Справа № 692/740/21
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року справа № 692/740/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання протиправними відмов та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

01.09.2021р. з Драбівскького районного суду до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач 1) та ОСОБА_2 (далі позивач 2) до Шрамківської об`єднаної територіальної громади Драбівського району (далі відповідач) в якій позивач просить:

- визнати протиправною відмову в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:1541, площею 3,2066 га, цільове призначення 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Шрамківської сільської ради, с. Демки, ОСОБА_1 ;

- зобов`язати надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:1541, площею 3,2066 га, цільове призначення 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Шрамківської сільської ради, с. Демки, ОСОБА_1 .

- визнати протиправною відмову в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:1541, площею 3,2066 га, цільове призначення 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Шрамківської сільської ради, с. Демки, ОСОБА_2 ;

- зобов`язати надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:1541, площею 3,2066 га, цільове призначення 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Шрамківської сільської ради, с. Демки, ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі звернулась до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:1541, площею 3,2066 га, однак отримали відмову з підстави відсутності нотаріально засвідченої згоди на поділ користувача чи власника земельної діялнки. Позивач вважає вказану відмову протиправною з посиланням на ст. 186 ЗК України.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24.09.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

12.10.2021р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши при цьому, що технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки має, серед іншого містити нотаріально посвідчену згоду на поділ землекористувача, заставодержателя (у разі їх наявності), а також - згоду власника земельної ділянки на поділ земельної ділянки землекористувачем. Вказано, що відповідно до Витягу №НВ-020 від 03.11.2020 року з ДЗК, наданого позивачами до заяв, земельна ділянка :03:001:1541 станом на дату прийняття Рішення належала на праві приватної власності ОСОБА_3 . Отже, на момент звернення Позивачів до Відповідача земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:1541 не відносилась до земель комунальної власності в принципі, та не належала відповідачеві зокрема, а належала на праві приватної власності фізичній особі. Зазначено, що відповідач не мав повноважень надавати Позивачам згоду на поділ земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:1541, оскільки дана земельна ділянка належала на праві приватної власності фізичній особі ОСОБА_3 і лише за згодою даної фізичної особи або за її безпосередньою ініціативою (замовленням технічної документації) дана земельна ділянка могла бути поділена. Окрім того, відповідно до Витягу №НВ-020 від 03.11.2020 року земельна ділянка :03:001:1541 була передана у оренду ТОВ «АТЛАНТИК ФАРМС II». Таким чином, для поділу даної земельної ділянки, з огляду на зміст ст. 56 ЗУ «Про землеустрій», слід отримати ще й нотаріально посвідчену згоду ТОВ «АТЛАНТИК ФАРМС II» як землекористувача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

12.03.2021р. позивачі звернулись до відповідача із заявами про надання дозволу на розробку технічної документації на поділ земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:1541 площею 3,2055 га цільове призначення 01.01. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Шрамківської сільської ради, с. Демки. До заяв були додані копії паспортів, РНОКПП, копія довіреності, якою позивач 2 уповноважила позивача 1 представляти її інтереси, а також копією Витягу № НВ-020 від 03.11.2020 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку :03:001:1541.

23.04.2021р. відповідач на черговій сесії прийняв Рішення №7-87/VІІІ, яким відмовив позивачам у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:1541 з підстав того, що технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки включати нотаріально посвідчену згоду на поділ землекористувача, заставодержателя (у разі їх наявності), а також - згоду власника земельної ділянки на поділ земельної ділянки.

Позивачі, вважаючи вказану відмову протиправною, звернувся з даним позовом до суду, за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-III (далі ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Частинами 1,2,5 ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (ч.9 ст.79-1 ЗК України).

Згідно з частинами 1, 2 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

На підставі ч.4 ст.79-1 ЗК України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Частиною 6 ст.79-1 ЗК України встановлено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі відповідної технічної документації із землеустрою.

Технічна документація із землеустрою сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування (ст.1 Закону України від 22.05.2003 №858-IV Про землеустрій (далі Закон України №858-IV).

Згідно з абзацом першим ст.25 Закону України №858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Абзац другий зазначеної статті Закону визначає види документації із землеустрою, зокрема: пункт й - технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Тобто, документація із землеустрою відповідно до ст.ст. 116, 118, 121, 122 ЗК України та проект технічної документації щодо поділу та об`єднання земельних ділянок згідно з ч.6 ст.79-1 ЗК України є різними видами документації із землеустрою.

Для вирішення спору суд врахував висновки Верховного Суду у постанові від 04.05.2020р. у справі №802/1539/17 у подібних правовідносинах, в якій Верховний Суд залишив без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову щодо зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства з тих підстав, що земельна ділянка є сформованою, а тому відповідно до ч.6 ст.79-1 ЗК України її подальше формування здійснюється лише за технічною документацією, а не за проектом землеустрою.

Верховний Суд зазначив, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки. Тому проект землеустрою та подальша відповідна процедура необхідні лише у разі: переведення земельної ділянки з однієї категорії, визначеної статтею 19 ЗК України, в іншу; зміни виду використання земельної ділянки в межах земель оборони; зміни виду використання земельної ділянки в межах земель сільськогосподарського призначення (окрім наданих для ведення ОСГ, які можуть використовуватись також для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення).

Спірні правовідносини не стосуються зміни категорії, цільового призначення, або виду використання земельної ділянки, яку позивачі мають намір отримати.

Відповідно до ст.29 Закону України №858-IV, документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов`язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації.

Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником.

Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою.

Погодження і затвердження документації із землеустрою відповідно до ст.30 Закону України №858-IV проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Частиною 1 ст. 26 Закону №858-IV визначено, що замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

З матеріалів справи, зокрема Витягу з ДЗК №НВ-020 від 03.11.2020 року, суд встановив, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:1541, площею 3,2066 га, станом на дату прийняття оскаржуваного Рішення, належала на праві приватної власності ОСОБА_3 . Крім того, вказана земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «АТЛАНТИК ФАРМС II».

Крім того, судом враховано, що станом на час розгляду даної справи, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №278634368 від 07.10.2021 року, земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:1541, площею 3,2066 га, належить на праві приватної власності - ОСОБА_4 та перебуває в оренді ТОВ «АТЛАНТИК ФАРМС II».

Таким чином, оскільки позивачі не є власниками або користувачами земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:1541, площею 3,2066 га, з огляду на викладені вище норми, вимоги клопотання про поділ вказаної земельної ділянки, суд вважає необґрунтованими.

Згідно зі ст.31 Закону України №858-IV, зміни до документації із землеустрою вносяться особою, яка відповідно до вимог цього Закону може бути розробником документації із землеустрою за рішенням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування або власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, які затвердили проекти землеустрою.

Погодження та затвердження змін до документації із землеустрою здійснюються в порядку, передбаченому для погодження та затвердження документації із землеустрою.

Крім того, згідно з ч.1 ст.56 Закону України №858-IV (у редакції чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає:

а) пояснювальну записку;

б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації;

в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку;

г) матеріали польових геодезичних робіт;

ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу;

д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути;

е) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні);

є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Отже, отримання дозволу на виготовлення вказаного виду технічної документації закон не передбачає.

Видача уповноваженим органом дозволу передбачена абзацом 7 ст.50 Закону України №858-IV саме для проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а також абз.12 ст.55 зазначеного Закону для технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), тобто для іншого виду документації із землеустрою.

Верховний Суд у рішенні від 03.10.2019 у справі №823/1172/17 зазначив, що оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а не з технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, що суперечить вимогам частини шостої статті 79-1 Земельного кодексу України, відповідач правильно відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Посилання позивачів на протиправність оскаржуваного рішення з посиланням на положення ст. 186 ЗК України, суд вважає необгрунтованими, оскільки вказаною статтею врегульовано питання погодження і затвердження документації із землеустрою. Разом з тим, як встановлено судом в ході розгляду справи, позивачі не звертались до відповідача з технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Підсумовуючи наведене, суд не вбачає порушення прав, свобод та інтересів позивачів оскаржуваним рішенням, в зв`язку із чим позовні вимоги вважає необгрунтованими.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення, з огляду на що в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 139, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 КАС України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО