Справа № 826/11085/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року м. Київ № 826/11085/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Рябого І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Українська виробнича компанія"
до проГоловного управління ДПС у м. Києві визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
за участю:

від позивача - Столяренко Т.П.;

від відповідача - Ступак О.І.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська виробнича компанія" (далі - ТОВ "Українська виробнича компанія") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.03.2018 № , № та № .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ГУ ДФС у м. Києві на підставі необґрунтованих висновків акта перевірки від 02.03.2018 № 117/26-15-14-01-01/30576476 щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими позивачу збільшено суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств та зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2019, позов ТОВ "Українська виробнича компанія" задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 30.03.2018 № , № та № .

Постановою Верховного Суду від 09.10.2020 скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2019, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2020 адміністративну справу № 826/11085/18 передано на розгляд судді Катющенку В.П.

Ухвалою суду від 22.10.2020 прийнято адміністративну справу № 826/11085/18 до провадження судді Катющенка В.П. та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 19.11.2020.

Також вказаною ухвалою суду витребувано у:

ДП "Острозьке лісове господарство" (пр-т Незалежності, 167, м. Острог, Рівненська область, 35800) пояснення та підтвердні документи з приводу виконання ТОВ "Українська виробнича компанія" вантажно-розвантажувальних робіт за договором від 01.04.2014 № 7-л/14 у періоді липень, серпень 2017 року; кількості залучених людей для виконання таких послуг; порядку допуску працівників на територію ДП "Острозьке лісове господарство"; об`єму та часу виконаних робіт.

ТОВ "Будівельна компанія "Профітван" (вул. Дніпровська Набережна, 26Д, м. Київ, 02132) письмові пояснення та підтвердні документи з приводу виконання робіт для ТОВ "Українська виробнича компанія" за договорами від 01.06.2017 № 01/06-2017 та № 01/08-17 від 01.08.2017; кількості залучених працівників для виконання вантажно-розвантажувальних робіт; порядку обліку виконаних робіт та порядку доступу до ДП "Острозьке лісове господарство".

04.11.2020 до суду від представника відповідача Б. Пінчука надійшли пояснення з урахуванням постанови Верховного Суду, за змістом яких останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, під час проведення документальної позапланової перевірки позивача перевірялась реальність господарської операції останнього з контрагеном-постачальником ТОВ "БК "Профітван". Так, до перевірки надано акти здачі-приймання робіт (надання послуг), податкові накладні з номенклатурою "вантажно-розвантажувальні послуги", підписані зі сторони ТОВ "БК "Профітван" директором ОСОБА_1 На переконання відповідача, вказані документи не підтверджують фактичне здійснення таких послуг, а лише фіксують господарські операції, позаяк зі змісту останніх неможливо встановити години виконання робіт, результати наданих робіт, інформацію щодо кількості осіб, які були задіяні у виконанні робіт, конкретних осіб, відповідальних за виконання робіт, звіти про виконану роботу, калькуляції з зазначенням витрат та ресурсів, відсутні кількісні, вартісні та якісні показники формування вартості робіт тощо. Під час перевірки виявлено відсутність у ТОВ "БК "Профітван" трудових ресурсів та основних засобів, що необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства. Крім того, з протоколу допиту ОСОБА_1 вбачається, що останній заперечує своє відношення до реєстрації та здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ "БК "Профітван". Відповідач акцентує увагу, що позивачем не було надано будь-яких доказів, які б свідчили про виявлену ним обачність й обережність при виборі постачальника, що в сукупності зі встановленими обставинами справи та з урахуванням характеру спірних правовідносин, які склались у цій справі, також свідчить про нереальність здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "БК "Профітван".

24.11.2020 до суду від ДП "Острозьке лісове господарство" надійшли пояснення, у яких останній зазначив, що у липні та серпні 2017 року ТОВ "Українська виробнича компанія" здійснювало роботи з розроблення лісосіки. Згідно з картою технологічного процесу ТОВ "Українська виробнича компанія" виконувало роботи зі звалювання дерев; очищення дерев від гілок; трелювання деревини; розкряжування деревини; навантажування деревини; вивезення деревини; очищення лісосіки; інші роботи. Пояснив, що для доступу працівників Виконавця на лісосіки, де виконуються роботи, не передбачено надання перепусток, а облік виконаних робіт ведеться на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт, які підписуються Виконавцем та представником Замовника. До вказаних пояснень ДП "Острозьке лісове господарство" надало договір від 01.04.2014 № 7-Л/14, додаткові угоди від 03.01.2017, від 31.12.2014, від 31.12.2015, від 01.07.2017, акти приймання-передачі виконаних робіт за липень-серпень 2017 року.

Зважаючи на перебування судді Катющенка В.П. на лікарняному, 19.11.2020 адміністративну справу № 826/11085/18 знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 04.02.2021.

04.02.2021 до суду від представника позивача Столяренко Т.П. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у підготовчому судовому засіданні 04.02.2021, відкладено розгляд справи на 04.03.2021.

У підготовчому судовому засіданні 04.03.2021 представник позивача Столяренко Т.П. надала додаткові пояснення, у яких остання зазначила, що листом від 22.01.2016 ДП "Острозьке лісове господарство" письмово підтвердила можливість залучення третіх осіб під час виконання договору. Впродовж 2014 - 2018 років ТОВ "Українська виробнича компанія" працювало з ДП "Острозьке лісове господарство", і так як влітку обсяг робіт та замовлень був значним, роботи виконувались на різних лісових ділянках та у різній кількості. На ТОВ "Українська виробнича компанія" впродовж року працювало від 6 до 8 кваліфікованих працівників, які виконували відповідні роботи. У випадку необхідності виконання великої кількості некваліфікованої роботи, таку як розтягнути завалені та очищені стволи, витягнути їх на спеціально відведені місця для можливості подальшого транспортування, тощо, ТОВ "Українська виробнича компанія" залучало до робіт третіх осіб. Стверджує, що розрахунок проводився після складання актів огляду місць використання лісових ресурсів. Пояснила, що позивачу було економічно вигідно залучити ТОВ "Будівельна компанія "Профітван" для виконання умов договору, укладеного з ДП "Острозьке лісове господарство", оскільки дані господарські операції передбачали не тільки отримання прибутку, але й вчасне виконання умов договору з ДП "Острозьке лісове господарство".

До вказаних пояснень представником позивача були додані таблиця з розрахунком сум економічної вигоди; акти приймання-передачі виконаних робіт; лист від 22.01.2016; договір № 18/01-19 від 18.01.2019; повідомлення про відступлення вимоги від 18.01.2019; платіжне доручення № 538 від 18.01.2019.

У підготовчому судовому засіданні 25.03.2021 на підставі статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України допущено процесуальне правонаступництво відповідача у справі, а саме: Головного управління ДПС у м. Києві на Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України, ідентифікаційний код 44116011.

Ухвалою суду від 25.03.2021 закрито підготовче провадження у справі № 826/11085/18, призначено розгляд справи по суті у судове засідання на 27.04.2021 та викликано в судове засідання в якості свідка ОСОБА_1 .

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 27.04.2021, відкладено розгляд справи на 08.06.2021 та повторно викликано в судове засідання в якості свідка ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 08.06.2021 оголошено перерву до 28.07.2021 у зв`язку з повторним викликом свідка.

Ухвалою суду від 28.07.2021 застосовано до свідка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) привід у судове засідання, яке відбудеться 05 жовтня 2021 року о 16:00 год. у приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Болбочана Петра 8, корпус 1, зала судового засідання № 34.

У судовому засіданні 28.07.2021 оголошено перерву до 05.10.2021.

Ухвалою суду від 05.10.2021 застосовано до свідка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) привід у судове засідання, яке відбудеться 16 листопада 2021 року о 10:30 год. у приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Болбочана Петра 8, корпус 1, зала судового засідання № 34.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 05.10.2021, відкладено розгляд справи на 15.11.2021.

08.11.2021 та 15.11.2021 до суду від Деснянського УП ГУНП у м. Києві надійшли матеріали приводу, згідно яких виконати привід ОСОБА_1 у судові засіданні 05.10.2021 та 16.11.2021 виявилось неможливим.

Представник позивача у судовому засіданні 16.11.2021 позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.11.2021 заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 16.11.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У період з 19.02.2018 по 23.02.2018 посадовою особою Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Українська виробнича компанія" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Будівельна компанія "Профітван" за період липень 2017 року, серпень 2017 року, за результатами якої складено акт від 02.03.2018 № 117/26-15-14-01-01/30576476.

