Справа № 160/15148/20
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кадникової Г.В.
при секретарі судового засідання Пасічнику Т.В.
за участю: представника відповідача Чабан О.В.,
позивач не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про стягнення заборгованості,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- стягнення з Дніпропетровської обласної прокуратури (далі - відповідач) на користь позивача надбавку за класний чин за період роботи з 25.09.2019 по 03.03.2020 в сумі 9'415грн. 43коп.;
- стягнення з відповідача на користь позивача надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи за період роботи з 25.09.2019 по 03.03.2020 в сумі 6'590грн. 79коп.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що йому за період з 25.09.2019 по 03.03.2020 не виплачена надбавка за класний чин в розмірі 9415грн. 43коп. та відповідно надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи з урахуванням надбавки за класний чин в розмірі 6590грн. 79коп. Вважає, що факт набуття чинності Законом України від 19.09.2019 №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон №113-ІХ) не є підставою для припинення нарахування та виплати надбавки за класний чин з 25.09.2019 по 03.03.2020. На виконання цього Закону відповідна постанова Кабінету Міністрів України прийнята лише 26.02.2020. Невключення до складової заробітної плати надбавки за класний чин призвело також до її неврахування при встановленні надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у вказаний період, що також призвело до зменшення належних до виплати сум заробітної плати.
Ухвалою суду від 12.02.2021 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
09.04.2021 року ухвалою суду вирішено розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.
28.07.2020 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи тим, що з набранням чинності 25.09.2019 Закону №113-ІХ втратили чинність постанова Верховної Ради України від 06.11.1991 №1795-ХІІ "Про затвердження Положення про класні чини працівників органів прокуратури України", стаття 49 Закону України від 05.11.1991 №1789-ХІІ "Про прокуратуру". З дня набрання чинності 25.09.2019 Законом №113-ІХ позивачу припинена виплата надбавки до посадового окладу за класний чин. Тому і надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи нарахована без врахування надбавки за класний чин.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, при її розгляді, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 05.09.2007 по 14.05.2020 працював в органах прокуратури Дніпропетровської області.
Наказом прокурора Дніпропетровської області №386-к від 30.04.2020 року позивача звільнено з посади прокурора відділу представництва при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Дніпропетровської області та з органів прокуратури з 14.05.2020 року на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру».
Позивач вважає, що відповідачем у порушення вимог ч.1 ст.81 Закону України «Про прокуратуру», п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, ст.2, 8, 13 Закону України «Про оплату праці», п.3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», та Додатку 8 до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», протиправно не сплачено надбавку за класний чин у період з 25.09.2019 по 03.03.2020 та неврахування цієї надбавки при визначенні розміру надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи за вказаний період призвело до порушення права на заробітну плату, тому звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.1, 2 ст.81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VII (в редакції до внесення змін Законом від 19.09.2019р. №113-ІХ) заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.
Згідно з ч.1 ст.49 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-XII (чинна до набуття чинності Законом від 19.09.2019 р. №113-ІХ) заробітна плата прокурорів складається із посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років і має забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов`язків, а так само закріплення кваліфікованих кадрів. Надбавки за вислугу років встановлюються також іншим працівникам прокуратури (спеціалістам, службовцям, робітникам). Розміри посадових окладів, надбавок за класні чини та вислугу років затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 р. №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці: 1) установлювати: працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів; надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи: - працівникам - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки (винагороди) за вислугу років; - прокурорам та слідчим органів прокуратури, а також іншим працівникам прокуратури, які безпосередньо займаються розробленням проектів нормативно-правових актів, проводять експертизу проектів таких актів (якщо положеннями про підрозділи передбачено виконання такої роботи) - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за класний чин та вислугу років.
Оскільки ОСОБА_1 наказом Генерального прокурора України від 11.09.2015 року №598к присвоєно класний чин "молодший радник юстиції" згідно з Положенням про класні чини працівників органів прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 р. №1795-XII, то до складу його заробітної плати включалась також і надбавка за класний чин "старший радник юстиції", що також враховувалась при установленні надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи.
25.09.2019р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019р. №113-ІХ, згідно з п.2 р. ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" якого втратили чинність, зокрема, ч. 1 ст. 49 Закону України "Про прокуратуру" та постанова Верховної Ради України від 06.11.1991 року "Про затвердження Положення про класні чини працівників органів прокуратури України", тобто, положення законодавства, на підставі яких встановлювалися класні чини працівників органів прокуратури України та передбачалася відповідна надбавка як складова частина заробітної плати.
Пунктом 3 розділу ІІ вказаного Закону №113-ІХ до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.
Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором.
Наведене правове регулювання дає підстави для висновку, що з моменту втрати чинності постанови Верховної Ради України «Про затвердження Положення про класні чини працівників органів прокуратури України», якою встановлювалися класні чини працівникам прокуратури та регулювалася виплата доплати за класний чин, а саме: з 25.09.2019 року нарахування та виплата заробітної плати прокурорів проводиться без врахування надбавки за класний чин.
В той же час, відповідно пункту 3 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113 від 19.09.2019, за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
У додатку 8 до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 за №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (далі - Постанова №505) визначено розмір надбавок до посадових окладів працівників органів прокуратури за класні чини.
Вказана постанова була чинною на день прийняття Закону України від 19.09.2019 №113.
Додаток 8 Постанови №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» виключено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.2020 №171 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».
За урахуванням наведеного, суд бере до уваги, що з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформування органів прокуратури» від 19.09.2019 №113, у прокурорів відсутнє право на отримання надбавки за класний чин як складової заробітної плати, а тому у позивача з 25.09.2019 відсутнє право на нарахування та виплату надбавки за класний чин.
Суд зазначає, що збереження виплати за класний чин у підзаконному нормативно-правовому акті не може бути застосовним, за відсутності передбаченого законом права на таку виплату, оскільки заробітна плата прокурора регулюється виключно Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (стаття 81 Закону №1697-VII).
Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині перерахунку заробітної плати за період з 25.09.2019 по 03.03.2020 із включенням до її складової надбавки за класний чин "молодший радник юстиції" не підлягають задоволенню.
Оскільки суд дійшов висновку про відсутність права позивача на виплату надбавки за класний чин, відсутні підстави для перерахунку за вказаний період надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, оскільки така нараховується з врахуванням надбавки за класний чин.
Суд звертає увагу, що Конституційним Судом України у рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожному достатнього життєвого рівня.
Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов`язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.
Отже, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може змінюватись державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Неприпустимим є також встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.
Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Доводи позивача щодо фактичного звуження (позбавлення) працівників певної категорії державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцем, суд відхиляє, з огляду на наведені висновки Конституційного Суду України.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.03.2021 по справі №560/4178/20 (провадження №К/9901/1725/21).
Частиною п`ятою вказаної норми встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати на користь позивача відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про стягнення заборгованості - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Текст рішення у повному обсязі складено 09.07.2021 року.

Суддя Г. В.Кадникова