Справа № 161/14069/21
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/305/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Самсонюк Ю.Л.,

представника позивача - Антонюка Р.В.,

представника відповідача - Літвака О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом Антонюка Романа Валерійовича, поданим в інтересах ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

05.08.2021 до суду надійшов вищевказаний адміністративний позов.

В обґрунтування підстав позову представник позивача Антонюк Р.В. посилається на те, що постанова про адміністративне правопорушення є протиправною, такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства України та підлягає скасуванню, оскільки у день винесення постанови позивач не здійснював керування транспортним засобом марки Volkswagen Crafter, НОМЕР_1 , оскільки в цей день такий транспортний засіб було продано інші особі.

Просить суд визнати протиправною і скасувати постанову відповідача від 03.04.2021 серії 1АВ №01518410 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.

Окрім того, представник позивача просить поновити строк на звернення до суду з даним адміністративним позовом, так, як вказує, що позивачу стало відомо про існування постанови лише 21.07.2021 з відкритого щодо нього виконавчого провадження, щодо примусового стягнення штрафу за вказаною вище оскаржуваною постановою.

Ухвалою суду від 12.11.2020 позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 20.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом повідомленням сторін.

У встановлений в ухвалі строк, 14.09.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, останній просив в задоволенні позовних вимог позивача відмовити з огляду на наступне.

Переконує, що саме позивач є належним суб`єктом правопорушення, що було скоєно 03.04.2021 на автошляху «Київ-Одеса» 294 км +260 м, про що складено відповідну постанову за ч.4 ст.122 КУпАП, так як станом на день вчинення правопорушення був власником транспортного засобу марки Volkswagen Crafter, НОМЕР_1 . Наполягає на тому, що постанова щодо ОСОБА_2 винесена правомірно, на підставі достатніх, належних та допустимих доказів.

26.01.2021 до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якому представник позивача зауважив, що ГСЦ МВС у Волинській області на адвокатський запит повідомлено, що ТзОВ «ЛЛ Кісов» було внесено інформацію стосовно акту огляду акту реалізованого ТЗ марки Volkswagen Crafter, НОМЕР_1 , та акту його технічного стану 03.04.2021 о 14 год. 29 хв. Наголосив на тому, що з копії акту реалізованого транспортного засобу вбачається, що у ньому зазначено посилання на договір купівлі-продажу, що підтверджує факт, що позивач станом на 03.04.2021 17 год. 04 хв. не був володільцем автомобіля марки Volkswagen Crafter, НОМЕР_1 .

В судовому засіданні представник позивача Антонюк Р.В. заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача заперечив адміністративний позов у повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку

Частиною другою статті 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, чинне процесуальне законодавство пов`язує початок відліку строку на оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (окрім справ у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) не з моменту вручення його позивачу, а з моменту винесення такого рішення.

Тобто позивачем у даному випадку пропущений строк звернення до суду, який передбачений ч.2 ст.286 КАС України, оскільки спірне рішення винесено 03.04.2021, а оскаржено позивачем лише 02.08.2021 (надіслано на адресу суду поштовим відправленням, яке було отримано та зареєстровано канцелярією суду 05.08.2021).

Проте, ч.1 ст.121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В розглядуваному випадку, як слідує з матеріалів справи, представник позивача подав письмову заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду, яку мотивує тим, що оскаржив спірну постанову до суду в межах десятиденного строку з дня її фактичного отримання (дата отримання копії постанови та ознайомлення з її текстом 21.07.2021).

На переконання суду, оскільки позивач дійсно оскаржив спірну постанову відповідача 02.08.2021, тобто протягом десяти календарних днів з дня фактичного ознайомлення позивачем зі змістом постанови у відділі державної виконавчої служби 21.07.2021, що підтверджується копією повідомлення банку про блокування рахунків, строк звернення до суду пропущений ним з поважних причин, а тому його слід поновити.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою серії 1АВ №01518410 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване а в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 03.04.2021, поліцейський ДПП Івановим О.О. розглянувши дані, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу «Каскад», 026-1219, встановив, що 03.04.2021 о 17 год. 04 хв. на а/д М05 «Київ-Одеса» 294+260 зафіксовано транспортний засіб марки Volkswagen Crafter, НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 59 км/год, чим порушила п.12.9. (б) ПДР України, що кваліфіковано за ч.4 ст.122 КУпАП. Керуючись ст.ст. 14-2, 33, 222, 279-1 - 279-3 і 284 КУпАП, постановив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн. (а.с.9).

Відповідно до п 12.9 «б» водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 Знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 Знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п. 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями283і284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, 14.04.2015 року було прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», що дозволяє накладення штрафів за порушення правил дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи..

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14.11.2018 року № 1197 визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи -лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи -лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14'2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил.

Отже, оскаржувана постанова відносно ОСОБА_1 була винесена як на власника (належного користувача) транспортного засобу марки Volkswagen Crafter, НОМЕР_1 , тобто на підставі ч. 1 ст. 14-2 КУпАП.

Представник позивача стверджує про те, що 03.04.2021 о 17 год. 04 хв. позивач ОСОБА_1 вже не був власником транспортного засобу марки Volkswagen Crafter, НОМЕР_1 , так як у цей день між ТзОВ «ЛЛ Кісов», яке діяло в інтересах позивача, та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №4957-04/2021, а в подальшому о 14 год. 29 хв. 03.04.2021 ТзОВ «ЛЛ Кісов» було внесено до Єдиного державного реєстру транспортних засобів інформацію стосовно акту огляду реалізованого ТЗ та акту технічного стану ТЗ, однак така позиція не відповідає вимогам чинного законодавства, що регламентує порядок переходу права власності на рухоме майно (транспортні засоби) (а.с.52-54).

Відповідно до ч.1 ст.328, ч.4 ст.334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно зі ст.34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року, № 1388 передбачено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Таким чином, право власності на транспортний засіб нового власника виникає, а у попереднього власника - припиняється, не у момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу (у простій письмовій формі), а у момент державної реєстрації (перереєстрації) такого права відповідно до встановленого законом порядку.

Така позиція суду узгоджується з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 30.10.2019 у справі №683/2694/16-ц (провадження №61-17988св18).

Окрім того, саме по собі внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів інформації стосовно акту огляду транспортного засобу та акту технічного стану транспортного засобу не може вважатися моментом державної реєстрації права власності на транспортний засіб, оскільки процедура державної реєстрації права власності на такий вид майна включає в себе комплекс дій, передбачених Порядком №1388 від 07.09.1998.

Окрім того, будь-яка інша особа, в тому числі і та, яка фактично, на переконання представника позивача, керувала транспортним засобом у день вчинення правопорушення, в порядку ст. 279-3 КУпАП не зверталась особисто до органу (посадової особи) уповноваженого розглядати справи про адміністративне правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також не надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що при складанні постанови серії 1АВ №01518410 від 03.04.2021 уповноважена посадова особа дійшла правильного висновку щодо наявності у ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне адміністративний позов про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без задоволення, а постанову серії 1АВ №01518410 від 03.04.2021 - без змін.

Керуючись ст.ст.20,72,73,74,76,77,90,243-246 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову Антонюка Романа Валерійовича, поданого в інтересах ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови -- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22.11.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк