Справа № 951/227/21
Суддя: Братків І. І.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 951/227/21
Справа № 2-а/951/22/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Братків І. І., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Козівської селищної ради про визнання протиправною та скасування постанови №7 адміністративної комісії при виконкомі Козівської селищної ради від 09 лютого 2021 року,

УСТАНОВИВ:

01.03.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою до Козівської селищної ради Козівського району Тернопільської області, у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову №7 адміністративної комісії при виконкомі Козівської селищної ради від 9.02.2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.02.2021 адмінкомісією при виконкомі Козівської селищної ради було винесено постанову №7 про притягнення її, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.156 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн. Дії адмінкомісії позивач вважає протиправними, з винесеною постановою вона не погоджується та вважає її незаконною. Зокрема вказує, що працівниками поліції до матеріалів адміністративної справи не долучено жодних доказів, на підставі яких орган, який розглядав справу про адміністративне правопорушення, міг встановити наявність або відсутність адміністративного правопорушення.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 05.03.2021 позовна заява залишена без руху.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 30.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

22.04.2021 представник відповідача скерував до суду поштовим зв`язком «відзив на позовну заяву», у якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та здійснювати розгляд справи у його відсутності. Свою позицію обґрунтовує тим, позивач ОСОБА_1 визнала …факт продажу сигарет невідомій особі не перевіривши її документів, що зазначено в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про суті». Під час складання протоколу та розгляду вказаного протоколу на засіданні адмінкомісії будь-які клопотання від ОСОБА_2 , в тому числі з питань надання правової допомоги не надходили.

10.08.2021 та 16.09.2021 позивач і її представник через канцелярію суду подали «письмове обґрунтування позовних вимог» та «письмові пояснення», з підстав викладених у таких.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2021 вказану справу передано на розгляд судді Братків І. І.

Ухвалою від 04.11.2021 суддею прийнято справу до свого провадження та призначено судове засідання у справі.

16.11.2021 відповідач надіслав на адресу суду копію протоколу № 1 засідання адміністративної комісії при виконкомі Козівської селищної ради від 09.02.2021.

У судове засідання позивач чи її представник не з`явилися, однак позивач подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду такої.

Згідно з ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з неприбуттям сторін у судове засідання на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, доходить таких висновків.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення наявності факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість винесення ним постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Згідно із ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 2 ст. 156 КУпАП настає за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Відповідно до ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» котра встановлює обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особам, які не досягли 18 років.

Частиною четвертою ст. 15-3 вказаного Закону встановлено, що якщо у продавця пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння виникли сумніви щодо досягнення 18-річного віку покупцем, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові, тютюнові вироби, електронні сигарети, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, пристрої для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, продавець повинен звернутися до такого покупця з вимогою пред`явити паспорт громадянина України або інший документ, що підтверджує його вік.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 15-3 цього ж Закону, у разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння такій особі забороняється.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24.03.2021 року серії ВАБ №402839, 29.01.2021 о 22:45 год. 17 хв. в с. Дибще по вул. Лесі Українки № 26 на АЗС оператор-продавець гр. ОСОБА_1 1978 р. н., перебуваючи на робочому місці, здійснила продаж сигарет «MАЛЬБОРО» нікотину 07 міліграм в кількості однієї пачки особі, якій не виповнилося 18 років - гр.. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Такий протокол складено в присутності позивача ОСОБА_1 , що підтверджується її підписом. Із протоколу вбачається, що позивач визнала, що «Продала сигарети неповнолітній особі, не перевіривши документів».

Протоколом № 1 засідання адміністративної комісії при виконкомі Козівської селищної ради від 09.02.2021 №5 підтверджується, що адмінкомісією проведено розгляд протоколу про адміністративне правопорушення від 29.01.2021 щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП. згідно протоколу засідання ОСОБА_1 пояснила, що більше подібних випадків не допустить.

Постановою № 7 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Козівської селищної ради від 09.02.2021 за вчинене правопорушення накладено на гр. ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (6800,00 грн).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відомості про вчинення адміністративного правопорушення зазначаються у складеному відповідною особою протоколі, при цьому вимоги до його змісту визначені нормами КУпАП.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Оскаржувана постанова не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності враховано пояснення ОСОБА_1 , надано можливість скористатися юридичною допомогою, роз`яснено їй права та обов`язки, розглянуто клопотання в разі їх наявності, надано можливість ознайомитись з наявними матеріалами. Відсутні такі відомості і в протоколі засідання адмінкомісії від 09.02.2021.

Окрім того, при винесенні оскаржуваної постанови не допитувалися свідки, а також неповнолітній ОСОБА_3 , якому, за твердженням особи, яка склала відповідний протокол, позивач продала тютюнові вироби.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 74 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 402839 від 19.01.2021 долучено рапорт ст. інспектора-чергового СРПП № 4 СПД № 1 (смт. Козова) відділу поліції № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Хомко М. С. від 30.01.2021 на ім`я т.в.о. начальника СПД № 1 (смт. Козова) відділу поліції № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Михайла Швайки про факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, тобто такий є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції, який без надання інших доказів не може слугувати беззаперечним доказом, який виключає «розумний» сумнів.

Згідно письмових пояснень неповнолітньої особи ОСОБА_4 від 29.01.2021, написаних ним власноручно, він дійсно ствердив, що 29.01.2021 близько 22:00 перебував у с. Дибще по вул. Лесі Українки № 26 біля АЗС. В подальшому він прийшов до продавця АЗС, щоб вона продала йому сигарети. Продавець АЗС продала йому сигарети, при цьому не перевірила його документи.

Разом з тим, письмові пояснення від 29.01.2021 неповнолітнього ОСОБА_4 суд не вважає належними, достовірними та допустимими доказами в цій справі, оскільки такі надані без присутності законного представника неповнолітньої особи .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 265 КУпАП речі і документи, що є безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях234-1,234-2,244-4,262і264цьогоКодексу.

Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.

Отже, тютюновий виріб під час виявлення у неповнолітньої особи, підлягав вилученню посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, а про таке вилучення цією ж особою мав складатися відповідний протокол або робитися запис, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, 29.01.2021 року дільничним офіцером поліції не складався протокол огляду та вилучення у неповнолітнього ОСОБА_4 пачки сигарет MARLBORO, а також не було зроблено відповідного запису у протоколі про адміністративне правопорушення про його вилучення.

Ба більше, зі змісту відповідної графи протоколу про адміністративне правопорушення навпаки вбачається, що огляд не проводився, речі не вилучалися.

Інформація щодо того, де на час прийняття рішення у справі знаходяться такі тютюнові вироби, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, фото фіксація коробки від тютюнового виробу, яка міститься у матеріалах справи, не може вважатися належним способом вилучення речового доказу (предмету правопорушення) у справі про адміністративне правопорушення.

Наступне долучення до матеріалів справи фотографії пачки тютюнового виробу (марку якого неможливо ідентифікувати через низьку якість фотографії) поза складеним протоколом не оформлено будь-якими процесуальними документами, а відтак остання не може покладатися в основу притягнення позивача до відповідальності.

Як наслідок, надані сторонами у цій справі документи не відображають фактичних даних щодо долі предметів адміністративного правопорушення, що є речовими доказами у справі, зокрема, тютюнових виробів.

Оскільки зазначені речові докази (тютюновий виріб) не вилучались у неповнолітнього у визначений спосіб, не досліджувались під час провадження у справі, відповідно слід вважати про їх відсутність у справі про адміністративне правопорушення, а вони, у свою чергу, є предметами правопорушення.

Суд зазначає, що наявність рапорту та протоколу про адміністративне правопорушення не підтверджують скоєння позивачем правопорушення, встановленого ч. 2 ст. 156 КУпАП, оскільки встановлення факту порушення можливе лише при дослідженні в сукупності з відповідними належними та допустимими доказами.

У зв`язку з цим суд зазначає, що відповідачем під час розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не дотримано вимог ст. 280 КУпАП, не звернуто увагу на неналежним чином складені адміністративні матеріали, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не перевірено, чи мав місце факт вчинення адміністративного правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які б свідчили про доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП України, як і не встановлено обставин, що пом`якшують її відповідальність.

В ході ж розгляду даної адміністративної справи представниками відповідача належним чином не спростовано доводи позивача щодо неправомірності притягнення її до відповідальності та відсутності доказів скоєння нею правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Суд звертає особливу увагу на те, що в розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України постанова у справі про адміністративне правопорушення є рішенням суб`єкта владних повноважень у правовідносинах щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб`єкт владних повноважень відповідач, повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з її правової природи та завдань, орган (посадова особа), який правомочний розглядати справу, має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Одночасно суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення №7 від 09.02.2021 є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим, а відтак, постанову по справі про адміністративне правопорушення слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена належними та допустимими доказами.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1,7 ст.139КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається із квитанції від 24.02.2021, наявної в матеріалах справи (а. с. 1), позивач, при зверненні до суду із цим позовом, сплатила 908 грн. судового збору.

Разом з тим, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, провадження № 11-1287апп18, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Розмір судового збору за подання позовної заяви складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2270 грн.

Враховуючи наведене, позивачу, звертаючись із відповідним позовом слід було сплатити судовий збір у розмірі 454 грн. Відтак, відшкодуванню судових витрат позивачу підлягає саме сума у розмірі 454 грн.

Щодо решти суми у розмір 454 грн., суд роз`яснює позивачу, що за приписами ч. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Керуючись ст.ст.2, 9, 72-77, 242, 244-246, 255, 286, 295 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Козівської селищної ради про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Постанову №7 адміністративної комісії при виконкомі Козівської селищної ради від 9.02.2021 року - скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.156 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Козівської селищної ради Тернопільської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24.11.2021.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: с. Козівка, Козівський район, Тернопільська область; РНОКПП: НОМЕР_1 ; дані паспорта: серія НОМЕР_2 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 5.12.2009 року.

відповідач - Козівська селищна рада Тернопільської області; місцезнаходження: вул. Грушевського, 38, смт. Козова, Тернопільський район, Тернопільська область; .

Суддя І. І. Братків