Справа № 200/9927/21
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 р. Справа№200/9927/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач, управління) про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 27 липня 2021 року № 0500-1511-8/40752;

- зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до страхового та пільгового стажу періодів безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 19.06.2016 по 10.07.2017, з 11.01.2018 по 30.04.2018, періодів безпосередньої участі в Операції Об`єднаних Сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях з 30.04.2018 по 01.08.2018, з 27.02.2019 по 11.07.2019, з 14.12.2019 по 14.08.2020 та з 26.10.2020 по 21.02.2021 з розрахунку один місяць служби за три місяці та у пільговий стаж роботи за провідною професією з урахуванням Роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 20.01.1992 № 8.

В обґрунтування позову зазначено, що 06 липня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 23 липня 2021 року № 0500-1511-8/40752 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком № 1.

Позивач вважає, що при розгляді його заяви про призначення пенсії відповідачем протиправно не зараховано періоди перебування в АТО та ООС із розрахунку один місяць служби за три місяці, а також не враховано Роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 20.01.1992 № 8.

Ухвалою суду від 10 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

07 вересня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що приписи Положення про організацію в Міністерстві оборони України визначають порядок розрахунку стажу для призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим з військової служби. Натомість позивач звернувся із заявою про призначення пенсії на підставі ч.3 ст. 114 Закону № 1058, а не із заявою про призначення пенсії за вислугу років, що свідчить про неможливість застосування правових норм вказаного положення для розрахунку пільгового стажу позивача.

Разом з тим, приписами ст. 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугу років військовослужбовців. Отже, періоди у які позивач приймав участь в антитерористичній операції підлягають зарахуванню до пільгового стажу в звичайному обчисленні, оскільки позивач не приймав участь у бойових діях у складі діючої армії, як передбачено ст. 57 Закону №1788.

Щодо зарахування спірних періодів роботи з урахуванням Роз`яснень Міністерства соціальної політики від 20.01.1992 р. № 8 представник відповідача зазначив про відсутність підстав для застосування вказаних роз`яснень, оскільки позивач не відпрацював за ст. 14-20 (провідні професії) повних 10 років стажу роботи.

Ухвалою суду від 08 вересня 2021 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20 вересня 2021 року, витребувано докази.

Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року відкладено підготовче засідання у справі до 13 жовтня 2021 року, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, повторно витребувано докази.

13 жовтня 2021 року відкладено підготовче засідання у справі до 04 листопада 2021 року.

Ухвалою суду від 04 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 18 листопада 2021 року.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не з`явились.

17 листопада 2021 року до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи без її участі та без участі позивача.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

06 липня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.79).

Рішенням від 13 лппня 2021 року по пенсійній справі № 95 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії у відповідності до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із недостатністю пільгового стажу (а.с.85).

Листом від 27 липня 2021 року № 0500-1511-8/40752 позивачеві роз`яснено підстави відмови у призначенні пенсії у відповідності до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме у зв`язку із недостатністю пільгового стажу (а.с. 35).

Відповідно до доданого до матеріалів справи розрахунку стажу позивача (у межах спірних періодів) період з 28 травня 2016 року по 27 вересня 2018 року зараховано до страхового стажу із поміткою «військова служба-інша» в одинарному розмірі; період з 27 лютого 2019 року по 26 серпня 2020 року зараховано до страхового стажу із поміткою «військова служба-інша» в одинарному розмірі; період з 26 жовтня 2020 року по 21 лютого 2021 року зараховано до страхового стажу із поміткою «військова служба-інша» в одинарному розмірі (а.с.36-38).

Спірним питанням у даній справі є правомірність рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії та наявність підстав для зарахування спірних періодів з розрахунку один місяць служби за три місяці та у пільговий стаж роботи за відповідною професією з урахуванням Роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 20.01.1992 №8.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється, зокрема Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік.

Спір між сторонами виник щодо зарахування до пільгового стажу в кратному обчисленні часу безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції та операції об`єднаних сил з 19 червня 2016 року по 10 липня 2017 року, з 11 січня 2018 року по 30 квітня 2018 року, з 30 квітня 2018 року по 01 серпня 2018 року, з 27 лютого 2019 року по 11 липня 2019 року, з 14 грудня 2019 року по 14 серпня 2020 року, з 26 жовтня 2020 року по 21 лютого 2021 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 статті 114 Закону № 1058-IV.

Згідно ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною четвертою вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Пунктом 2.3 розділу 2 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого Наказом міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 5 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі № 346/1454/17, від 2 квітня 2020 року у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17) та від 16.06.2020 року у справі № 185/7049/16-а.

Судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_3 , позивач з 05.01.1999 працює гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею (а.с.8).

Відповідно до довідки вч А1302 від 10.08.2017 № 1121, позивач з 19.06.2016 по 10.07.2017 безпосередньо брав участь в АТО (а.с.14).

Відповідно до довідки вч А1302 від 09.08.2018 № 6951, позивач з 11.01.2018 по 30.04.2018 безпосередньо брав участь в АТО (а.с 15).

Відповідно до довідки вч А1302 від 09.08.2018 № 6952, позивач з 30.04.2018 по 01.08.2018 безпосередньо брав участь в АТО (а.с. 16).

Відповідно до довідки вч А1302 від 26.10.2021 № 4930 позивач у період з 27.02.2019 по 11.07.2019, з 14.12.2019 по 14.08.2020 позивач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (а.с. 123).

Відповідно до довідки вч А0989 від 04.03.2021 № 346 позивач у період з 26.10.2020 по 21.02.2021 позивач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (а.с.17).

Отже, на підставі наведених положень та враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про те, що позивач має право на зарахування наведених періодів з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Щодо позовних вимог про застосування при розрахунку пільгового стажу позивача Роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 20.01.1992 № 8, суд зазначає наступне.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченою зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

- кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого проказу за 1 рік роботи 3 місяці;

- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Тобто, відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10 - річного стажу на підземних роботах.

Між тим, зміст положень статті 14 та частини шостої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» засвідчує, що така умова як наявність десятирічного стажу роботи на провідних професіях не визначена диспозиціями цих правових норм як обов`язкова підстава для їх застосування.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові 18 липня 2019 року справа №826/2426/16 листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Таким чином, роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20.01.1992 за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно - правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер й, до того ж, в цьому роз`ясненні були довільно і помилково розтлумачені норми всупереч правового регулювання, запровадженого статтями 14 та частиною шостою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічний правовий висновок щодо застування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20.01.1992 викладено Верховним Судом в постанові від 08 липня 2021 року у справі №212/1743/17-а.

Враховуючи, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 не є нормативно-правовими актами і не можуть підміняти і доповнювати положення статті 114 Закону України №1058, оскільки носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, суд вважає, що відповідач правомірно не прийняв до уваги зазначене роз`яснення при розрахунку пільгового стажу позивача.

При цьому, суд враховує, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 стосувалося порядку врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в той час як позивач порушує питання щодо призначення йому пенсії за положеннями частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити розрахунок стажу позивача з врахуванням вимог роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 23 липня 2021 року № 0500-1511-8/40752.

Разом з тим, як встановлено судом, за результатом розгляду заяви позивача від 06.07.2021 відповідачем прийнято рішення 13 липня 2021 року, яким останньому відмовлено у призначенні пенсії у відповідності до положень ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, саме це рішення як індивідуально-правовий акт, а не лист відповідача від 27 липня 2021 року № 0500-1511-8/40752 безпосередньо випливає на права позивача.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної у рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9 КАС України, з метою належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та змінити обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 13 липня 2021 року, яким позивачеві відмовлено у призначенні пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог позивача.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви за подання даного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією від 02.08.2021 № 7066706.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судовий збір у розмірі 454 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13 липня 2021 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у відповідності до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) від 06.07.2021 про призначення пенсії відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до його страхового та пільгового стажу періоди безпосередньої участі в Антитерористичній Операції на території Донецької та Луганської областей з 19 червня 2016 року по 10 липня 2017 року, з 11 січня 2018 року по 30 квітня 2018 року, періоди безпосередньої участі в Операції Об`єднаних Сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях 30 квітня 2018 року по 01 серпня 2018 року, з 27 лютого 2019 року по 11 липня 2019 року, з 14 грудня 2019 року по 14 серпня 2020 року, з 26 жовтня 2020 року по 21 лютого 2021 року з розрахунку один місяць служби за три місяці.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 454 грн.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 18 листопада 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.І. Грищенко