Справа № 120/13024/21-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 листопада 2021 р. Справа № 120/13024/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришена Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - АТ "БАНК ФОРВАРД" про визнання незаконною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни (далі - відповідач) про визнання незаконною та скасування постанови.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 19.08.2021 відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №66570399.

З метою визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 18.10.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено 10-денний строк для усунення недоліків в спосіб подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, яка мотивована тим, що про оскаржувану постанову останній дізнався лише 30.09.2021.

Ухвалою від 09.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано у Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни та зобов`язано її у 3-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 66570399. Установлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Також, вказано, що питання стосовно поновлення пропущеного строку звернення до суду буде вирішено після надходження матеріалів виконавчого провадження.

12.11.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю. Також на виконання ухвали від 09.11.2021 відповідачем надано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №66570399 та документів, які враховувалися при визначенні місця відкриття виконавчого провадження.

Обґрунтовуючи відзив відповідач, з посиланням на постанову Верховного Суду від 10.09.2019 по справі № 905/3542/15 зазначив, що гроші, в тому числі у безготівковій формі є майном і їх місцезнаходження вважається місцезнаходженням фінансової установи, в якій відкритий відповідний рахунок боржника.

Оскільки, відкриті рахунки ОСОБА_1 знаходяться в банківській установі за місцем реєстрації у м. Києві, наявні підстави для відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням майна боржника.

Ухвалою від 18.11.2021 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - АТ "БАНК ФОРВАРД". Також установлено третій особі 3-денний строк, з дня отримання даної ухвали суду, для подання письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог.

Копію ухвали від 18.11.2021 та позовну заяву направлено АТ "БАНК ФОРВАРД" на електронну адресу , про що секретарем судового засідання складено довідку.

19.11.2021 від АТ "БАНК ФОРВАРД" надійшло підтвердження про отримання копії ухвали від 18.11.2021 та позовної заяви, про що секретарем судового засідання складено довідку. Однак, своїм правом на подання письмових пояснень у 3-х денний строк АТ "БАНК ФОРВАРД" не скористався.

Надавши оцінку аргументам сторін, що наведені у заявах по суті справи та наявним у матеріалах справи доказам, суд встановив таке.

29.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою О.М. відносно позивача, як боржника за кредитним договором № 110944399 від 04.12.2013, вчинено виконавчий напис № 3343 на суму боргу - 11712,6 грн.

12.08.2021 стягувач АТ "Банк Форвард" звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Овсієнко А.В. із письмовою заявою про примусове виконання загаданого вище виконавчого напису. У тексті заяви стягувач зазначив, що майно боржника у вигляді грошових коштів - картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "Банк Форвард", який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганська, буд. 105.

До вказаної заяви стягувач долучив оригінал виконавчого напису від 29.07.2021 № 3343, належним чином завірену копію довіреності представника стягувача та платіжне доручення про сплату авансового внеску.

19.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66570399 з примусового виконання виконавчого напису № 3343, вчиненого 29.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою О.М.

Позивач, вважаючи постанову від 19.08.2021 про відкриття виконавчого провадження № 66570399 протиправною, звернувся до суду з цим позовом. При цьому, акцентує увагу на тому, що виконавчим округом приватного виконавця Овсієнко А.В. є місто Київ, тоді як він зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Тому, позивач вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню, оскільки суперечить вимогам Закону України "Про виконавче провадження", адже приватним виконавцем без достатніх правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання боржника в іншому виконавчому окрузі.

Визначаючись щодо дотримання позивачем строків звернення до суду з цим позовом, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас в силу положень ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Главою 11 Розділу II КАС України визначено особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ, зокрема у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби та приватного виконавця. Однією з таких особливостей є встановлення скороченого строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Звернувшись до адміністративного суду, позивач оскаржує постанову державного виконавця про відкриття провадження від 19.08.2021.

Отже до даної справи застосовуються особливості, визначені статтею 287 КАС України, в тому числі й вимога щодо 10-денного строку подання позовної заяви до суду з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 121 КАС України).

Суд зауважує, що під поважними причинами пропущення строку звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Такі обставини мають бути підтвердженні належними доказами.

Як встановлено судом з матеріалів виконавчого провадження №66570399, оскаржувана постанова про відкриття провадження надсилалась на адресу позивача - Магістральна, 51, 10, м. Жмеринка, Вінницька область, поштовим зв`язком (а.с. 61).

Для з`ясування обставин отримання позивачем оскаржуваного рішення судом використано програму трекінг відстежень поштових відправлень з офіційного вебсайту АТ "Укрпошта", та встановлено, що відправлення за №537 повернуто за зворотною адресою відправника: за закінченням встановленого терміну зберігання, тобто не є врученим.

Як вказує позивач у заяві про поновлення строку звернення до суду, він дізнався про оскаржувану постанову лише 30.09.2021 при розрахунку платіжною картою у магазині, адже така була заблокована. Для отримання інформації позивач подзвонив на гарячу лінію банку, де був повідомлений про наявність виконавчого провадження №66570399, у зв`язку з чим були заблоковані кошти. В подальшому позивач із загальнодоступних відомостей з автоматизованої системи виконавчих проваджень дізнався про відкриття виконавчого провадження у якому він є боржником.

Так, позивач вважає причини пропуску строку звернення до суду поважними та просить поновити такий строк.

З огляду на обставини зазначені позивачем у поданій заяві, які не спростовуються відповідачем, суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом та поновити такий строк.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ, примусовому виконанню підлягають виконавчі написи нотаріусів.

Частинами 1, 2 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Отже, приватний виконавець вправі здійснювати примусове виконання виконавчих написів нотаріуса, дотримуючись, при цьому вимог закону, які регулюють процедуру здійснення виконавчих дій.

Правила розподілу територіальної компетенції між приватними виконавцями при відкритті виконавчого провадження передбачені ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIIІ.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIIІ приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 2 червня 2016 року № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон № 1403-VIII).

В силу ст. 1 Закону № 1403-VIII, примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону № 1403-VIII, у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Безспірно встановлено, що виконавчим округом приватного виконавця Овсієнко Алли Вікторівни є місто Київ.

Частинами 1, 2 ст. 25 Закону № 1403-VIII передбачено, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що прийняття державним чи приватним виконавцем виконавчих документів до виконання здійснюється за територіальним принципом, суть якого полягає у тому, що державний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться на території, на яку поширюються його функції, а приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність, та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. При цьому місце виконання виконавчого документу визначається за критеріями, зазначеними у ч. 2 ст. 24 Закону № 1403-VIII, до яких законодавець відносить: місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходження боржника - юридичної особи, місцезнаходження майна боржника.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1403-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За змістом норм чинного законодавства, що регулюють питання, пов`язані з виконанням судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, виконавчий документ, прийнятий виконавцем до виконання, є підставою для початку здійснення виконавцем примусового виконання рішення. Оригінал (дублікат) виконавчого документа подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця разом із заявою про примусове виконання рішення.

Вимоги до форми і змісту заяви про примусове виконання рішення визначені у ч. 2 - 4 ст. 26 Закону № 1403-VIII, а також у п. 3 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція №512/5).

Пунктом 3 розділу III Інструкції № 512/5 визначено, що заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості: назва і дата видачі виконавчого документа; прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача; дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача; номер телефону стягувача; спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів); реквізити рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності).

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).

Згідно з пунктом 10 розділу III Інструкції № 512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону № 1403-VIII.

Суд зазначає, що предметом спору у даній справі є постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням майна боржника, а саме банківського рахунку, відкритого за кредитним договором між позивачем та АТ "Банк Форвард".

Верховний Суд у постанові від 31.08.2021 по справі № 420/10502/20 зазначив, що банківський рахунок це власність банку, інструмент для фінансових операцій клієнта. Тому якщо на такому рахунку відсутні кошти - він не може слугувати підставою для стягнення заборгованості саме за місцем реєстрації банку.

Тому наявність у боржника відкритого кредитного банківського рахунку, без власних коштів боржника, не є його майном у такому банку.

Гроші банку на кредитних рахунках не можна ототожнювати із власними коштами божника.

Водночас наявність банківського рахунку в місті Києві не гарантує, що на цьому рахунку є грошові кошти, які належать боржнику, а не банку.

Сама по собі наявність карткового рахунку, відкритого для обліку поточної заборгованості позивача по кредитній угоді не свідчить про наявність у боржника майна у вигляді власних грошових коштів на території м. Києва.

При цьому, майном на яке може бути звернено стягнення є, зокрема, кошти, а не рахунки в банку. Відтак, наявність у боржника банківських рахунків не свідчить про наявність у боржника майна в такому банку та не є таким майном.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно з статтею 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до пункту 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Згідно з пунктом 7.1 статті 7 цього ж Закону, банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Таким чином, у розумінні чинного законодавства майном є не рахунки, а грошові кошти, які можуть розміщатися на рахунку особи.

Водночас наявність рахунку у банку, місцезнаходження якого зареєстровано у м. Києві, не є тотожним місцезнаходженню майна боржника.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.09.2021 по справі № 520/3535/2020.

Суд зазначає, що підставою для відкриття виконавчого провадження за відповідним територіальним округом має бути, зокрема, наявність майна на вказаній території. Кошти, в розумінні чинного законодавства, вважаються майном особи.