Актом перевірки зафіксовано порушення ТОВ "Українська виробнича компанія":

- пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 3 П (С) БО 1, пункту 5 П (с) БО № 15, пункту 21 П (С) БО 15, що призвело до заниження податку на прибуток за липень - серпень 2017 року на загальну суму 40564,00 грн та завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування на суму 140200,00 грн;

- пункту 44.1 статті 44, пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість за липень - серпень 2017 року на загальну суму 55860,00 грн.

У зв`язку з виявленими порушеннями, 30.03.2018 Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2017 рік у розмірі 140200,00 грн;

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на прибуток приватних підприємств на 50705,00 грн, у тому числі: 40564,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 10141,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 69825,00 грн, у тому числі: 55860,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 13965,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погодившись з рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Верховний Суд, скасовуючи рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2019, зазначив, що підхід судів попередніх інстанцій є формальним, оскільки з метою встановлення факту здійснення господарської операції, правомірності визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, формування податкового кредиту з податку на додану вартість у цій справі суди повинні були перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: зміст наданих послуг (робіт), в чому вони полягали; можливість здійснення вантажно-розвантажувальних робіт за договором від 1 червня 2017 року у кількості 550 людино-днів згідно з актом здачі-прийняття робіт від 30 червня 2017 року; можливість здійснення вантажно-розвантажувальних робіт за договором від 1 серпня 2017 року у кількості 1 послуги (390 людино-днів) згідно з актом здачі-прийняття робіт від 16 серпня 2017 року, та у такій же кількості згідно з актом здачі-прийняття робіт від 31 серпня 2017 року; наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для здійснення такого роду робіт. Також суди повинні були перевірити наявність економічної вигоди (виправданість, ризик) від спірних господарських операцій і ділової мети. Не з`ясовано і причин наявності заборгованості ТОВ "УВК" перед ТОВ "БК "Профітван".

Зазначаючи про те, що за доводами позивача, необхідність залучення ТОВ "БК Профітван" пов`язана з наявністю договірних відносин з ДП "Острозьке лісове господарство" (Договір від 1 квітня 2014 року № 7-Л/14), суди не перевірили, чи передбачав цей договір можливість залучення позивачем третіх осіб, наявність обов`язкових документів, передбачених цим договором, про щомісячне виконання робіт на об`єкті.

Тобто, суди не перевірили доводи позивача в частині наявності розумної економічної причини залучення ТОВ "БК "Профітван" для виконання умов договору, укладеного з ДП "Острозьке лісове господарство" (в тому числі з огляду на наявні в матеріалах справи затверджені кошториси на послуги) та чи передбачала господарська операція з ТОВ "БК "Профітван" принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) можливість приросту або збереження активів чи їх вартості для ТОВ "УВК".

Суди попередніх інстанції зазначивши, що сам факт порушення кримінальної справи не є беззаперечним доказом нереальності господарських операцій, залишили поза увагою доводи контролюючого органу про надані директором ОСОБА_1 пояснення у співвідношенні до наявності підпису цієї особи на документах, наданих позивачем в якості первинних. Правової оцінки цим поясненням судові рішення не містять.

Відповідно до частини п`ятої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Перевіряючи податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 30.03.2018 № та № на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, судом встановлено наступне.

Підставою для прийняття вказаних рішень став висновок контролюючого органу про безпідставне невіднесення ТОВ "УВК" до складу інших доходів безоплатно отримані послуги від невстановленої фізичної або юридичної особи.

Вказаний висновок відповідач обґрунтовує неможливістю виконання ТОВ "БК "Профітван" господарських операцій, з огляду на наступне:

- ТОВ "БК "Профітван" з моменту реєстрації 26.10.2016 по дату акта не подавало до органів ДФС звіти за формою 1ДФ, що не дає можливості встановити кількість працівників на підприємстві у перевіряємому періоді;

- баланс, звіт про фінансовий результат ТОВ "БК "Профітван" з моменту реєстрації 26.10.2016 по дату акта до органів ДФС не подавались, у зв`язку з чим неможливо встановити наявність основних засобів на підприємстві;

- декларації з екологічного податку, земельного податку, транспортного податку, які могли б свідчити про наявність відповідних ресурсів (складські, офісні приміщення, транспортні засоби, земельні ділянки) ТОВ "БК "Профітван" з моменту реєстрації 26.10.2016 по дату акта до органів ДФС не подавало;

- згідно аналізу даних ЄРПН з моменту реєстрації 26.10.2016 по дату акта перевірки ТОВ "БК "Профітван" не отримувало послуги з оренди примішення, опалення, водо-, теплопостачання, зв`язку, не придбавала канцелярські засоби тощо;

- за даними АІС "Податковий блок" ТОВ "УВК" за весь період діяльності не здійснювало імпорту товарів.

Згідно даних АІС "СФП" по ТОВ "БК "Профітван" наявна картка суб`єкта фіктивного підприємництва від 05.09.2017 № 49187/28-10-21-08-01. Орган ДПС, який виявив та відпрацював СФП Офіс великих платників ДФС, згідно з якою: ТОВ "БК "Профітван" зареєстровано (перереєстровано) та впроваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників. Дата встановлення ознаки - 30.08.2017.

Згідно листа прокуратури міста Києва від 14.09.2017 № 04/5-62-17 ГУ ДФС у м. Києві отримано протокол допиту гр. ОСОБА_1 щодо непричетності до ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ "БК "Профітван".

Також у акті перевірки відповідачем проаналізовано зміст ухвал Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2018 у справі № 757/67628/17-к, від 04.12.2017 у справі № 757/72311/17-к, від 04.12.2017 у справі № 757/72286/17-к.

З огляду на встановлені обставини у сукупності, відповідач дійшов висновку про неможливість вчинення ТОВ "БК "Профітван" господарських операцій з ТОВ "УВК".

Поряд з цим, наведені доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження та спростовуються наступним.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Таким чином, податок на прибуток розраховується виходячи із бухгалтерського фінансового результату (як різниці між отриманими підприємством доходами та понесеними ним витратами протягом звітного періоду) за національними положеннями (стандартів) бухгалтерського обліку (далі по тексту - НП(С)БО) чи міжнародними стандартами фінансової звітності (далі по тексту - МСФЗ), відкоригованого на різниці, передбачені ПК України (як то амортизаційні різниці, різниці, які виникають при формуванні резервів (забезпечень), різниці, які виникають під час здійснення фінансових операцій).

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 ПК України), а звітним періодом для цілей податку на прибуток періодом - календарний рік (пункт 137.4 статті 137 ПК України).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Пунктом 44.2 статті 44 ПК України встановлено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

У свою чергу, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України від 16.07.1999 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон N 996-XIV).

Відповідно до частини другої статті 3, частини першої статті 11 Закону N 996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку. На основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов`язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства.

Частинами першою - четвертою статті 9 Закону N 996-XIV встановлено, що підставою (визначення яких як фактів підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів міститься в абзаці 2 пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 N 88, далі - Положення N 88) бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Згідно з частиною п`ятою вказаної статті Закону N 996-XIV господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Частиною другою статті 6 Закону N 996-XIV передбачено, що регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, який затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

Так, методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 N 318 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за N 27/4248 (далі - НП(С)БО № 16).

Відповідно до пунктів 5 - 9 НП(С)БО № 16 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.

З аналізу наведених правових норм ПК України, Закону N 996-XIV та НП(С)БО № 16 вбачається, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Пунктом 11 НП(С)БО № 16 передбачено, що собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві.

Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

Відповідно до пункту 18 НП(С)БО № 16 до адміністративних витрат відносяться такі загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством:

загальні корпоративні витрати (організаційні витрати, витрати на проведення річних зборів, представницькі витрати тощо);

витрати на службові відрядження і утримання апарату управління підприємством та іншого загальногосподарського персоналу;

витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів загальногосподарського використання (операційна оренда, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона);

винагороди за професійні послуги (юридичні, аудиторські, з оцінки майна тощо);

витрати на зв`язок (поштові, телеграфні, телефонні, телекс, факс тощо);

амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання;

витрати на врегулювання спорів у судових органах;

податки, збори та інші передбачені законодавством обов`язкові платежі (крім податків, зборів та обов`язкових платежів, що включаються до виробничої собівартості продукції, робіт, послуг);

плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків, а також витрати, пов`язані з купівлею-продажем валюти;

інші витрати загальногосподарського призначення.

Перевіряючи обставини, що були підставою для включення до складу витрат сум, сплачених в ціні придбаних у ТОВ "БК "Профітван" робіт та послуг, судом встановлено наступне.

01.06.2017 між ТОВ "БК "Профітван" (Виконавець) та ТОВ "УВП" (Замовник) укладено договір на виконання робіт № 01/06-2017, за умовами якого Виконавець зобов`язується виконувати наступні роботи (надати послуги): вантажно-розвантажувальні роботи. Роботи здійснюються на території ДП "Острозьке лісове господарство" за адресою: 35800, Рівненська область, м. Острог.

Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що результат виконання Виконавцем послуг оформлюється актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг), який підписується уповноваженими особами Виконавця і Замовника, та затверджується і завіряється печатками, згідно якого замовник зобов`язується оплатити за надані Виконавцем послуги.

Відповідно до пункту 2.1 зазначеного договору вартість робіт та послуг, що виконуються та надаються по даному договору складає 210,00 грн без ПДВ за 1 людино-день.

На підтвердження фактичного виконання умов договору позивачем додано до матеріалів справи акт здачі-прийняття робіт від 30.06.2017 № ОУ-154, згідно якого Замовник прийняв виконані Виконавцем вантажно-розвантажувальні роботи у кількості 550 людино-днів, вартістю 138600,00 грн; податкову накладну від 30.06.2017 № 154.

01.08.2017 між ТОВ "БК "Профітван" (Виконавець) та ТОВ "УВП" (Замовник) укладено договір на виконання робіт № 01/08-2017, за умовами якого Виконавець зобов`язується виконувати наступні роботи (надати послуги): вантажно-розвантажувальні роботи. Роботи здійснюються на території ДП "Острозьке лісове господарство" за адресою: 35800, Рівненська область, м. Острог.

Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що результат виконання Виконавцем послуг оформлюється актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг), який підписується уповноваженими особами Виконавця і Замовника, та затверджується і завіряється печатками, згідно якого замовник зобов`язується оплатити за надані Виконавцем послуги.

Відповідно до пункту 2.1 зазначеного договору вартість робіт та послуг, що виконуються та надаються по даному договору складає 210,00 грн без ПДВ за 1 людино-день. Обсяг 1 послуги складає 390 людино-днів. Загальна вартість послуги складає 98280,00 грн, у тому числі ПДВ - 16380,00 грн.

На підтвердження фактичного виконання умов договору позивачем додано до матеріалів справи:

- акти здачі-прийняття робіт від 16.08.2017 № ОУ-460, згідно якого Замовник прийняв виконані Виконавцем вантажно-розвантажувальні роботи, вартістю 98280,00 грн; від 31.08.2017 № ОУ-461, згідно якого Замовник прийняв виконані Виконавцем вантажно-розвантажувальні роботи, вартістю 98280,00 грн;

- податкові накладні від 16.08.2017 № 460, від 31.08.2017 № 461.

Згідно платіжних доручень позивачем проведено оплату за виконані ТОВ "БК "Профітван" роботи в таких розмірах:

згідно платіжного доручення від 24.07.2017 № 248 ТОВ "УВК" сплачено на користь ТОВ "БК "Профітван" 138600,00 грн;

згідно платіжного доручення від 22.09.2017 № 361 ТОВ "УВК" сплачено на користь ТОВ "БК "Профітван" 29484,00 грн;

згідно платіжного доручення від 08.11.2017 № 437 ТОВ "УВК" сплачено на користь ТОВ "БК "Профітван" 30818,00 грн;

згідно платіжного доручення від 19.12.2017 № 514 ТОВ "УВК" сплачено на користь ТОВ "БК "Профітван" 50000,00 грн.

Згідно повідомлення ТОВ "БК "Профітван" від 18.01.2019 останній повідомив ТОВ "УВП", що за договором про відступлення права вимоги № 18/01-2019 від 18.01.2019 ТОВ "БК "Профітван" відступило ТОВ "Ріока Груп" право вимоги сплати грошових коштів, що виникло на підставі договорів, укладеним між ТОВ "УВК" та Первісним кредитором з договором на виконання робіт № 01/08-17 від 01.08.2017. Право вимоги за зобов`язанням Боржника відступлено від Первісного кредитора до Нового кредитора на загальну суму 86257,20 грн.

До вказаного повідомлення ТОВ "БК "Профітван" було додано договір про відступлення права вимоги № 18/01-2019 від 18.01.2019.

Згідно платіжного доручення від 18.01.2019 № 538 ТОВ "УВК" перерахувало на рахунок ТОВ "Ріока Груп" 86257,20 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що у листі від 22.01.2016 ДП "Острозьке лісове господарство" повідомило, що не заперечує проти залучення ТОВ "УВК" третіх осіб (субпідрядників) для виконання робіт, передбачених договором № 7/14 від 01.04.2014 протягом усього часу дії договору.

Аналізуючи вище наведені норми законодавства та надаючи оцінку первинним документам, які підтверджують придбання позивачем робіт у ТОВ "БК "Профітван", суд дійшов висновку, що акти прийняття робіт та податкові накладні оформлені відповідно до вимог Закону N 996-XIV та Положення N 88, є первинними документами, та мають всі необхідні встановлені законом обов`язкові реквізити.

Вказані накладні та акти містять найменування учасників господарських операцій, обсяг наданих послуг, підписи сторін та відбитки печаток сторін, та дають змогу визначити, який характер послуг реалізовано, за якою ціною, між якими контрагентами.

Докази того, що дані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними відповідачем суду не надано.

При цьому, акт перевірки не містить жодних зауважень з приводу невідповідності актів прийняття робіт та податкових накладних вимогам чинного законодавства.

Суд критично оцінює доводи відповідача про неможливість виконання контрагентами позивача робіт та послуг, з огляду на наступне.

Насамперед, суд звертає увагу, що висновки контролюючого органу ґрунтуються виключно на інформації баз даних ДПС, без проведення зустрічних звірок контрагентів, а тому є необ`єктивними та не можуть бути єдиною підставою для зняття витрат перевіреного періоду.

Також, суд звертає увагу, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування витрат та податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судом під час вирішення цієї справи.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Дана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.06.2018 у справі № 808/2360/17.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2014 між ДП "Острозьке лісове господарство" (Замовник) та ТОВ "УВП" (Виконавець) укладено договір про надання послуг, пов`язаних з лісівництвом № 7-Л/14, за умовами якого Виконавець має право та зобов`язується на власний ризик, власними силами, засобами та матеріалами надати послуги, пов`язані з лісівництвом (лісозаготівельні послуги; догляд за лісовими культурами; садіння лісу) за завданням Замовника, який в свою чергу має право прийняти і оплатити надані послуги.

Додатковими угодами від 31.12.2014, від 31.12.2015, від 30.12.2016 сторони продовжували дію договору.

З актів приймання-передачі виконаних робіт вбачається, що ТОВ "УВП" було проведено заготівлю деревини, а також її погрузку для подальшого переміщення на кінних підвозках (том 2 а.с. 170-196а, 202-225).

Вказані обставини свідчать про те, що виконані ТОВ "БК "Профітван" роботи були необхідні для виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договором підряду, укладеним з ДП "Острозьке лісове господарство".

Також, суд вважає, що стосовно правочинів між позивачем та ТОВ "БК "Профітван" доречним є застосування доктрини "ділова мета".

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, що мають розумну економічну причину.

Розумна економічна причина (ділова мета) - спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту.

Економічний ефект - приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартість, а також само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Зазвичай, отримання платником податків доходу є результатом сукупності дій і здійснення ряду витрат, головною ж умовою для визнання витрат економічно виправданими на підставі такого критерію як "дохід (прибуток)" - є саме цільова направленість на отримання доходу (прибутку).

При цьому витрати спрямовані в діяльності на отримання доходу і такі, які не принесли позитивного результату у вигляді доходу (прибутку), мають визнаватись обґрунтованими і враховуватись при оподаткуванні.

Податкове законодавство не використовує поняття економічної обґрунтованості і не регулює порядок та умови ведення фінансово-господарської діяльності, а тому підставність витрат, які зменшують в податковому обліку отримані доходи, не може оцінюватись з точки зору їх доцільності, раціональності, ефективності отриманого результату. Платник податків здійснює господарську діяльність самостійно на власний ризик і вправі самостійно і одноосібно оцінювати її ефективність, доцільність.

У контексті наведеного суд відзначає, що під час судового розгляду даної справи позивачем надана достатня кількість документів на підтвердження реальності здійснення спірних господарських операцій.

Зокрема, суд мав можливість пересвідчитись у тому, що придбання позивачем робіт та послуг є необхідною умовою здійснення ним його господарської діяльності та спрямовані на одержання доходу, тобто досягнення ділової мети за спірними господарськими операціями.

Крім того, позивачем додано до матеріалів справи розрахунок сум економічної вигоди в розрізі господарських операцій останнього з ДП "Острозьке лісове господарство" та ТОВ "БК "Профітван".

Окремо суд вказує на те, що надання контролюючому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що фактичні обставини, встановлені під час судового розгляду справи, об`єктивно засвідчують правомірність віднесення відповідних сум до складу витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по актах прийняття робіт, виписаних на виконання умов зазначених вище договірних відносин.

При цьому, доданий відповідачем до матеріалів справи протокол допиту ОСОБА_1 , суд не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, наведеною нормою встановлено межі обов`язковості вироку для адміністративного суду лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Відповідно, висновок контролюючого органу про неприйнятність документів повинен ґрунтуватись з урахуванням об`єктивного та суб`єктивного критеріїв.

Так, об`єктивний критерій полягає у встановлені в межах кримінального провадження обставин того, що підприємство реальною діяльністю не займалось, здійснювало безтоварні операції, зокрема з надання послуг, а суб`єктивний в тому, що всі первинні документи підписані особою, яка визнала підписання цих документів в межах здійснення не господарської діяльності, а вчинення злочину.

Суд звертає увагу, що факт здійснення фіктивного підприємництва ТОВ "БК Профітван" не встановлено вироком суду, а тому посилання контролюючого органу на наявність пояснень директора контрагента позивача суд не приймає до уваги.

Враховуючи наведене та те, що позивачем використано у межах власної господарської діяльності придбані роботи, суд вважає необґрунтованими висновки акта перевірки, позаяк останні не можуть спростовувати факт реального виконання господарських операцій за договорами, укладеними між позивачем та ТОВ "БК Профітван", позивачем в повній мірі документально підтверджено реальність виконання правочинів, а надання контролюючому органу належним чином оформлених всіх первинних документів, передбачених законодавством, є підставою для формування витрат у перевіреному періоді.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 30.03.2018 № та № не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а також суперечать встановленим у справі обставинам, є протиправними та підлягають скасуванню, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог у цій частині.

Перевіряючи податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 30.03.2018 № на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення став висновок контролюючого органу про завищення позивачем податкового кредиту по господарським операціям з ТОВ "БК "Профітван".

Згідно з пунктом 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

ввезення товарів на митну територію України;

вивезення товарів за межі митної території України;

постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

З аналізу наведених правових норм вбачається, що для формування податкового кредиту у платника податку - покупця товарів/послуг має бути наявна: належним чином оформлена податкова накладна, фактична сплата грошових коштів контрагенту в сумі, визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

Судом підтверджено обставини щодо фактичності здійснення господарських операцій з придбання товару, робіт та послуг позивачем у ТОВ "БК "Профітван", на які позивач посилається як на підставу виникнення у нього права на включення нарахованого (сплаченого) ПДВ до складу податкового кредиту.

Враховуючи наведене та те, що судом підтверджено правомірність формування позивачем витрат у перевіреному періоді, суд дійшов висновку, що позивачем у відповідності до положень ПК України включено сплачені суми податку на додану вартість в ціні таких товарів до складу податкового кредиту, зазначивши, що підставою для нарахування податкового кредиту є наявність податкових накладних, оформлених належним чином та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних з указаним контрагентом.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 30.03.2018 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що "принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії". З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська виробнича компанія" (01023, м. Київ, вул. Л. Первомайського, 6, ідентифікаційний код 30576476) задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 30.03.2018 № , № та № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська виробнича компанія" (01023, м. Київ, вул. Л. Первомайського, 6, ідентифікаційний код 30576476) 3910,95 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Катющенко

Повний текст рішення складено та підписано 26 листопада 2021 року.