Справа № 400/4206/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/4206/21
Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року по справі № 400/4206/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просив:

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо відновлення позивачу виплати пенсії у зв`язку із втратою годувальника з 07.2019;

- зобов`язати відповідача поновити та виплатити позивачу не отриману пенсію у зв`язку із втратою годувальника з 07.2019 до досягнення ним 23 років.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що він з 19.08.2015 у зв`язку із смертю матері отримує пенсію у зв`язку із втратою годувальника, а з 05.08.2017 він є дитиною сиротою і даний вид пенсії має виплачуватись до 23 років не залежно від того чи навчається він чи ні, однак відповідачем з червня 2019 року припинено виплату пенсії, у зв`язку із помилкою у свідоцтві про смерть батька в його прізвищі і поновлено її виплату з дня повторного звернення позивача 16.12.2020 після набрання рішенням суду законної сили. Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, оскільки поновити виплату пенсії відповідач мав з липня 2019 року. Також, зазначив, що помилка сталась не з його вини.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив, у якому зазначив, оскільки пенсію повивача правомірно поновлено з 16.12.2020 , оскільки позивач звернувся із заявою більше ніж 12 місяців з дня смерті годувальника (його батька). Відповідач в обґрунтування своєї позиції посилається на п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону №1058.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 02 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо поновлення ОСОБА_1 виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 16.12.2020.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області поновити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника з липня 2019 року до досягнення ним 23 років.

Відмовив у задоволенні вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо не відновлення пенсії з липня 2019 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині задоволення позовних вимог, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаїській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, а саме не досконало проаналізовано доводи сторін та надані ними докази, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідач правомірно поновив виплату позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника як дитині сироті з 16.12.2020 (дата звернення), оскільки пропущено строк , встановлений пунктом 3 частиною 1 статті 45 Закону № 1058 (один рік з дня смерті годувальника) та статус дитини сироти набуло після набрання законної сили рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 22.10.2020 по цивільній справі № 488/1479/20.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 19.08.2015 призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника після смерті його матері.

З 05.08.2017 позивач є дитиною сиротою, у зв`язку із смертю його батька.

Відповідачем припинено виплату пенсії у зв`язку із втратою годувальника з липня 2019 року, у зв`язку із закінченням ним навчання, тобто останнім днем виплати є 30.06.2019. При цьому, відповідачем не враховано, що позивач з 05.08.2017 є дитиною сиротою, оскільки у свідоцтві про смерть батька позивача не вірно зазначено прізвище батька.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.10.2020 у справі № 488/1479/20 встановлено факт родинних відносин позивача з померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , яке набрало законної сили 24.11.2020 .

16.12.2020 позивач звернувся із заявою до відповідача про поновлення йому виплати пенсії у зв`язку із втратою годувальника до досягнення ним 23 років.

Відповідач поновив виплату позивачу пенсії у зв`язку із втратою годувальника з 16.12.2020, що підтверджується відповідачем.

Не погодившись із датою поновлення, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачу було призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника з 19.08.2015 та припинено 30.06.2019 (з дня закінчення навчального закладу), однак позивач є дитиною сиротою і має право на отримання пенсії до досягнення ним 23 років не залежно від навчання, тому відповідач під час поновлення виплати позивачу пенсії у зв`язку із втратою годувальника допустив протиправні дії у вигляді поновлення випалити пенсії не з дати її припинення, а тому порушене право позивача має бути поновлене шляхом зобов`язання відповідача поновити та виплатити пенсію у зв`язку із втратою годувальника з липня 2019 року до досягнення ним 23 років.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб ".

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини 1 статті 36 Закону № 1058, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно норм, визначених у п. п. 1, 2 ч 2 ст. 26 Закону № 1058, непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 1058, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

З урахуванням наведених норм, а також беручи до уваги фактичні обставини справи, слідує, що позивач має право на отримання пенсії по втраті годувальника, однак, ключовим у вирішенні вказаного спору є саме дата, з якої їм вказана пенсії має бути нарахована - з дати, наступної за днем смерті годувальника, чи з дати подання заяви про поновлення йому виплати пенсії у зв`язку із втратою годувальника до досягнення 23 років.

Відповідно до статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

У частині 1 статті 49 Закону № 1058-IV визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

При цьому, перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 46 Закону № 1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

На підставі системного аналізу положень статті 46 Закону № 1058-IV можна дійти висновку про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (пункт 4.1 Порядку № 22-1).

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

У разі, якщо згідно з національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах до тих пір, поки такі виплати передбачено законодавством. Конституція України та Закон № 1058-ІV гарантують всім громадянам України за певних умов право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.

При первинному встановленні розміру пенсії орган Пенсійного фонду діє на підставі звернення громадянина із заявою про призначення йому пенсії. У випадках поновлення раніше призначеної пенсії органи Пенсійного фонду діють на підставі цієї ж заяви пенсіонера у строки, встановлені статтею 49 Закону № 1058-IV.

При цьому законодавством чітко встановлено, що поновлення виплати пенсії проводиться протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Доводи апеляційної скарги.

Щодо доводів відповідача, що позивачем пропущено строк звернення до пенсійного фонду з заявою про поновлення йому виплат пенсії у зв`язку із втратою годувальника, як встановлено пунктом 3 частиною 1 статті 45 Закону № 1058, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 45 Закону № 1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Проте згідно з частинами першою та другою статті 46 Закону № 1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

На підставі системного аналізу положень статті 46 Закону № 1058-IV можна дійти висновку про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Як було зазначено судом першої інстанції, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 є рідним батьком позивача встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили 24.11.2020 , тобто на час припинення пенсії даний факт не було встановлено через помилку у свідоцтві про смерть батька позивача, не з вини позивача, а з вини компетентних органів.

Тобто, у даному випадку, визначальним є те, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою 16.12.2020 (день повторного звернення), тобто після набрання законної сили рішення суду.

Отже, помилковим є посилання апелянта на п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону №1058, адже дана норма регулює правовідносини щодо призначення пенсії, у даному випадку пенсію було припинено і як зазначає сам відповідач її було поновлено, тобто призначення пенсії та поновлення пенсії є різними за змістом поняттями і регулюються різними нормами Закону 1058.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку.

Відповідно до норм ч. ч. 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зважаючи на обставини цієї справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, з правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні та не є підставою для його скасування/зміни.

Колегія суддів вирішила, згідно ст. 316 КАС України, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаїській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року по справі № 400/4206/21 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.