Справа № 540/3244/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 р.м. ОдесаСправа № 540/3244/20

Головуючий в І інстанції: Хом`якова В.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 10.02.2021 р. м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

за участю секретаря Чернецької В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Акціонерне товариство «УкрСиббанк», про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з платника податків ОСОБА_1 податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 719468,25 грн., по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 59941,53 грн.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року позов задоволено. Стягнуто з платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий борг: з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 719468,25 грн., отримувач: УК в Олешківському р-ні/м. Олешки/11010500, код отримувача - 38045231, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - UА0021284, код бюджету - 11010500; по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 59941,53 грн., отримувач: УК в Олешківеькому р-ні/ Олешківський р-н/11011001, код отримувача - 38045231, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - UА0021283, код бюджету -11011001.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права. Зокрема, в обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує, що він не отримував акт перевірки та податкові повідомлення - рішення, визначені якими грошові зобов`язання податковий орган просить стягнути у даній справі, оскільки не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а з 27.03.2009 року по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_2

Представником позивача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.04.2008 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 110000 дол. США.

09.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «УкрСиббанк» із заявою, в якій зазначив, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та просив розглянути питання щодо можливого погашення ним наявної заборгованості за вказаним договором з подальшим анулюванням (прощення) частки боргу.

У повідомленні АТ «УкрСиббанк» про анулювання боргу від 13.02.2018 року вказано, що станом на 13.02.2018 року за ОСОБА_1 обліковувалась кредитна заборгованість у сумі 236777,09 дол. США, що складало 6355183,99 грн., штрафні санкції (пеня), які підлягали стягненню на підставі судового рішення, у сумі 25410,29 грн., а також заборгованість за відшкодування понесених витрат на примусове стягнення в сумі 1820 грн.

Також, у наведеному повідомленні зазначено, що АТ «УкрСиббанк» прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості: суми основного боргу 108750,14 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 13.02.2018 року складало 2918893,67 грн., суми процентів 105546,95 дол. США, що еквіваленті по курсу НБУ станом на 13.02.2018 року складало 2832918,87 грн., суми штрафних санкцій 25410,29 грн.

Окрім цього, у вказаному повідомленні звернуто увагу на те, що відповідно до вимог пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є його доходом, отриманим як додаткове благо, а також вказано на необхідність самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній декларації з податку на доходи фізичних осіб, сплатити військовий збір відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Вказане повідомлення, адресоване ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , отримано останнім особисто 13.02.2018 року.

Також, суд першої інстанції встановив, що в період з 05.12.2019 року по 09.12.2019 року ГУДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, за результатами якої складено акт від 16.12.2019 року № 126/21-22-05/ НОМЕР_1 .

В ході перевірки встановлено, що платник податків ОСОБА_1 отримав доходи від АТ «УкрСиббанк» у вигляді додаткового блага у сумі 2918893,67 грн., з яких не нараховано (не утримано) та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб.

В акті перевірки зазначено, що платником податку не включено до загального річного оподаткування доходу і не задекларована сума доходу у вигляді додаткового блага у сумі 2918893,67 грн., що призвело до донарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 525400,86 грн. та військового збору у сумі 43783,41 грн.

На підставі вказаного акту перевірки ГУДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 21.01.2020 року № , яким відповідачу збільшено грошове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 525400,86 грн. та нараховані штрафні санкції у розмірі 131350,22 грн.;

- від 21.01.2020 № , яким відповідачу збільшено грошове зобов`язання по платежу військовий збір у сумі 43783,41 грн. та нараховані штрафні санкції у розмірі 10945,85 грн.;

- від 21.01.2020 № , яким відповідачу нараховані штрафні санкції у розмірі 170 грн. за неподання до податкового органу декларації про майновий стан та доходи за 2018 рік.

Наведені акт перевірки та податкові повідомлення - рішення направлені ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та поштові відправлення повернуті на адресу податкового органу з відміткою відділення поштового зв`язку: «за закінченням терміну зберігання».

Також, податковим органом ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , направлено податкову вимогу від 06.04.2020 року № 5510-10 про сплату податкового боргу у сумі 779409,78 грн. та рішення № 5510-10 про опис майна у податкову заставу.

Вказані рішення та податкова вимога не вручені ОСОБА_1 , поштові відправлення повернуті на адресу податкового органу з відміткою відділення поштового зв`язку: «за закінченням терміну зберігання».

Визначена податковим органом сума грошового зобов`язання не сплачена відповідачем, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження наявності узгодженого грошового зобов`язання, дотримання процедури визначення податкового зобов`язання відповідача, повідомлення останнього про наявність податкового боргу та вчинення усіх встановлених дій, які б призвели до погашення відповідачем податкового боргу.

Разом з тим, розглядаючи даний спір по суті, суд першої інстанції не врахував наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Відповідно до вимог пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20, пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41, п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

При цьому, за правилами ч. 1 ст. 26 КАС України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно обставин даної справи, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі звернулось до суду з позовом до фізичної особи - ОСОБА_1 про стягнення з останнього податкового боргу.

При цьому, звертаючись з даним позовом до Херсонського окружного адміністративного суду, Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі визначено, що місцем проживання або перебування фізичної особи - відповідача є наступна адреса: АДРЕСА_1 .

Згідно ч.ч. 3-7 ст. 171 КАС України якщо відповідачем у позовній заяві, щодо якої відсутні підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження у справі, вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суддя не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом трьох днів з дня отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється у порядку, визначеному статтею 130 цього Кодексу.

До відкриття провадження у справі суд першої інстанції не звертався до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Разом з цим, після відкриття провадження у справі від третьої особи АТ «УкрСиббанк» судом першої інстанції отримані докази, які спростовували надану позивачем інформацію щодо місця проживання або перебування фізичної особи - відповідача.

Так, АТ «УкрСиббанк», зокрема, надано до суду копію заяви ОСОБА_1 від 09.02.2018 року про вирішення питання щодо можливого погашення ним наявної заборгованості за кредитним договором з подальшим анулюванням (прощенням) частки боргу, в якій вказано, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, повідомлення АТ «УкрСиббанк» про анулювання боргу від 13.02.2018 року направлялось ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, отримавши від АТ «УкрСиббанк» дані щодо зареєстрованого місця проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 , суд першої інстанції не перевірив цю інформацію, наведену самостійно ОСОБА_1 , та до відповідного органу реєстрації м. Миколаєва щодо підтвердження такої інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача не звертався, та питання щодо передачі справи за підсудністю судом першої інстанції не вирішувалось.

Разом з цим, суд першої інстанції направив запит до відповідного органу реєстрації м. Олешки та отримав від Виконавчого комітету Олешківської міської ради відповідь від 07.12.2020 року, згідно якої дані щодо реєстрації місця проживання відповідача відсутні.

Тобто, в ході розгляду справи наведені позивачем дані щодо місця проживання або перебування фізичної особи - відповідача ( АДРЕСА_1 ) не знайшли свого підтвердження.

Натомість, у суду першої інстанції були наявні інші дані, що свідчать про зареєстроване місце проживання відповідача: АДРЕСА_2 .

Проте, як вже зазначалось колегією суддів, суд першої інстанції не перевірив цю інформацію та до відповідного органу реєстрації м. Миколаєва щодо підтвердження такої інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача не звертався, та питання щодо передачі справи за підсудністю судом першої інстанції не вирішувалось.

В апеляційній скарзі відповідач також вказує, що не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а з 27.03.2009 року по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході апеляційного розгляду справи зазначені обставини щодо зареєстрованого місця проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 знайшли своє підтвердження.

Так, на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про витребування, відповідачем надано копію тимчасової посвідки на постійне проживання від 10.11.2006 року, яка видана ОСОБА_1 із зазначенням, що він прибув у вересні 2006 року з Росії, строк дії «безстроково», копію паспорта ОСОБА_1 - громадянина Російської Федерації, а також довідки ТОВ «Центральний» від 15.11.2021 року, згідно яких ОСОБА_1 з 08.12.2006 року по 21.03.2008 року був зареєстрований в АДРЕСА_3 , а з 27.03.2009 року по теперішній час ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_2 .

За таких обставин, враховуючи, що станом на момент звернення до суду першої інстанції із вказаним позовом, так і на момент прийняття рішення судом першої інстанції, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача - фізичної особи у м. Миколаєві, а не в Херсонській області, то Херсонський окружний адміністративний суд, як суд, повноваження якого згідно Указу Президента України від 16.11.2004 року № 1417/2004 «Про утворення місцевих адміністративних судів, затвердження їх мережі» поширюються на територію Херсонської області, був неуповноважений розглядати цей спір.

З огляду на те, що зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача - фізичної особи у м. Миколаєві, відповідно окружним адміністративним судом, уповноваженим на розгляд і вирішення даного спору, є Миколаївський окружний адміністративний суд.

Статтею 318 КАС України передбачено, що рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Враховуючи, що до відкриття провадження у справі суд першої інстанції не звертався до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача та отримавши дані щодо зареєстрованого місця проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 , суд першої інстанції не перевірив цю інформацію та до відповідного органу реєстрації м. Миколаєва щодо підтвердження такої інформації не звертався, та питання щодо передачі справи за підсудністю судом першої інстанції не вирішувалось, а також, оскільки уся судова кореспонденція, направлена судом першої інстанції на адресу відповідача, повернута з відміткою відділення поштового зв`язку: «адресат відсутній», а у порядку, визначеному статтею 130 КАСУ виклик відповідача не здійснювався, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування наведених вимог КАС України та скасування рішення суду першої інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

За таких обставин, враховуючи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням правил територіальної підсудності (ст. 26 КАС України), адже даний спір належить розглядати Миколаївському окружному адміністративному суду, а не Херсонському окружному адміністративному суду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції із направленням справи на розгляд до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 310, 318, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року скасувати.

Справу за позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Акціонерне товариство «УкрСиббанк», про стягнення податкового боргу направити на розгляд за встановленою законом підсудністю до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 26.11.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька