Справа № 826/1041/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року м. Київ № 826/1041/17

Колегія суддів Окружного адміністративного суду міста Києва у складі:

головуючий суддя Огурцов О.П.,

судді: Арсірій Р.О., Кузьменко В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Національного банку України
провизнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

за участю представників:

позивача - Попкова Павла Олександровича (довіреність б/н від 04.11.2016),

відповідача - Янко Інни Олександрівни (довіреність від 02.03.2017 № 18-0011/16515),

відповідача - Поперняк Ганни Василівни (довіреність від 08.06.2017 № 18-0011/40561),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національного банку України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем листом від 25.07.2016 № 24-0004/61875 протиправно відмовлено позивачу у видачі індивідуальної ліценції на розміщення валютних цінностей на рахунках за межами України, оскільки до заяви від 11.07.2016 щодо видачі відповідної ліцензії було додано повний пакет документів визначений чинним законодавством та він не має законної можливості здійснити переказ валютних цінностей на визначені у заяві від 11.07.2016 цілі без отримання відповідної ліцензії. Також позивач зазначив про необґрунтованість посилань відповідача щодо на недостатню обґрунтованість ним потреби у розміщенні валютних цінностей на рахунку відкритому закордоном.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позовних вимога заперечив, надав суд письмові заперечення на адміністративний позов обґрунтовані тим, що листом від 25.07.2016 № 24-0004/61875 позивачу відмовлено у видачі ліцензії на розміщення валютних цінностей на рахунках за межами України та повернуто подані документи на підставі пункту 4.1 глави 4 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на розміщення резидентами (юридичними та фізичними особами) валютних цінностей на рахунках за межами України затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 № 485 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.11.2004 за № 1413/10012 у зв`язку з недостатньою обґрунтованістю потреби розміщення валютних цінностей на рахунку та проведення через рахунок тих операцій, про які ішла мова у заяві позивача. Відповідач зазначив також про те, що оплата навчання дітей у Приватній народній школі Семперштрассе, що зазначена позивачем у заяві як потреба у видачі індивідуальної ліцензії на розміщення резидентом валютних цінностей на рахунках за межами України, можлива через уповноважений банк України, керуючись Правилами здійснення за межі України та в Україні переказів фізичних осіб за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в Україні та внесення змін до деяких нормативно-правових актів, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 29.12.2007 № 496 та зареєстрованими Міністерством юстиції України 01.02.2008 № 74/14765 без використання ліцензії, при цьому положення вказаних Правил не забороняють позивачу переказувати валютні цінності на рахунки своїх малолітніх дітей, якими може розпоряджатися їх законний представник (зокрема, їх мати) або на рахунки законного представника (матері) для використання їх в інтересах дітей позивача.

Водночас відповідач зазначив про те, що сума доходів, відображена у відомостях з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків в період з 01.01.1998 до 31.12.2015 (що надані листом ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 02.07.2016 № 6874/Т), є недостатньою для запланованих обсягів коштів з метою розміщення за кордоном, враховуючи те, що протягом 18 років здійснювалися витрати, необхідні для проживання та придбання для себе у власність (оренду) об`єктів рухомого та нерухомого майна.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечили проти позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Національного банку України з заявами про видачу індивідуальної ліцензії на розміщення резидентом валютних цінностей на рахунках за межами України від 11.07.2016 та від 13.06.2016 в яких просив дозволити йому розмітити на поточному картковому рахунку в Євро, що відкритий за межами України готівкові валютні цінності на загальну суму 250 000,00 Євро зарахування та використання яких здійснюватиметься протягом періоду проживання дітей разом з матір`ю за межами України, які виїхали на постійне проживання до Австрії, але не більше строку дії індивідуальної ліцензії Національного Банку України. В якості потреби у використанні рахунку за межами України зазначено їх використання під час перебeвання за межами країни для сплати витрат, пов`язаних із утриманням рідних дітей, які разом із матір`ю виїхали із України на постійне місце проживання до Австрії.

За результатами розгляду зазначеної заяви Національним банком України складно лист від 14.12.2016 №3-141214-10/10-71/1412/08/02 "Про відмову у видачі індивідуальної ліцензії на розміщення валютних цінностей на рахунках за межами України".

Позивач вважаючи, що йому мала бути видана індивідуальна ліцензія на розміщення резидентом валютних цінностей на рахунках за межами України звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Спірні правовідносини мали місце в червні - грудні 2016 року, а отже до них мають застосовуватись норми права чинній на момент їх існування.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про національний банк України" Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Пунктом 14 частини першої статті 17 вказаного Закону встановлено, що Національний банк виконує такі функції, зокрема, здійснює відповідно до визначених спеціальним законом повноважень валютне регулювання, визначає порядок здійснення операцій в іноземній валюті, організовує і здійснює валютний нагляд за банками, а також небанківськими фінансовими установами та операторами поштового зв`язку, які отримали ліцензію на здійснення валютних операцій.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 44 Закону України "Про національний банк України" Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні валютного законодавства. До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та нагляду належать видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій.

