Справа № 140/5104/21
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 140/5104/21 пров. № А/857/16333/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Носа С.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Прилісненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прилісненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Дмитрук В.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 24 березня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії Прилісненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області (далі Сільрада) щодо відмови йому у відшкодуванні коштів за придбані у 2020 році за рецептами лікарів лікарські засоби та зобов`язати відповідача відшкодувати ОСОБА_1 кошти за придбанні у 2020 році за рецептами лікарів лікарські засоби у сумі 10252,91 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі № 140/5104/21, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов було задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови йому у відшкодуванні коштів за придбані лікарські засоби, передбачене пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання відшкодувати такі кошти є обґрунтованими, підтверджуються доказами, наявними у справі, а відтак підлягають до задоволення.

У апеляційній скарзі Сільрада просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вважає, що є неналежним відповідачем у справі, оскільки у 2020 році розпорядником коштів для подібних виплат було Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації, а надані позивачем для відшкодування рецепти датуються саме 2020 роком.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та інвалідом 2 групи, як потерпілий від аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , має право на пільги та компенсації встановлені статтею 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, щодо безоплатного придбання ліків за рецептами лікарів.

Позивач у 2020 році придбав ліків за рецептами лікарів на загальну суму 10252,91 грн, що підтверджується копіями рецептів та чеків (а.с. 12-40).

У січні 2021 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації із заявою про компенсацію витрат за придбані у 2020 році лікарські засоби.

Згідно із відповіді від 29 січня 2021 року № М-113 гл Департаменту соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації позивачу рекомендовано для відшкодування коштів за придбані медикаменти за пільговими рецептами звернутися до Прилісненської сільської об`єднаної територіальної громади.

Також ОСОБА_1 звертався із відповідною заявою до голови Сільради, на яку отримав відповідь від 04 березня 2021 року № 221/02-18/2-21, що до 2021 року Прилісненська сільська рада (ТГ) не отримувала субвенції з обласного бюджету для відшкодування коштів окремим категоріям населення за придбані лікарські засоби та не була головним розпорядником коштів у бюджетному періоді 2020 року. З метою уникнення порушень бюджетного законодавства Сільрадою надіслано відповідні листи до обласної ради, департаменту соціального захисту населення та департаменту фінансів облдержадміністрації з проханням надати роз`яснення щодо правомірності проведення такого відшкодування.

Листом від 19 квітня 2021 року № 447/02-18/2-21 Сільрадою ОСОБА_1 повідомлено, що субвенції місцевим бюджетам проводяться у межах асигнувань обласного бюджету, затверджених рішенням обласної ради на відповідний бюджетний період. Відповідач до 2021 року не отримувала субвенції з обласного бюджету для відшкодування коштів окремим категоріям населення за придбані лікарські засоби та не був головним розпорядником коштів у бюджетному періоді 2020 року. У зв`язку із цим йому відмовлено у відшкодуванні коштів за придбані у 2020 році лікарські засоби.

ОСОБА_1 не погодився із такими діями Сільради та звернувся до адміністративного суду із цим адміністративним позовом.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Частиною першою статті 20 цього Закону передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1 (пункт статті 14), надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, безплатне придбання ліків за рецептами лікарів.

При цьому апеляційним судом встановлено, що спір у даній справі стосується порядку відшкодування позивачу коштів за придбані ним у 2020 році лікарські засоби.

Як визначено пунктами 18, 34 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України, головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень; місцеві бюджети - бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 22 Бюджетного кодексу України, головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Пунктом 3 частини 1 статті 89 та пунктом 3 частини 1 статті 90 Бюджетного кодексу України передбачено, що видатки на охорону здоров`я, зокрема, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу, підтримки комунальних закладів охорони здоров`я, які належать відповідним територіальним громадам, і місцеві програми надання населенню медичних послуг, в тому числі понад обсяг, передбачений програмою державних гарантій медичного обслуговування населення здійснюються з бюджетів сіл, селищ та міст, на спеціалізовану амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу з обласних бюджетів.

Статтею 103-1 Бюджетного кодексу України передбачено, що на видатки місцевих бюджетів, передбачені у пункті 3 частини першої статті 89 (крім підпункту «г») та пункті 3 частини першої статті 90 цього Кодексу, для оплати поточних видатків, крім видатків на оплату комунальних послуг та енергоносіїв спрямовується медична субвенція.

При цьому 23 січня 2015 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову «Деякі питання надання медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам» № 11, пунктом 3 якої було зобов`язано, у тому числі районні державні адміністрації: розробити і затвердити протягом одного місяця плани заходів щодо наповнення місцевих бюджетів, вишукання додаткових джерел надходжень до бюджетів, у тому числі за рахунок детінізації економіки (не менш як 2 відсотки доходів загального фонду), дотримання жорсткого режиму економії бюджетних коштів (не менш як 1 відсоток обсягу видатків на бюджетну сферу, крім цільових видатків, видатків, запланованих на придбання медикаментів та виробів медичного призначення, харчування, та видатків, запланованих на виконання обласних програм за рахунок коштів медичної субвенції) та посилення фінансово-бюджетної дисципліни.

Як слідує із листа Волинської обласної ради від 29 березня 2021 року № 583/53/2-21, рішенням Камінь-Каширської районної ради Волинської області від 17 грудня 2000 року № 2/5 «Про районний бюджет на 2021 рік» затвердженні міжбюджетні трансфери. Згідно з додатком 3 до цього рішення бюджету Прилісненської сільської територіальної громади надано субвенцію з місцевого бюджету на пільгове медичне обслуговування осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, обсягом 527116 гривень. Цим же рішенням надано право районній державній адміністрації перерозподіляти обсяги асигнувань інших субвенцій на фінансування окремих видатків соціального захисту населення між бюджетами територій в межах їх загального обсягу з урахуванням фактичних нарахувань відповідних витрат. Також зазначено, що питання відшкодування витрат за придбані медикаменти та здійснене зубопротезування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, може вирішуватися як за кошти відповідної субвенції, так і за кошти бюджету Прилісненської сільської територіальної громади.

Таким чином слід погодитись із висновком суду першої інстанції, що саме на відповідача покладено обов`язок щодо відшкодування коштів за придбанні за рецептами лікарів лікарські засоби громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Прилісненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі № 140/5104/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді С. П. Нос
Н. М. Судова-Хомюк