Справа № 420/17219/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Держпраці у Миколаївської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застування заходів реагування,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління Держпраці у Миколаївської області, в якому позивач просить суд застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом повної заборони експлуатації устаткування підвищеної небезпеки напругою понад 1000 В, а саме: КТП-598, ТМ 250 кВа, РУ10/0,4кВ, КЛ-10 кВ, L=20 м.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 14.06.2021 року по 18.06.2021 року Управлінням Держпраці у Миколаївської області було проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю за місцем здійснення відповідачем господарської діяльності.

При цьому позивачем під час перевірки відповідача були виявленні порушення нормативно-правових актів з охорони праці, що унеможливлює експлуатацію обладнання та виконання робіт, оскільки створює загрозу життю та здоров`ю людей.

27.09.2021 року адміністративний позов Управління Держпраці у Миколаївської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застування заходів реагування було прийнято судом до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін в порядку ст. 262 ч. 5 КАС України.

Статтею 124 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою. Судові виклики або судове повідомлення учасників справи здійснюється: юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Копію ухвали суду від 27.09.2021 року про відкриття спрощеного позовного провадження у справі було направлено відповідачу за адресою, зазначеною позивачем в адміністративному позові та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 та було доставлено за адресою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 08.10.2021 року.

Відповідно до відомостей інтернет-ресурсу «Відстеження пересилання поштових відправлень» судова кореспонденція не змогла бути вручена відповідачу, оскільки адресах відсутній за вказаною адресою.

Згідно ч.11 ст.126 КАС України вважається врученим належним чином поштове відправлення, у разі не вручення його адресату з незалежних від суду причин.

Крім того, ухвалу суду від 27.09.2021 року по справі №420/17219/21 було також оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Однак, ні у визначений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строк, ні станом на час розгляду справи по суті, від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву Управління Держпраці у Миколаївської області, будь-яких пояснень по суті спірних правовідносин або доказів на спростування заявлених контролюючим органом позовних вимог до суду не надходило.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що ним було вжито всіх необхідних заходів, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України для повідомлення відповідача про розгляд адміністративної справи та реалізації останнім права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави суду розглядати справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ст. 258 КАС України).

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд під час розгляду справи по суті встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04.03.2003 року за №0016093.

У період з 14.06.2021 року по 18.06.2021 року на підставі наказу Управління Держпраці у Миколаївської області від 14.05.2021 року №223 та посвідчення (направлення) на проведення перевірки №322 від 20.05.2021 року посадовими особами Управління Держпраці у Миколаївської області було здійснено перевірку щодо додержання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю за місцем здійснення господарської діяльності відповідачем, а саме: АДРЕСА_2 . Перевірку проведено у присутності директора Подольської Наталії Юріївни.

За результатами проведення перевірки Управлінням Держпраці у Миколаївської області складено акт №МК/2485/938/ОП/АПЛ від 18.06.2021 року, яким з боку відповідача було встановлено наступні порушення:

пункт 1 - відсутній дозвіл на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки - устаткування напругою понад 1000 В, а саме: КТП-598, ТМ250 кВа, РУ10/0,4кВ, КЛ-10 кВ, L=20 м, чим порушено вимоги ст. 21 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року №2694-XII, п. 8 групи А Постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 року №77;

пункт 2 - на час перевірки не переглянуті та не перезатвердженні однолінійні схеми електричних з`єднань усіх напруг, особою відповідальною за електрогосподарство, чим порушено п.п. 3.3, 3.5. Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів;

пункт 3 - на час перевірки відсутній Журнал обліку відмов і аварій в роботі електрообладнання і мереж;

пункт 4 - дія обліку робіт по обслуговуванню і поточного ремонту будівель та споруд закладу відсутній (не надано) технічний журнал, в який повинні вноситися записи про всі виконані роботи з визначенням виду і місця робіт, відображатися технічний стан будівель (споруд) на даний час;

пункт 5 - не улаштовано інформаційний стенд з матеріалами щодо запобігання нещасним випадкам на воді, плакатами «УЧИСЬ ПЛАВАТИ», «СПОСОБИ РЯТУВАННЯ», порадами відпочивальникам щодо правил поводження на воді, прийому сонячних ванн, прийомів саморятування та надання домедичної допомоги потерпілим, а також номерами телефонів екстрених служб;

пункт 6 - журнал проведення вступних інструктажів ведеться не вірно, не вказано вік особи, з якою проведено інструктаж;

пункт 7 - не сформовані плани-графіки проведення навчання і перевірку зяяв з питань охорони праці працівників.

При цьому позивачем в адміністративному позові зазначено, що саме порушення, визначене у пункті 1 акту перевірки №МК/2485/938/ОП/АПЛ від 18.06.2021 року є таким, що створює загрозу життю та здоров`ю людей.