Частиною першою статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993, № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" встановлено, що Національний банк України є головним органом валютного контролю, що: здійснює контроль за виконанням правил регулювання валютних операцій на території України з усіх питань, не віднесених цим Декретом до компетенції інших державних органів; забезпечує виконання уповноваженими банками функцій щодо здійснення валютного контролю згідно з цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 11 вказаного Декрету Національний банк України у сфері валютного регулювання, зокрема, видає ліцензії на здійснення валютних операцій та приймає рішення про їх скасування.

Згідно з частиною першою та пунктами "а", "д" частини четвертої статті 5 зазначеного Декрету Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії потребують такі операції: вивезення, переказування і пересилання за межі України валютних цінностей, за винятком:

- вивезення, переказування і пересилання за межі України фізичними особами - резидентами іноземної валюти на суму, що визначається Національним банком України; вивезення, переказування і пересилання за межі України фізичними особами - резидентами і нерезидентами іноземної валюти, яка була раніше ввезена ними в Україну на законних підставах; платежів у іноземній валюті, що здійснюються резидентами за межі України на виконання зобов`язань у цій валюті перед нерезидентами щодо оплати продукції, послуг, робіт, прав інтелектуальної власності та інших майнових прав, за винятком оплати валютних цінностей та за договорами (страховими полісами, свідоцтвами, сертифікатами) страхування життя; платежів у іноземній валюті за межі України у вигляді процентів за кредити, доходу (прибутку) від іноземних інвестицій; вивезення за межі України іноземної інвестиції в іноземній валюті, раніше здійсненої на території України, в разі припинення інвестиційної діяльності; платежів у іноземній валюті за межі України у вигляді плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден, що справляється Європейською організацією з безпеки аеронавігації (Євроконтроль) відповідно до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів, вчиненої в м. Брюсселі 12 лютого 1981 року, та інших міжнародних договорів; переказ інвестором (представництвом іноземного інвестора на території України) за межі України іноземної валюти іншим інвесторам за відповідною угодою про розподіл продукції;

- розміщення валютних цінностей на рахунках і у вкладах за межами України, за винятком: відкриття фізичними особами - резидентами рахунків у іноземній валюті на час їх перебування за кордоном; відкриття кореспондентських рахунків уповноваженими банками; відкриття рахунків у іноземній валюті резидентами, зазначеними в абзаці четвертому пункту 5 статті 1 цього Декрету; відкриття рахунків у іноземній валюті інвесторами - учасниками угод про розподіл продукції, в тому числі представництвами іноземних інвесторів за угодами про розподіл продукції.

Пунктом 1.2 розділу 1 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на розміщення резидентами (юридичними та фізичними особами) валютних цінностей на рахунках за межами України затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 № 485 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.11.2004 за № 1413/10012 встановлено, що воно регламентує порядок та умови видачі Національним банком України (далі - Національний банк) резидентам індивідуальних ліцензій на розміщення резидентами (юридичними та фізичними особами) валютних цінностей на рахунках за межами України.

Відповідно до пункту 2.1 глави 2 вказаного Положення для отримання ліцензії або зміни умов раніше отриманої ліцензії заявник має подати до Національного банку документи (копії документів), перелік яких визначений у відповідному пункті глави 3 цього Положення.

Згідно з пунктом 2.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на розміщення резидентами (юридичними та фізичними особами) валютних цінностей на рахунках за межами України затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 № 485 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.11.2004 за № 1413/10012 копії документів, що подаються до Національного банку (у тому числі копії в перекладі на українську мову), засвідчуються підписом заявника (уповноваженої особи заявника) та відбитком його печатки (за її наявності), якщо інше не передбачено вимогами цього Положення. Документи, які складені іноземною мовою, мають бути перекладені на українську мову [переклад засвідчується підписом особи, яка в установленому законодавством України порядку отримала офіційний дозвіл на здійснення перекладів (справжність підпису перекладача засвідчується нотаріально), або нотаріусом]. Не перекладаються на українську мову документи, що складені російською мовою, а також ті, текст яких викладено іноземною мовою з одночасним його викладенням українською (російською) мовою. Не перекладаються на українську мову документи, що складені іноземною мовою, за умови, що вони відрізняються лише цифровою інформацією та/або даними щодо конкретних фізичних осіб (прізвище, ім`я та по батькові, місце проживання) або юридичних осіб (назва, місцезнаходження) від зразка, який перекладено з іноземної мови з дотриманням вимог абзацу другого цього пункту.

