Справа № 2а-17846/11/2670
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва до Державного науково-виробничого підприємства "Захід" про стягнення заборгованості у розмірі 2395,42 грн, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2021 року в задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та постановити нове судове рішення про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що судом першої інстанції порушено положення процесуального закону, адже виконавчий лист виданий у даній справі Окружним адміністративним судом міста Києва 18 травня 2012 року було пред`явлено до виконання до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві та, в подальшому, повернуто стягувачу. Проте, до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві виконавчий лист не надходив, що, на думку апелянта, свідчить про наявність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дубліката виконавчого листа.

Представники сторін, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів, з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2012 року в адміністративній справі №2а-17846/11/2670 адміністративний позов Управління Пенсійного фонду в Святошинському районі міста Києва задоволено та присуджено стягнути з Державного науково - виробничого підприємства "Захід" (03142, м. Київ, бульвар Вернадського, 38, ) на користь Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва (03148, м. Київ, вул. Корольова, 5-а, , р/р НОМЕР_1 в ГУ Ощадбанку по м. Києву та Київській обл., МФО 322669) заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах у розмірі 2 395 грн. 42 коп.

18 травня 2012 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист у справі №2а-17846/11/2670.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року замінено стягувача у виконавчому листі, виданому Окружним адміністративним судом міста Києва в адміністративній справі № 2а-17846/11/2670 18 травня 2012 року, а саме Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва на Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ).

Відповідно до частини 1 статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Так, 18 травня 2012 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист у даній справі. Разом з тим, стягувач лише в червні 2021 року звернувся з відповідною заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Станом на день ухвалення Окружним адміністративним судом міста Києва постанови від 10 січня 2012 року діяв Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, згідно з пунктом 2 частини 1 статті 22 якого, строк пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання становив 1 рік.

Між тим, пунктом 5 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі по тексту - Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII) передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частинами 1, 4 статті 12 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Отже, строк пред`явлення вказаного виконавчого листа сплив 05 лютого 2013 року.

Як вказує представник Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві виконавчий лист, виданий Окружним адміністративним судом міста Києва у справі №2а-17846/11/2670, направлено до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві посилався на те, що інвентаризацію виконавчих проваджень зі Святошинським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) проведено лише в лютому 2021 року.

У період з березня 2016 року (час закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом виданим у даній справі) по лютий 2021 року долею виконавчого листа, виданого 18 травня 2012 року в адміністративній справі №2а-17846/11/2670, Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві не цікавилось.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав, що заявником не наведено поважних причин пропуску строку звернення виконавчого листа №2а-17846/11/2670 до виконання.

Відповідно до пункту 18.4 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відтак, з огляду на те, що станом на час звернення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до Окружного адміністративного суду міста Києва з вищевказаною заявою сплив строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, а судом не встановлено підстав для його поновлення, то підстави для видачі дублікату виконавчого листа - відсутні.

Поряд з наведеним, колегія суддів при розгляді апеляційної скарги звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно ч.1 ст.45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії», заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 вказаної Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Peretyaka And. Ukraine» від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, §33).

Доводи апеляційної скарги щодо двох реорганізацій територіальних органів Пенсійного фонду України та штатної неукомплектованості штату спеціалістів не заслуговують на увагу, позаяк не спростовують висновків суду першої інстанцій.

Крім того, колегія суддів зазначає, що держава має дотримуватись принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Отже, неналежна організація трудового процесу з боку відповідальних осіб є суто суб`єктивними причинами, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такими причинами є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Відповідач, який діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних чи інших складнощів, які склались у нього, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо забезпечення неухильного виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання відповідних заяв чи клопотань.

Передбачена законом можливість звернення до адміністративного суду в порядку пункту 18.4 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, в тому числі, і дотримання процесуальних строків.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва до Державного науково-виробничого підприємства "Захід" про стягнення заборгованості у розмірі 2395,42 грн - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко