Справа № 753/21781/21
Суддя: Комаревцева Л. В.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/422/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного інспектора з паркування Відділу інспекції з паркування Печерського районного управління (інспекції) з паркування Департаменту інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кушнір Олексія Миколайовича, Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської державної адміністрації про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

27.10.2021 позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії 1КІ № від 06.09.2021 із змінами, внесеними постановою серії 1КІ №-зм від 04.10.2021, а провадження по справі закрити та стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені у зв`язку із слатою штрафу у розмірі 700 грн., а також 3000 грн. моральної шкоди.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, оскільки в зоні паркування була відсутня можливість здійснення оплати через паркувальний автомат та вона не облаштована табличкою 7.17 (особи з інвалідністю), а сам ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи.

Крім того, зміст постанови не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а сам інспектор перевищив свої службові повноваження, оскільки здійнював фіксацію порушення у сфері паркування на території Шевченківського района м. Києва, будучи на посаді головного інспектора з паркування Відділу інспекції з паркування Печерського районного управління (інспекції) з паркування Департаменту інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.10.2021 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб

19.11.2021 до суду надійшов відзив на адміністративний позов. Представник Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської державної адміністрації просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наявність доказів, які вказують на вчинення позивачем адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та дотримання головним інспектором вимог чинного законодавства України при винесенні даної постанови

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін

Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд вбачає можливим розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вбачає необхідним позов задовольнити частково, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою головного інспектора з паркування Відділу інспекції з паркування Печерського районного управління (інспекції) з паркування Департаменту інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кушнір О.М. серії 1КІ № від 06.09.2021 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 700, 00 гривень.

Згідно оскаржуваної постанови, 06.09.2021 року о 09 годині 10 хвилин, на вул. Стрітенська, 11 в м. Києві, транспортний засіб Nissan Qushqai д.н.з. НОМЕР_1 залишено на майданчику для платного паркування без оплати паркування.

Постановою інспектора Кушнір О.М. серії 1КІ №-зм від 04.10.2021 було внесено зміни до вище вкааної постанови та визначено суб`єктом правопорушення ОСОБА_1 , який фактично керував транспортним засобом у момент вчинення правопорушення.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За змістом ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Приміткою до цієї статті Кодексу визначено, що під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Пунктом 33.5.38 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, визначено знак, що позначає місце для стоянки. Застосовується знак для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою "Р" та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою "Р" та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оглянутих фотознімків наданих відповідачем вбачається, що транспортний засіб, яким керував позивач, автомобіль Nissan Qushqai д.н.з. НОМЕР_1 , зафіксований 06.09.2021 на 6 фотознімках з часом фіксації з 09:11:41 по 09:22:21. Тобто з моменту першої і до останньої фіксації транспортного засобу пройшло 11 хв. при дозволеному безоплатному паркуванню до 10 хвилин.

Згідно довідки МСЕК від 04.01.2016 серії АВ №0439657 та пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи.

Відповідно до частини шостої статті 30 ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським об`єднанням осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою

Згідно з пунктом п`ятим Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у том числі транспортним засобам, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів, безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1342, і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю".

Водночас, з фотознімків транспортного засобу під час вчинення правопорушення можливо чітко встановити, що на засобі відсутні розпізнавальні знаки «Водій з інвалідністю» (спереду і ззаду), транспортний засіб розташовано на загальному, а не на спеціальному місці для осіб з інвалідністю (адже відсутні спеціальний знак та розмітка), а тому таке розміщення та отримання послуг з паркування мало бути сплачено позивачем на загальних підставах, адже встановлені законодавством вимоги щодо безоплатного паркування позивачем - не дотримані.

Щодо доводів позивача про неможливість здійснити оплату за паркування через відсутність паркувального автомату, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 14 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1342 від 03.12.2009 року, відведені майданчики для платного паркування повинні обов`язково бути обладнані паркувальними автоматами, платіжними пристроями та/або інформаційними знаками про способи та порядок оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування.

Оплата вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, здійснюється у безготівковій формі, зокрема, за допомогою засобів мобільного зв`язку. (п. 29 Правил паркування транспортних засобів)

Таким чином, в даному випадку, у разі наявної інформації про способи та порядок оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування, відсутність паркувального автомату або платіжного пристрою не є порушенням.

Згідно з розділом 7 Положення про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 19.11.2018 року № 2089 у структурі Департаменту утворюється управління (інспекція) з паркування, положення про яке затверджується наказом Департаменту. У складі управління (інспекції) з паркування Департаменту діють інспектори з паркування. Інспектори з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту для виконання покладених на них завдань мають право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, на розгляд яких їх уповноважено (п. 7.2); складати протоколи про адміністративні правопорушення та виносити постанови про накладання адміністративних стягнень (п. 7.3.).

Відповідно до наказу про призначення від 07.06.2021, Кушнір О.М. призначений на посаду головного інспектора з паркування Відділу інспекції з паркування Печерського районного управління (інспекції) з паркування Департаменту інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно оскаржуваної постанови, місцем вчинення правопорушення є вул. Стрітенська, 11 в м. Києві, що територіально розташована у Шевченківському районі м. Києва, разом з тим постанова винесена інсектором з паркування Печерського районного управління- Кушнір О.М.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наявною в матеріалах справи посадовою інструкцією головного інспектора з паркування, передбачено чіткі посадові обов`язки, стороною відповідача у відзиві не наведено жодних обґрунтувань та не додано ніяких доказів щодо підстав розляду інспектором Кушнір О.М. справ про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) на території інших районів міста Києва, окрім Печерського.

Враховуючи все вище наведене, суд приходить до висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, однак, у зв`язку із тим, що постанова винесена неуповноваженою особою, тобто порушено процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вона підлягає скасуванню, а справа- закриттю.

Крім того, суд вважає за необхідне, згідно з вимогами ст. 296 КУпАП, повернути ОСОБА_1 суму штрафу в розмірі 700,00 грн., який було сплачено на рахунок Казначейства України, відповідно до квитанції від 13.10.2021 №0.0..1 (а.с. 10).

Проте не вбачається підстав для задоволення вимог позивача в частині щодо стягнення моральної шкоди, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Тому, позовна вимога про відшкодування шкоди в адміністративному судочинстві є похідною позовною вимогою від публічного спору. А, отже, суд має з`ясувати безпосередній причинний зв`язок факту завдання моральної шкоди від дій, рішень чи бездіяльності суб`єктом владних повноважень, які заявлені (об`єднані) предметом у відповідному спорі.

З урахуванням суб`єктного складу спірних правовідносин, до застосування також підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, ст.ст.23,1167,1173 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода це будь-яке знецінення блага, що охороняється правом, тому її поділяють на майнову і немайнову. Моральна шкода - втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди належать: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, підлягають з`ясуванню такі питання: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, чи наявний причинно-наслідковий зв`язок між діями та завданою шкодою, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач не надав належних доказів щодо характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав, тяжкості вимушених змін у його життєвих і професійних стосунках, моральних переживаннях, стану здоров`я тощо.

Тому, оскільки позовна вимога про відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн. є необґрунтованою, позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ч. 1 ст. 152- 1 КУпАП, ст. ст. 2, 21, 77, 90, 241, 244, 246, 268, 271, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до головного інспектора з паркування Відділу інспекції з паркування Печерського районного управління (інспекції) з паркування Департаменту інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кушнір Олексія Миколайовича, Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської державної адміністрації про скасування постанови- задовольнити частково.

Скасувати постанову головного інспектора з паркування Відділу інспекції з паркування Печерського районного управління (інспекції) з паркування Департаменту інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кушнір Олексія Миколайовичавід 06.09.2021 серії 1КІ №, із змінами внесеними постановою від 04.10.2021 серії 1КІ №-зм, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152- 1 КУпАПу виді штрафу в розмірі 700,00 грн., а провадження по справі закрити.

Повернути з Державного бюджету України в особі Казначейства України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 ) суму сплаченого штрафу в розмірі 700,00 грн., згідно з квитанцією від 13.10.2021 №0.0..1.

В іншій частині вимог позову- вімовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено 26.11.2021

Суддя Комаревцева Л.В.