Справа № 308/15658/21
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участю секретаря судового засідання Боти О.І.,

представника позивача Костіва Л.А.,

відповідача Джугміт (JUGMEET),

представника відповідача Вовканича С.М.,

перекладача Авастхі Шубхам,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 Західного регіонального управління ДПС України в Закарпатській області до громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ) про примусове видворення іноземця за межі території України,

встановив:

Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 як позивач звернулася в суд з адміністративним позовом до громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 як відповідача про примусове видворення іноземця за межі території України.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач 01 листопада 2021 року о 21:10 був виявлений та затриманий складом резерву 2-ї черги на ділянці відповідальності віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » впс «Ужгород в районі 270-271 прикордонних знаків близько 900 м до лінії державного кордону при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза межами пунктів пропуску у складі групи осіб. Своїми діями порушив вимоги ст.ст. 9 та 12 Закону України «Про державний кордон», відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. На момент затримання оригіналів документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, передбачені до ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 8 Закону України «Про прикордонний контроль» у відповідача були відсутні. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04.11.2021 у справі №308/14570/21 відповідача було затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України. Згодом особу було ідентифіковано за допомогою оригіналу закордонного паспорта № НОМЕР_2 , виданим 15.12.2014, дійсним до 14.12.2024, який надає право перетинання державного кордону. Згідно з листа Закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «УКРАЇНА» відповідач відрахований. Останній потрапив в Україну на законних підставах, був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_3 , терміном дії до 03.10.2021, відносно якої, згідно з відповіді ПМУ ДМС України в м. Києві та Київській області, прийнято рішення про скасування такої. Окрім того зазначає, що відповідач із заявою про отримання статусу біженця в Україні не звертався, не має дозволу на працевлаштування, місце проживання в Україні відсутнє, наявності достатнього фінансового забезпечення на період перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення з законний спосіб на території України не встановлено.

З огляду на вищевикладене сторона позивача просить примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені у позові та відповіді на відзив.

Відповідач просив повернути його додому.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову, подав відзив, в якому висловив позицію з означеного питання.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

01 листопада 2021 року о 21:10 відповідач був виявлений та затриманий складом резерву 2-ї черги на ділянці відповідальності віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » впс «Ужгород в районі 270-271 прикордонних знаків близько 900 м до лінії державного кордону при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза межами пунктів пропуску у складі групи осіб.

У зазначених діях відповідача вбачається порушення вимог ст.ст. 9 та 12 ЗУ «Про державний кордон», відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання відповідача від 01.11.2021, актом приймання передавання від 02.11.2021, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 01. та 02.11.2021. Окрім цього вказані обставини досліджувалися судом при розгляді справи №308/14570/21 та ухваленні рішення від 04.11.2021, за яким відповідача затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України на строк до шести місяців.

В матеріалах справи наявна посвідка громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_4 терміном дії до 01.10.2021.

Однак з листа ПМУ ДМС України в м. Києві та Київській області вбачається, що було прийняте рішення про скасування означеної посвідки на підставі пп. 2 п. 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, що затверджений постановою КМУ від 25.04.2018 №322.

До позову додано дійсний закордонний паспорт громадянина Республіки Індія Джугміт (JUGMEET) № НОМЕР_2 , виданий 15.12.2014, з наявною в такому візою типу D, чинною до 10.01.2021, із зазначенням мети поїздки D-04 (прим. працевлаштування).

З листа Закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «УКРАЇНА» від 04.11.2021 вбачається, що відповідач відрахований з Університету наказом від 31.08.2021 №1716-С.

23.11.2021 начальником відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу 94 прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення відповідача до країни походження чи третьої країни у строк до 23.11.2021. У в казаному рішенні міститься зобов`язання відповідача щодо залишення території України до означеної дати.

Зазначене свідчить про те, що відповідач потрапив та перебував певний час на території України законно, однак наразі знаходиться на території України без будь-яких законних підстав, тобто за відсутності документів, що дають право легального перебування на території України. Більш того, у позові зазначено, що відповідач із заявою про отримання статусу біженця в Україні не звертався, не має дозволу на працевлаштування, місце проживання в Україні відсутнє, наявності достатнього фінансового забезпечення на період перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення з законний спосіб на території України не встановлено.

Означене відповідач також підтвердив в судовому засіданні та просив повернути його додому.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з ч. 4. ст. 30 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України врегульовані приписами ст. 288 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Статтею 31 Закону № 3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом не встановлено заборон, перелічених у ст. 31 Закону № 3773-VI , щодо примусового видворення відповідача з території України.

Разом з тим, аналіз положень Закон №3773-VI дає підстави для висновку, що підставою для звернення органу охорони державного кордону до адміністративного суду із позовом про примусове видворення особи за межі території України є факт її затримання в межах контрольованого прикордонного району під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Відповідач вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону із України в Словацьку Республіку.

За вказаних обставин військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача про затримання з метою ідентифікації забезпечення примусового видворення за межі території України, який за рішенням суду від 04.11.2021 у справі №308/14570/21 був задоволений.

Суд зауважує, що доказів наявності законних підстав для перебування на території України, відповідачем до матеріалів справи не надано, ним стверджується нелегальність перебування на території України та не заперечується задоволення розглядуваного позову.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90 КАС України).

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, оскільки відповідачем порушено законодавство про правовий статус іноземців, зокрема, здійснено спробу незаконного перетину державного кордону, законні підстави для перебування на території України у відповідача відсутні, постійного місця проживання, дозволу на працевлаштування та грошових коштів у відповідача немає, суд вважає, що позовні вимоги про примусове видворення за межі території України відповідача є обґрунтованими та такими, що на час ухвалення рішення судом підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 72, 77, 90, 241, 244, 246, 257, 288 КАС України, ст. ст. 30, 39 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

ухвалив:

Примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов