені до матеріалів справи інспектором поліції відеозаписи на DVD-диску не фіксують тривалість перебування автомобіля під керуванням позивача в нерухомому положенні в зоні дії знаку 3.35 ПДР України, а відтак жодним чином не підтверджують скоєння останнім правопорушення.

Інших належних та допустимих доказів, які б підтвердили зупинення позивачем транспортного засобу понад 5 хвилин матеріали справи не містять та суду не надано.

Викладене свідчить про не доведеність відповідачем відповідно до приписів ч.2 ст.77 КАС України наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, та є підставою для скасування оскаржуваної постанови серії ДПО18 №583699 від 25.10.2021 року.

23. Суд звертає увагу на те, що лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом скоєння особою такого порушення.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення (постанова Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 712/12830/16-а).

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості, суд констатує, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

24. Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

25. Частиною 3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

26. Враховуючи те, що при розгляді справи відповідачем в обґрунтування правомірності оскаржуваної постанови не було надано жодних належних доказів в підтвердження факту стоянки автомобіля під керування позивача в зоні дії знаку 3.35 «Стоянка заборонена», вона є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

27. Щодо позовних вимог до інспектора поліції Шклярук А.В. суд вважає за необхідне зазначити, що останній діяв при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, а отже він є неналежним відповідачем, в зв`язку з чим заявлені до нього позовні вимоги задоволенню не підлягають.

VI. Судові витрати.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 при подачі позову сплатив судовий збір в розмір 454 грн, а тому витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань.

В частині вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в заявленому позивачем розмірі - 5 000 грн, суд враховує положення ч.6 ст.134 КАС України, згідно якої, у разі недотримання вимог ч.5 ст.134 КАС України, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

З огляду на викладене, враховуючи складність справи та виконані адвокатом послуг, ціну позову та (або) значення справи для сторони, віднесення справи до справ незначної складності, вважаю за необхідне зменшити заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2000 грн, що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст.2,77,241-246,255,286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора УПП в Чернігівській області Шклярук Андрія Васильовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови від 25.10.2021 року серії ДПО18 №583699 в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову серії ДПО18 №583699 від 25.10.2021 року, винесену інспектором УПП в Чернігівській області Шклярук Андрієм Васильовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 гривень - скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, - закрити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора УПП в Чернігівській області Шклярук Андрія Васильовича - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати понесені на сплату судового збору в розмірі 454 грн. та 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Г.Павлов