На підставі акту перевірки Управлінням Держпраці у Миколаївської області було також складено припис №МК/2485/938/ОП/АПЛ від 18.06.2021 року, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 було встановлено строк для усунення порушень.

Акт перевірки 18.06.2021 року був підписаний без зауважень директором Подольською Наталією Юріївною, копію акту перевірки та припису було вручено в той же день зазначеній особі.

Дослідивши адміністративний позов, надані до суду письмові докази та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, та судову практику, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пункт 7 вищезазначеного Положення передбачає, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їхнього життя і здоров`я в процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці визначені у Законі України від 14 жовтня 1992 року №2694-XII "Про охорону праці"(далі - Закон № 2694-ХІІ).

Стаття 4 Закону №2694-XII передбачає, що державна політика в галузі охорони праці спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням та базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону №2694-ХІІ державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ядерної та радіаційної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Частина перша статті 39 Закону №2694-XII встановлює, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право, зокрема, безперешкодно відвідувати підконтрольні підприємства (об`єкти), виробництва фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та здійснювати в присутності роботодавця або його представника перевірку додержання законодавства з питань, віднесених до їх компетенції.

Посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право забороняти, зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 05.04.2007 року (далі - Закон №877-V).

Відповідно до ст.1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до статті 1 Закону №877-V заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону № 877-V, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Згідно з частиною п`ятою статті 4 Закону № 877-V, виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 13, частина 3 статті 21 Закону №2694-XII роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці; забезпечити належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Частиною третьою статті 13 Закону № 2694-ХІІ встановлено, що роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 6 вересня 2005 року №2806-IV документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1107 затверджено Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - Порядок №1107).

Пунктом 1 Порядку №1107 передбачено, що цей Порядок визначає процедуру видачі або відмови у видачі, переоформлення, анулювання Держпраці та її територіальними органами дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл).

Відповідно до пункту 6 Порядку №1107 дозвіл за формою згідно з додатком 1 видається зокрема роботодавцеві - на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у групі А додатка 2, або на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у групі А переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2021 року №77.

За змістом п. 7 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року за №1107, дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки видається територіальним органом Держпраці за місцем державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи-підприємця.

Відповідно до пункт 8 групи А Переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 року №77 роботодавцеві видається дозвіл на устаткування напругою понад 1000 В.

Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

Суд звертає увагу на те, що поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям, який лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду), здійснення якого покладено на позивача, посадові особи та фахівці якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Отже, саме людина, її життя і здоров`я, визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Кожен громадянин повинен бути забезпечений безпечними для його життя і здоров`я умовами праці та навчання.

Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері охорони праці призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю працюючих.

Будь-яких пояснень по суті спірних правовідносин та доказів усунення відповідачем порушення, встановленого Управлінням Держпраці у Миколаївської області у пункті 1 акту №МК/2485/938/ОП/АПЛ від 18.06.2021 року відповідачем до суду протягом часу розгляду справи №420/17219/21 надано не було.

Разом з тим суд зауважує, що зазначений в адміністративному позові захід реагування, запропонований Управлінням Держпраці у Миколаївської області не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань охорони праці, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю працівників.

При цьому необхідність застосування зазначеного позивачем заходу реагування, на думку суду, відповідає характеру виявлених ним порушень, а тому він буде співмірним до мети його застосування і таке втручання у права відповідача буде пропорційним.

Усунення недоліків у повному обсязі, в свою чергу, буде свідчити про усунення ризиків загрози життю та здоров`ю людей, та буде підставою для відновлення безпечної роботи установи.

Виходячи з того, що обставини, які були підставою для звернення позивача до адміністративного суду, існувати не перестали, а також те, що порушення у сфері безпеки праці, зазначене у пункті 1 акту перевірки №МК/2485/938/ОП/АПЛ від 18.06.2021 року, не усунуто, суд доходить висновку про необхідність застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом зупинення експлуатації устаткування підвищеної небезпеки напругою понад 1000 В, а саме: КТП-598, ТМ 250 кВа, РУ10/0,4кВ, КЛ-10 кВ, L=20 м.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. У зв`язку з відсутністю таких судових витрат у справі №420/17219/21, суд вирішив їх розподіл не проводити.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 90, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов Управління Держпраці у Миколаївської області (54003, м.Миколаїв, вул. Маршала Василевського, 40/1) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про застування заходів реагування задовольнити.

Застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом зупинення експлуатації устаткування підвищеної небезпеки напругою понад 1000 В, а саме: КТП-598, ТМ 250 кВа, РУ10/0,4кВ, КЛ-10 кВ, L=20 м.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та п.п.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький