Справа № 640/26556/20
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року м. Київ № 640/26556/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Клименчук Н.М., розглянувши у порядку (спрощеного) письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) (надалі - Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Служби безпеки України (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 33) (надалі - Відповідач), у якій просить суд визнати протиправними дії та бездіяльність Відповідача; зобов`язати Відповідача здійснити перерахунок та виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно станом на 01.01.2019.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звільняючись з військової служби, у позивача виникле право на грошову компенсацію за неотримане речове майно, проте така виплата не була встановлена та проведена у належному розмірі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2020 відкрито провадження у адміністративній справі, встановлено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Станом на день винесення рішення у даній справі до суду від відповідача відзив на позовну заяву не надходив.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом Голови Служби безпеки України № 1287-ОС від 26.09.2019 полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено із списків особового складу з 27.09.2019.

Також вказаним наказом передбачено виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в розмірі 56859,76 грн.

Однак, як зазначає позивач у позовній заяві, у день звільнення розрахунок із ним не здійснено, про нараховані суми, належні йому при звільненні письмово не повідомлено. Відповідно до положень «Інструкції про речове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України в мирний час та особливий період», затвердженого Наказом Центрального управління СБ України від 10.11.2016 № 584, атестат на речове майно - не надано.

Так, позивач звернувся до Служби безпеки України із листом від 24.03.2020, в якому просив відповідача перерахувати розмір компенсації за неотримане речове майно та здійснити остаточний розрахунок.

Листом від 21.04.2020 № 21/3/1-Т-23/5 відповідач надав відповідь на звернення позивача, в якому запропонував останньому з метою виплати компенсації за неотримане речове майно звернутись за місцем останнього проходження військової служби.

Крім того, листом від 05.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із проханням здійснити документальний перерахунок вартості за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 01.01.2019.

Листом від 01.07.2020 № 23/3/1-Т-30/5 Фінансово-економічним управлінням Служби безпеки України було відмовлено ОСОБА_1 у такому перерахунку. Зокрема зазначило, що проведення остаточних розрахунків за неотримане речове майно, яке було їм належне до березня 2016 включно, здійснюється згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1444 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час». Також повідомило, що здійснювати перерахунки за неотримані предмети форменого одягу до березня 2016 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» не можливо.

Крім того, листом від 21.07.2020 позивач звернувся до місця останнього проходження військової служби Штабу антитерористичного центру при Службі безпеки України, в якому просив останнього здійснити перерахунок та виплатити вартість неотриманого речового майна, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 01.01.2019

Листом від 06.08.2020 № 33/3-Т-1022/138 Штабом антитерористичного центру при Службі безпеки України надано відповідь на звернення позивача. Вказано, що відповідно до платіжного доручення № 284 від 30.10.2019 на картковий рахунок позивача було перераховано належну грошову компенсацію за речове майно в сумі 56006,86 грн. (за мінусом утримання військового збору).

Повідомлено, що зазначена компенсація нарахована відповідно до довідки про вартість грошового майна № 3, до якої також включено суму залишкової вартості за неотримані предмети речового майна за нормами, що були затверджені Постановою КМ України від 28.10.2004 № 1444 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час», згідно із довідкою № 94. Проведення остаточних розрахунків із військовослужбовцями СБУ за таке майно здійснювалось відповідно до вимог Постанови КМ України від 21.01.1993 №37 «Про грошове забезпечення військовослужбовців та умови оплати праці працівників Служби безпеки України», на умовах і в розмірах, установлених для військовослужбовців Збройних Сил України.

Вказано, що проведення остаточних розрахунків із військовослужбовцями СБУ за таке майно здійснювалось відповідно до вимог Постанови КМ України від 21.01.1993 №37 «Про грошове забезпечення військовослужбовців та умови оплати праці працівників Служби безпеки України», на умовах і в розмірах, установлених для військовослужбовців Збройних Сил України.

Зазначено, що до атестату № 5 на речове майно (спеціальне обмундирування) включено майно, належне за Нормами № 2 «Забезпечення повсякденною формою одягу військовослужбовців СБУ» та № 6 «Забезпечення предметами польової форми одягу та засобами (предметами) підтримання боєздатності (життєдіяльності) військовослужбовців СБУ», затвердженими наказом ЦУ СБУ від 10.11.2016 № 585.

Вказано, що відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції про речове забезпечення військовослужбовців СБУ в мирний час та в особливий період, затвердженої наказом ЦУ СБУ від 10.11.2016 № 584 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.12.2016 за № 1639/29269) грошова компенсація розраховується за предмети повсякденної форми одягу.

Таким чином, такій дії відповідача стали підставою позивачу для звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва із даним адміністративним позовом.

Розглядаючи спірні правовідносини, що склалися між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII (в редакції станом на 29.12.2017 р.) продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

У вказаній редакції вказане положення викладене Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку речового забезпечення військовослужбовців" від 01.07.2015 р. № 567-VIII (набув чинності 30.07.2015 р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 9-1 Закону № 2011-XII Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 16.03.2016 р. №178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно" (набула чинності 22.03.2016 р.).

Згідно з п. 3, 4, 5, 7 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.

Таким чином, станом на 26.09.2019 - дату звільнення ОСОБА_1 з військової служби наказом Голови Служби безпеки України № 1287-ОС від 26.09.2019 Голови Служби безпеки України № 1287-ОС від 26.09.2019, грошова компенсація виплачується з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення, яким у даному випадку є звільнення з військової служби, а довідка про вартість речового майна має розраховуватися, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року.

Згідно п. 5 Порядку №178 при оформленні довідки про вартість речового майна береться до уваги закупівельна вартість такого майна, розрахована станом на 1 січня поточного року, яким є рік виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення, тобто, звільнення з військової служби, - 2019 рік в даному випадку.

Тобто, при визначенні розміру грошової компенсації позивачу мали братися ціни станом на 01.01.2019., а не ціни, визначені в будь-який період раніше, незалежно від того, коли в останнє Службою безпеки України фактично проводилася закупівля майна.

Законодавство, зокрема, Закони №№ 2011-XII та № 567-VIII, а також постанова Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 р. №178, не містять прямого обов`язку Служби безпеки України визначати закупівельну вартість речового майна станом на 01 січня кожного наступного року, тоді як згідно змісту п. 5 Порядку №178 така вартість має бути визначена і використовуватися у випадку розгляду відповідних заяв (рапортів). Відповідно, така вартість має бути встановлена.

При цьому, суд не може погодитися з твердженням, що відповідна вартість може бути визначена лише у випадку фактичної закупівлі речового майна у певному періоді і, відповідно, визначення його вартості, оскільки це не відповідає змісту п. 5 Порядку №178.

Оскільки вартість речового майна з часом змінюється, обов`язок застосовувати ціни саме станом на 1 січня поточного року покликаний гарантувати права осіб, які звертаються з відповідними заявами (рапортами), на отримання грошової компенсації у розмірі, що хоча б приблизно відповідає вартості вказаного майна.

При чому, суд зазначає, що Служба безпеки України могла на власний розсуд встановити механізм визначення вартості речового майна - як застосовуючи власну методику, так і використовуючи закупівельну вартість речового майна, розраховану Міністерством оборони України.

З врахуванням викладеного суд вважає протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо невизначення на період з моменту набуття чинності Порядком №178 вартості речового майна, що мала застосовуватися для визначення розміру грошової компенсації за нього.

Вказане, в свою чергу, призвело до нарахування позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1444, що очевидно не відповідають реальній вартості вказаного речового майна, і що визнається судом протиправним.

Крім того, станом на день звільнення позивача з військової служби постанова Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1444 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» втратила чинність.

Належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є зобов`язання провести відповідний перерахунок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно" станом на 1 січня 2019 року.

При цьому, суд повторно наголошує, що Служба безпеки України могла на власний розсуд встановити механізм визначення вартості речового майна - як застосовуючи власну методику, так і використовуючи закупівельну вартість речового майна, розраховану Міністерством оборони України.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно, згідно п.п. 28-31, 33-35, 38-49, 51-70 атестату № 5 від 04.10.2019 на речове майно (спеціальне обмундирування), станом на 01.01.2019 із компенсацією податків та зборів, суд зазначає, що вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції про речове забезпечення військовослужбовців СБУ в мирний час та в особливий період, затвердженої наказом ЦУ СБУ від 10.11.2016 № 584 грошова компенсація розраховується саме за предмети повсякденної форми одягу.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Служби безпеки України (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 33) щодо розрахунку грошової компенсації вартості за неотримане речове майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1444 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час».

3. Зобов`язати Службу безпеки України (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 33) провести перерахунок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно" станом на 1 січня 2019 року.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Клименчук