Проте суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про наявність у боржника у місті Києві майна (грошових коштів) на рахунку, відкритому в АТ "Банк Форвард", оскільки вказаний рахунок не є поточним, на якому акумулюються кошти вкладника, а є рахунком, на який мають надходити кошти для погашення кредитної заборгованості, тобто такі кошти не можуть вважатися майном особи.

Водночас суд звертає увагу на висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 25.06.2021 у справі № 905/2214/14/908/5734/14, у яких зазначено, що у виконавця є підстави для відкриття виконавчого провадження за таким критерієм як місцезнаходження майна боржника лише за наявності документального підтвердження відомостей про наявність такого майна у межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця. Зокрема відомостей про відкриті на ім`я боржника рахунки в банках або інших фінансових установах, розташованих в межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби або у межах виконавчого округу приватного виконавця. Сама лише констатація стягувачем у заяві про примусове виконання рішення про наявність у боржника певних рахунків у банківських та/або фінансових установах, розташованих в межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або у межах виконавчого округу приватного виконавця, за відсутності доданих до заяви доказів у підтвердження цих обставин, не є достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження за таким критерієм як місцезнаходження майна боржника.

Однак, суд зазначає, що такий висновок не може тлумачитися як такий, що передбачає обов`язок стягувача додавати до заяви про примусове виконання рішення докази фактичної наявності грошових коштів на банківських рахунках боржника, оскільки у разі такого її тлумачення (застосування) ця норма суперечила б ст. 60 та п. 1 ч. 1 ст. 61 Закону України "Про банки і банківську діяльність", за змістом яких відомості про банківські рахунки клієнтів, фінансово-економічний стан клієнтів є банківською таємницею, забезпечення збереження якої є обов`язком банку, зокрема шляхом обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю.

Як свідчать матеріали справи стягувачем надано заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) - карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "Банк Форвард", який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганська, буд. 105.

Водночас стягувач, звертаючись до виконавця із заявою про примусове виконання рішення має довести саме обставини знаходження майна боржника на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця, надати (додати до заяви) докази місцезнаходження майна боржника на цій території, а не докази фактичної наявності майна боржника у місцезнаходженні такого майна.

Наприклад, у разі посилання стягувача на наявність у боржника грошових коштів на рахунках у банківських установах, стягувач, який обмежений в отриманні інформації, що є банківською таємницею, має надати наявні у нього докази існування таких рахунків боржника, докази, з яких йому стало відомо про такі існуючі рахунки боржника (ділова переписка, правочини, первинні, розрахункові документи тощо).

За відсутності доданих стягувачем до заяви доказів знаходження майна боржника на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця, у виконавця, який не має повноважень до відкриття виконавчого провадження вчиняти виконавчі дії, пов`язані з розшуком майна боржника, відсутні підстави приймати до виконання виконавчий документ за місцезнаходженням майна боржника.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.09.2021 по справі № 520/3535/2020.

З огляду на викладений Верховним Судом правовий висновок, суд вважає, що наявність рахунку в банку може бути підставою для відкриття виконавчого провадження за місцем знаходження банку лише за умови наявності коштів боржника на цьому рахунку.

Відповідачем не надано суду доказів наявності у позивача на час відкриття спірного виконавчого провадження коштів на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому боржником в АТ "БАНК ФОРВАРД", місцезнаходженням якого є місто Київ.

Тобто приватний виконавець, отримавши від стягувача інформацію про відкритий боржником рахунок, наявність коштів на цьому рахунку не перевірив.

Верховним Судом у постанові від 28.10.2021 в справі № 520/751/21 вказано, що якщо приватний виконавець, виконавчим округом якого є місто Київ, (відповідач) прийняв до примусового виконання виконавчий документ тільки на підставі наявності в особи боржника банківського рахунку в банку, місцезнаходженням якого є місто Київ, то винесена ним постанова про відкриття виконавчого провадження є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що приватним виконавцем прийнято до виконання виконавчий напис № 3343, виданий 29.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Созановою О.М. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь АТ "БАНК ФОРВАРД" заборгованості в розмірі 11712,6 грн. та відкрито виконавче провадження № 66570399 за відсутності підстав, визначених законом для відкриття виконавчого провадження на території міста Києва.

Відтак, надавши оцінку доводам учасників справи та наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження № 66570399 від 19.08.2021 прийнята із порушенням норм Закону № 1404-VІІІ, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню на його користь із відповідача у справі.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни від 19.08.2021 про відкриття виконавчого провадження № 66570399.

Стягнути із приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алли Вікторівни на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Реквізити: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ); Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна (вул. Чорновола Вячеслава, 10, офіс 91, м. Київ, 01135); АТ "БАНК ФОРВАРД" (код ЄДРПОУ - 34186061, вул. Саксаганського, буд. 105, м. Київ, 01032).

Повний текст рішення складено: 24.11.2021

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна