Справа № 140/10067/21
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/10067/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) (далі Військова частина НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправними дій щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 30.11.2018; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по день виключення із списків особового складу прикордонного загону (18.02.2021) із застосуванням січня 2008 року та березня 2018 року, як базових місяців індексації із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ від 15.01.2004 № 44.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з травня 2003 року по 18.02.2021 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (6 прикордонний загін) на різних посадах.

Наказом в.о. начальника 6 прикордонного загону від 18.02.2021 № 98-ос позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, звільнено з військової служби в запас Збройних сил України у зв`язку із закінченням строку контракту.

З наданої прикордонним загоном довідки нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2015 року по лютий 2021 року, вбачається, що починаючи з липня 2015 по листопад 2018 року нарахування та виплата індексації позивачу не здійснювалась.

Окрім того, зазначає, що починаючи з 2015 року в Державній прикордонній службі України при виплаті військовослужбовцям індексації грошового забезпечення існує практика заниження її розміру, внаслідок неправильного визначення базового місяця для розрахунку наростаючим підсумком індексу споживчих цін.

З метою з`ясування правильності нарахування відповідачем належної йому індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по день виключення із списків особового складу (18.02.2021), позивачем у запиті до відповідача від 26.08.2021 порушувалось питання про надання інформації стосовно того, які місяці для розрахунку наростаючим підсумком індексу споживчих цін (базові місяці) були (будуть) застосовані при нарахуванні індексації його грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по день виключення із списків особового складу прикордонного загону. Однак, відповідач не надав відповіді по даному питанню.

Вказує, що пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07. 2003 № 1078 (в редакції від 15.12.2015, вступив в дію з 01.01.2015) визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Таким чином, позивач зазначає, що визначення базового місяця для розрахунку індексації з грудня 2015 року залежить виключно від зміни посадового окладу за посадою згідно рішень Уряду і такими місяцями є січень 2008 року та березень 2018 року, - місяці у яких набрали чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07.11. 2007 №1294 та постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704.

З наведених підстав просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 07.10.2021 позовних вимог не визнав, підтвердив, що ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу у відповідача в періоди з 30.04.2003 по 18.02.2021.

Згідно з наказом відповідача від 15.01.2021 № 24-ос «По особовому складу» позивача було звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту за п.п. «а» пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з 18.02.2021 виключено зі списків військової частини.

Зазначає, що під час проходження військової служби позивачу виплачувалось належне грошове забезпечення, яке обчислювалось та нараховувалось у межах виділених прикордонному загону коштів.

Однак, Кабінет Міністрів України рішення про порядок проведення індексації заробітної плати та особливого порядку проведення індексації грошових доходів населення на 2015 рік не приймав, внаслідок чого грошові кошти на виплату індексації заробітної плати не виділялись, а тому у відповідача відсутні підстави для проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення.

З метою дотримання бюджетного законодавства при індексації грошових доходів працівників керівник установи та головний бухгалтер мають проводити фактичні видатки установи на заробітну плату лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого кошторисом та нарахування суми індексації доходів у повному розмірі за відсутності бюджетних асигнувань у кошторисі, вважається порушенням бюджетного законодавства, що є недопустимим.

Розгляд питання про визначення суми обрахунку індексації грошового забезпечення за встановлені конкретно періоди відноситься до компетенції відповідача, в межах наданих повноважень. Окрім того, під час перебування на грошовому забезпеченні відповідача у період з 2015 року по 28.02.2021 позивач не звертався до керівництва військової час тини 9971 з вимогами про виплату індексації грошового забезпечення із конкретно вказаним ним «базовим місяцем», відповідно такі вимоги є передчасними і до задоволення не підлягають. Разом з тим, вказав, що у період з 01.03.2018 по 18.02.2021 для обрахунку індексації грошового забезпечення позивача, було застосовано «базовий місяць» березень 2018 року.

З урахуванням зазначеного, Військова частина НОМЕР_1 просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 у період з 30.04.2003 по 18.02.2021 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (6 прикордонний загін) на різних посадах.

Згідно з наказом відповідача від 15.01.2021 № 24-ос «По особовому складу», старшого прапорщика ОСОБА_1 (П-045971) було звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.31).

Згідно з наказом в.о. начальника 6 прикордонного загону від 18.02.2021 № 98-ос «По особовому складу», старшого прапорщика ОСОБА_1 (П-045971) виключено зі списків військової частини у зв`язку із звільненням з військової служби (а.с.15).

З матеріалів справи вбачається, що за період з липня 2015 року по листопад 2018 року позивачу індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась. У грудні 2018 року ОСОБА_1 виплачена індексація у розмірі 71, 08 грн, з січня по грудень 2019 року -1930, 15 грн, з січня по грудень 2020 року 2664, 32 грн, за січень-лютий 2021 року 544, 48 грн. Вказані обставини підтверджуються довідкою про нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з січня 2015 по лютий 2021 року (а.с.19), та особистими картками грошового забезпечення та заробітної плати ОСОБА_1 за 2015-2021 роки (а.с.43-49).

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати у індексації грошового забезпечення у повному обсязі протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-XII).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.2001 №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ).

Статтею 1 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (частина перша статті 4 Закону №1282-XII).

Частинами першою-другою статті 5 Закону №1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону №1282-XII).

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений Постановою №1078 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Пунктом 1 Порядку №1078 передбачено, що він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 06.02.2003 №491-ІV.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 8 пункту 4 Порядку № 1078).

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

На підставі аналізу наведених положень законодавства суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Позивач вважає порушеним право на виплату індексації грошового забезпечення у період з 01.07.2015 по 30.11.2018. Зокрема, з довідки нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2015 року по лютий 2021 року (а.с. 19-20), а також з особистих карток грошового забезпечення позивача (а.с.43-49) вбачається, що у вказаний період нарахування та виплата індексації позивачу не здійснювалась.

Відповідач не заперечує, що не проводив індексацію грошового забезпечення позивача у вказаний період. При цьому, в обґрунтування правомірності своєї поведінки щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення покликався на відсутність можливості у межах наявного фінансового ресурсу виплачувати індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям у вказаний період.

Покликання відповідача на відсутність механізму нарахування індексації грошового забезпечення та не закладення до бюджету коштів для виплати індексації суд вважає безпідставним, оскільки жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Такі висновки суду відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постановах від 12.12.2018 у справі № 825/874/17, 19.06.2019 у справі №825/1987/17.

Відтак, суд відхиляє доводи відповідача про можливість невиплати позивачу індексації грошового забезпечення з підстав недостатності фінансових ресурсів чи механізму нарахування і невиплати індексації за попередні роки, оскільки такі доводи не виправдовують недотримання відповідачем встановлених державою гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення у зв`язку із подорожчанням споживчих товарів і послуг.

На момент виникнення спірних відносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07.11.2007 №1294 (далі - Постанова №1294), якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 Постанови №1294 вона набрала чинності з 01.01.2008, тобто датою, з якою позивач пов`язує прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100 для обчислення індексації за періоди з 01.07.2015 по 28 .02.2018.

Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08. 2017 №704 (далі - Постанова №704), якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме з 01.01.2018.

Як видно з матеріалів справи в межах спірного періоду з 01.07.2015 по 30.11.2018 індексація грошового забезпечення позивачу не нараховуватись та не виплачувалась.

Відтак, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення у періоди з 01.07.2015 по 30.11.2018, це свідчить саме про протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 .

Щодо вимоги про визнання протиправними дій щодо неврахування січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та зобов`язання здійснити позивачу нарахування і виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.03.2018 із застосуванням січня 2008 року як «базового місяця», суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Відповідно до положень пункту 5 Порядку №1078, у разі, якщо сума збільшення грошових доходів є меншою суми індексації, нарахованої відповідно до Порядку, подальша індексація провадиться на визначений згідно даному Порядку індекс.

Базовим місяцем при обчисленні індексу для проведення індексації слід вважати місяць підвищення заробітної плати за рахунок зростання її постійних складових. Якщо сума підвищення заробітної плати за рахунок постійних складових менша від суми індексу нарахованої відповідно до Порядку, то місяць такого підвищення не вважається базовим і індексація продовжується. При порівнянні суми підвищення заробітної плати та суми індексації при визначені базового місяця береться заробітна плата в частині постійних складових в розрахунку за повний відпрацьований місяць.

Таким чином, згідно пункту 5 Порядку №1078 місяць, у якому підвищено заробітну плату, вважають базовим для індексації за дотримання таких умов: заробітна плата зросла за рахунок її постійних складових; сума підвищення більша, ніж можлива індексація.

Тому, на думку суду, розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

При цьому, питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, також належить до компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 у справі Педерсен і Бодсгор проти Данії зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі Волохи проти України (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є передбачуваною, якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. …надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання.

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Як установлено судом, в період з 01.07.2015 по 30.11.2018 ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення не нарахована та не виплачена.

Тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки права позивача щодо правильного визначення базового місяця не порушені на момент розгляду справи судом не порушені.

За таких обставин у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку №1078 та Закону №1282-XII, покладається на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця січня 2008 року відсутні.

Така позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 15.10.2020 у справі №240/11882/19 та від 23.09.2020 у справі №620/3282/18.

Аналогічні правова позиції викладена у постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі №140/13704/20, від 15.04.2021 у справі №140/16034/20, від 07.04.2021 у справі № 380/8089/20.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що у грудні 2018 року ОСОБА_1 виплачена індексація у розмірі 71, 08 грн, з січня по грудень 2019 року -1930, 15 грн, з січня по грудень 2020 року 2664, 32 грн, за січень-лютий 2021 року 544, 48 грн. Вказані обставини підтверджуються довідкою про нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з січня 2015 по лютий 2021 року (а.с.19), та особистими картками грошового забезпечення та заробітної плати ОСОБА_1 за 2015-2021 роки (а.с.43-49).

Позивач вважає, що у вказаний період базовим місяцем для індексації має бути саме березень 2018 року.

Разом з тим, з відзиву відповідача вбачається, що у період з 01.03.2018 по 18.02.2021 в частині визначення позивачу «базового місяця» для обрахунку індексації грошового забезпечення, було застосовано базовий місяць «березень 2018 року», оскільки з прийняттям постанови Кабінетом Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01.03.2018 було встановлено оновлені підвищені посадові оклади військовослужбовців.

Зокрема, з особистої картки грошового забезпечення ОСОБА_1 з січня 2018 року по грудень 2019 року (а.с.46) вбачається, що грошове забезпечення позивача збільшилось за рахунок збільшення її постійної складової «посадового окладу», який у лютому 2018 року становив 3116, 00 грн, а березні 2018 року 3170, 00 грн. Таким чином, з березня 2018 року підвищилось грошове забезпечення позивача.

Враховуючи викладене, та те, що на час підвищення складових грошового забезпечення позивача (березень 2018) діяв Порядок №1078, згідно якого базовий місяць (місяць підвищення) визначався в разі коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати, то відповідач у зв`язку з підвищенням у позивача грошового забезпечення за рахунок збільшення її постійної складової, обґрунтовано визначив березень 2018 року як базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення.

З огляду на викладене, здійснюючи нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по 18.02.2021 із застосуванням березня 2018 року як базового місяця, відповідач діяв правомірно та з дотриманням вимог чинного законодавства, а відтак підстави для задоволення адміністративного позову у вказаній частині відсутні.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що Військова частини НОМЕР_1 в період з 01.07.2015 по 30.11.2018 не проводила індексації грошового забезпечення позивача всупереч вищенаведеним нормам чинного законодавства, а тому позов належить задовольнити частково шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати індексації позивачу у період з 01.07.2015 по 30.11.2018 та зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію за вказаний період відповідно до положень Порядку №1078.

Щодо позовної вимоги виплатити індексації із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44, то такі вимоги є передчасними, а тому до задоволення не підлягають.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статями 243, 245, 246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 30 листопада 2018 року та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 30 листопада 2018 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: 6 прикордонний Волинський загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 )

Суддя Т.М. Димарчук