Справа № 520/12553/21
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 листопада 2021 р. № 520/12553/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Харківської обласної прокуратури (, вул. Б.Хмельницького, буд. 4, м. Харків, 61001) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Харківської обласної прокуратури (надалі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Харківської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати заробітної плати з дня початку роботи окружних прокуратур, з 15 березня 2021 року, в порядку та розмірах передбачених ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з окладу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року, з урахуванням відповідних надбавок та доплат;

- зобов`язати Харківську обласну прокуратуру здійсни нарахування та виплатити заробітну плату з дня початку роботи окружних прокуратур, з 15 березня 2021 року, на підставі ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з окладу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року, з урахуванням відповідних надбавок та доплат;

- зобов`язати Харківську обласну прокуратуру здійсни нарахування та виплатити середній заробіток з дня початку роботі окружних прокуратур, з 15 березня 2021 року, обчисленому відповідно до ст. 8 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з окладу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на січня 2021 року, з урахуванням відповідних надбавок та доплат.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що працює в органах прокуратури Харківської області. З 16.09.2020 і на даний час виконує військовий обов`язок із збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку в органах прокуратури Харківської області у відповідності до вимог статті 119 КЗпП України. Зазначає, що відповідно до наказу Офісу Генерального прокурора від 17.02.2021 №40 «Про день початку роботи окружних прокуратур» днем початку роботи окружних прокуратур визначено 15 березня 2021 року. Посилаючись на ч. 3 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», стверджує, що з 15.03.2021 у відповідача виник обов`язок виплачувати їй середній заробіток, виходячи з нових окладів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач не погодився з позовними вимогами та надав відзив на позов, в якому посилається на те, що діяв в межах повноважень, на підставі та спосіб, визначений чинним законодавством, просив відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивач не була переведена до окружної прокуратури, оскільки не пройшла атестацію, а середній заробіток розрахований відповідно до вимог Постанови КМ України № 100.

Керуючись приписами ст.ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з 09.08.2012, а в органах прокуратури Харківської області з 14.11.2013.

Між позивачем та Міністерством оборони України в особі ОСОБА_2 укладено контракт про проходження військової служби від 16.09.2020 терміном на три роки.

Наказом міністра оборони від 16.09.2020 № 178-РС прийнята на військову службу.

Наказом керівника Харківської обласної прокуратури від 16.09.2020 № 2276-к з 16.09.2020 увільнена від виконання службових обов`язків на період проходження військової служби.

Згідно з наказом Генерального прокурора від 17.02.2021 №40 визначено днем початку роботи окружних прокуратур 15.03.2021.

Наказом прокурора Харківської області від 15.03.2021 № 829к наказано керівник Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області забезпечити ведення табельного обліку стосовно прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області ОСОБА_1 , яку наказом керівника Харківської обласної прокуратури увільнено від виконання службових обов`язків з 16.09.2020 на час військової служби за контрактом під час дії особливого періоду.

Позивач зверталася до відповідача зі зверненням щодо виплати заробітної плати з розрахунку посадового окладу прокурора окружної прокуратури.

Листом Харківської обласної прокуратури від 29.04.2021 № 21-4149-21 позивача повідомлено про відсутність підстав для нарахування заробітної плати з 15.03.2021 з розрахунку посадового окладу прокурора окружної прокуратури, оскільки середня заробітна плата позивачу виплачується виходячи з виплат за останні два місяці (липень-серпень 2020 року), що передували увільненню заявниці від виконання службових обов`язків на період проходження військової служби (з 16.09.2020) на підставі наказу керівника обласної прокуратури від 16.09.2020 № 2276к.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати заробітної плати з дня початку роботи окружних прокуратур, з 15 березня 2021 року, в порядку та розмірах передбачених ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" протиправною, звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, визначені Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)), яким передбачено, зокрема:

- заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами ( частина 1 статті 81 цього Закону);

- заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік (частина 2 статті 81 цього Закону);

- посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року ( частина 3 статті 81 цього Закону);

- прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України ( частина 7 статті 81 цього Закону);

- фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина 9 статті 81 цього Закону);

- фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку ( частина 1 статті 89 цього Закону);

- фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період ( стаття 90 цього Закону).

Законом України від 19.09.2019 № 113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон № 113-ІХ), який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури та внесено зміни до Закону України від 14.10.2014 № 1697-VІІ "Про прокуратуру", зокрема:

- у частині 1 статті 7 Закону №1697-VII слова "регіональні" та "місцеві" замінено відповідно на "обласні" та "окружні", а пункт 4 цієї частини 1 та статті стосовно військових прокуратур в системі органів прокуратури виключено;

- статтею 15 Закону № 1697-VII зазначено виключний перелік посад в обласних та окружних прокуратурах.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 113-ІХ за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Пунктом 7 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 113-ІХ передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у регіональних прокуратурах чи місцевих прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в обласних прокуратурах чи окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Також пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 113-ІХ передбачено, що день початку роботи обласних прокуратур та окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора. Вказані рішення публікуються у газеті "Голос України".

Згідно зі статтею 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 26 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VIII, які набрали чинності з 01 січня 2015 року установлено, що норми і положення статті 81, частин шістнадцятої, сімнадцятої, вісімнадцятої статті 86, пунктів 13, 14 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України від 14 жовтня 2014 року "Про прокуратуру", застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктами 1, 2, 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатками 1-5; надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці: 1) установлювати: працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів, а також зазначено, що видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури здійснюється в межах затвердженого фонду оплати праці.

Аналіз вказаних норм свідчить, що оплату праці працівників регіональних прокуратур та місцевих прокуратур відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" регулює Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, зі змінами, внесеними Законом України від 19.09.2019 № 113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", який набрав чинності 25.09.2019, а не Бюджетний кодекс України.

При цьому, рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року у справі №6-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону № 1697-VІІ зі змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України визначено, що положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як встановлено судом спірність питання у даній справі полягає стосовно наявності у відповідача обов`язку починаючи з 15.03.2021 нараховувати та сплачувати позивачу заробітну плату та середній заробіток, виходячи з окладу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, з урахуванням відповідних надбавок та доплат відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" з урахуванням рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року у справі №6-р/2020.

Натомість визначальним є той факт, що станом на 15.03.2021 позивач не обіймає посаду в окружній прокуратурі, оскільки до окружної прокуратури переведена вона не була, так як не проходила атестацію. Таким чином, за ОСОБА_1 зберігається місце роботи та середній заробіток на посаді саме прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області Мосейко Л.М., тобто місцевої прокуратури, а не окружної.

Таким чином, дія статті 81 Закону України "Про прокуратуру" у редакції, чинній у спірний період, не поширюється на прокурорів місцевих прокуратур, оплата праці таких працівників здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Суд звертає увагу, що положення пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ не визнані неконституційними.

При цьому, факт перебування позивача на військовій службі в Збройних Силах України за контрактом не може бути підставою для безумовного переведення позивача до окружної прокуратури в обхід процедури атестації та обрахунку посадового окладу встановленого для прокурорів окружних прокуратур.

Отже, оскільки позивач не має статусу прокурора окружної прокуратури та не проходила атестацію, тому відсутні правові підстави для обрахування та виплати позивачу заробітної плати та середнього заробітку з дня початку роботи окружних прокуратур, з 15 березня 2021 року, на підставі статті 81 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з окладу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року.

Разом з цим окремою підставою для відмови у позові є неможливість змінити середній заробіток у зв`язку з подальшим законодавчо встановленим підвищенням складових заробітної плати працівників прокуратури з огляду на таке.

Гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків встановлені статтею 119 КЗпП України, відповідно до частини третьої якої, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Тобто, в силу приписів вказаної норми за позивачем зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток в органі прокуратури, в якому вона працювала на час призову.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі Порядок № 100).

Підпунктами «ї», «л» пункту 1 Порядку № 100 встановлено, що цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках залучення працівників до виконання військових обов`язків, у інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно з абзацами третім, четвертим пункту 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку (абзац сьомий пункту 2 Порядку № 100).

Абзацами третім, четвертим пункту 4 Порядку № 100 визначено, що якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційно до умов укладеного трудового договору.

Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду (абзац п`ятий пункту 4 Порядку № 100).

Згідно з абзацом шостим пункту 4 Порядку № 100 працівникам, які були звільнені в запас з військової служби та повторно призвані (прийняті) на військову службу під час дії особливого періоду, обчислення середньої заробітної плати проводиться з урахуванням положень цього Порядку. Якщо розрахована в установленому порядку середня заробітна плата є нижчою від середньої заробітної плати, яка зберігалася за працівником протягом попереднього періоду військової служби, для розрахунку застосовується середня заробітна плата, яка зберігалася за працівником протягом попереднього періоду військової служби.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Абзацом першим пункту 8 Порядку № 100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації (абзац другий пункту 8 Порядку № 100).

Згідно з абзацами третім, четвертим пункту 8 Порядку № 100 у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим або другим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Отже, за вказаними приписами Порядку № 100 середня заробітна плата позивача мала бути обчислена виходячи із середньої заробітної плати за повні два місяці (липень-серпень 2020 року) роботи, що передували увільненню заявниці від виконання службових обов`язків на період проходження військової служби (з 16.09.2020) на підставі наказу керівника обласної прокуратури від 16.09.2020 № 2276к.

Отже, законодавча зміна складових заробітної плати позивача у майбутньому не може будь-яким чином вплинути на розмір середньої заробітної плати, яку вона отримувала у періоді липень-серпень 2020 року. Доказів того, що позивач поверталася на службу в органи прокуратури після 15 березня 2021 року, вона не надала, отже підстави для нового обрахунку середньої заробітної плати у позивача відсутні, оскільки заробітну плату в такому розмірі позивач не отримувала.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги очевидно необґрунтованими.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, отже позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, у суду відсутні підстави для його розподілу.

З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та результати розгляду цієї справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262, 278 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Харківської обласної прокуратури (, вул. Б. Хмельницького, буд. 4, м. Харків, 61001) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.11.2021 року.

Суддя Н.А. Полях