Пунктом 3.2 вказаного Положення визначено, що для отримання ліцензії заявник - фізична особа, яка не є підприємцем, подає до Національного банку такі документи (крім випадків, передбачених пунктом 3.3 цієї глави): заяву про видачу ліцензії (додаток 4); копії відповідних сторінок паспорта або документа, що його замінює, які містять останнє фото, прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, серію і номер, дату видачі та найменування органу, що видав документ, реєстрацію місця проживання громадянина; копію документа, виданого контролюючим органом, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; копію податкової декларації про майновий стан і доходи за останній звітний (податковий) рік (із відміткою контролюючого органу про одержання) та, якщо сума доходів, відображена в цій декларації, менша, ніж сума коштів, які згідно із заявою про видачу ліцензії планується перераховувати з України на підставі цієї ліцензії, копії податкових декларацій (з відповідною відміткою) за попередні звітні (податкові) роки або довідку (відомості) контролюючого органу про доходи за відповідний період, що підтверджують наявність доходів у сумі, що є не меншою, ніж сума коштів, які планується перераховувати з України на підставі цієї ліцензії. Зазначені в цьому абзаці документи подаються, якщо сума коштів, яку планується перераховувати з України на підставі ліцензії, перевищує 10000 євро (еквівалент цієї суми в іншій іноземній валюті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на день подання заяви на отримання ліцензії).

Відповідно до пункту 4.1 глави 4 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на розміщення резидентами (юридичними та фізичними особами) валютних цінностей на рахунках за межами України затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 № 485 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.11.2004 за № 1413/10012 підстави для відмови у видачі ліцензії (зміни умов ліцензії) такі: немає або не відповідає вимогам цього Положення хоча б один з документів з переліку, визначеного відповідно в пунктах 3.1 - 3.3 цього Положення; відмова подати на запит Національного банку додаткові документи, право на отримання яких передбачено пунктом 2.4 цього Положення, або невідповідність цих документів вимогам цього Положення; подання заявником до Національного банку документів, які містять недостовірну інформацію; подання заявником до Національного банку документів, які не відповідають вимогам законодавства України; розміщення заявником валютних цінностей на рахунку та/або проведення за рахунком інших операцій до дати видачі ліцензії; порушення заявником умов ліцензії чи вимог цього Положення (у разі звернення про зміну умов ліцензії); недостатньо обґрунтована потреба розміщення валютних цінностей на рахунку та/або проведення через рахунок тих операцій, про які йде мова у заяві; зміни в законодавстві України або міжнародних договорах України, які стосуються порядку відкриття рахунків, розміщення на них валютних цінностей або операцій, для проведення яких відкривався (відкривається) рахунок, і відбулися протягом строку розгляду Національним банком документів заявника, установленого в пунктах 2.3 і 2.4 цього Положення; порушення заявником умов індивідуальних ліцензій, якщо Національний банк раніше надавав їх йому. У разі прийняття рішення про відмову Національний банк ураховує ступінь тяжкості порушення; порушення справи про банкрутство або незадовільний фінансовий стан заявника та/або нерезидента, у якого відкритий (відкривається) рахунок; подання документів заявником, який є особою, яка переховується від органів досудового розслідування / слідства / суду / органів влади згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Міністерства внутрішніх справ України (у розшуковому обліку "Особи, які переховуються від органів влади") та/або на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних (за інформацією Міністерства внутрішніх справ України про осіб, які переховуються від органів влади).

Згідно з пунктом 4.2 глави 4 вказаного Положення про відмову у видачі ліцензії (зміні умов ліцензії) Національний банк повідомляє заявнику в письмовій формі із зазначенням підстав для відмови протягом строку розгляду документів заявника, установленого в пунктах 2.3 і 2.4 цього Положення.

Отже, до повноважень Національного банку України віднесено видачу на підставі заяв резидентів (юридичних та фізичних осіб) індивідуальних ліцензій на розміщення ними валютних цінностей на рахунках за межами України. Підставами для відмови у видачі відповідних ліцензій визначено, зокрема, наступні обставини: немає або не відповідає вимогам цього Положення хоча б один з документів з переліку, визначеного відповідно в пунктах 3.1 - 3.3 цього Положення; недостатньо обґрунтована потреба розміщення валютних цінностей на рахунку та/або проведення через рахунок тих операцій, про які йде мова у заяві.

В заявах про видачу індивідуальної ліцензії на розміщення резидентом валютних цінностей на рахунках за межами України від 11.07.2016 та від 13.06.2016 позивач в якості потреби використання рахунків за межами України зазначив їх використання під час перебування за межами країни для сплати витрат, пов`язаних із утриманням рідних дітей, які разом із матір`ю виїхали із України на постійне місце проживання до Австрії.

При цьому джерелами списання коштів з рахунків позивачем зазначено: кошти на утримання рідних дітей та їх матері, які виїхали із України на постійне місце проживання до Австрії а саме: за навчання дітей у Приватній народній школі, додаткові заняття (факультативи), проживання, харчування, відпочинок, в тому числі туризм, транспортні витрати, оренда та обслуговування квартири, оренда та утримання автомобіля, одяг та взуття, лікування, страхування, послуги Банку та інші поточні витрати, пов`язані з постійним проживанням рідних дітей та їх матері за межами країни, списання коштів в межах залишку на рахунках в уповноважений Банк України.

Відповідач відмовляючи позивачу листом від 14.12.2016 №3-141214-10/10-71/1412/08/02 у видачі індивідуальної ліцензії на розміщення валютних цінностей на рахунках за межами України та повертаючи документи посилався на те, що потреба позивача у розміщенні на власних рахунках за межами України валютних цінностей та проведенні через ці рахунки операцій, про які йде мова у заяві про видачу ліцензії є недостатньо обґрунтованою, оскільки перекази фізичною особою за межі України допомоги родичам, матеріальної допомоги, оплати за навчання і стажування в навчальних закладах іншої держави врегульовані Правилами здійснення за межі України та в Україні переказів фізичних осіб за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в Україні затвердженими постановою Правління Національного банку України від 29.12.2007 №496 та зареєстрованими Міністерством юстиції України 01.02.2008 №74/14765, а розвинена мережа коррахунків українських банків, дає можливість фізичним особам здійснювати перекази за межі України на вищезазначені цілі через їх мережу.

Пунктом 1.1 Правил здійснення за межі України та в Україні переказів фізичних осіб за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в Україні, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 29.12.2007 № 496 та зареєстрованими Міністерством юстиції України 01.02.2008 № 74/14765 визначено, що ці Правила регулюють перекази за поточними валютними неторговельними операціями, що здійснюються за дорученням і на користь фізичних осіб, а саме: порядок здійснення уповноваженими банками, небанківськими фінансовими установами та національним оператором поштового зв`язку (далі - банки) переказів за дорученням фізичних осіб - резидентів і нерезидентів (далі - перекази) за межі України та в межах України; порядок виплати банками переказів із-за кордону та в межах України фізичним особам - резидентам і нерезидентам. Установити, що для цілей застосування Правил під терміном "родичі" розуміється батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат, сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати і сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник, усиновлювач, усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, чоловік, дружина.

Відповідно до підпунктів "б", "в", "ї" пункту 1.2 вказаних Правил до переказів фізичних осіб за поточними валютними неторговельними операціями належать такі: на оплату витрат на лікування в медичних закладах іншої держави, а також на оплату витрат на транспортування хворих; на оплату витрат на навчання і стажування в навчальних закладах іншої держави, витрат на проведення тестів, іспитів тощо; з оплати праці, стипендій, пенсій, аліментів, державної допомоги, матеріальної допомоги, допомоги родичів, благодійної та гуманітарної допомоги, виплат і компенсацій, уключаючи виплати з відшкодування шкоди, заподіяної робітникам унаслідок каліцтва, професійного захворювання або іншого ушкодження здоров`я, що пов`язані з виконанням ними трудових обов`язків, жертвам політичних репресій, жертвам нацистських переслідувань, членам їх родин і спадкоємцям, відшкодування за страховими випадками, премій, призів, успадкованих коштів, коштів за договорами дарування, коштів, заощаджених на рахунках, і прибутків за ними.

Частиною першою статті 237 та частиною першою статті 242 Цивільного кодексу України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

З огляду на зазначене, враховуючи вказані позивачем у заявах про видачу індивідуальної ліцензії на розміщення резидентом валютних цінностей на рахунках за межами України від 11.07.2016 та від 13.06.2016 потреби використання рахунків за межами України, а також те, що мати дітей позивача, хоча й не є його родичкою, водночас є законним представником його дітей та має відповідно право на вчинення правочинів від їх імені та в їх інтересах, суд дійшов висновку про те, що у відповідача були наявні підстави вважати, що потреба позивача у розміщенні на власних рахунках за межами України валютних цінностей та проведенні через ці рахунки операцій, про які йде мова у заяві про видачу ліцензії є недостатньо обґрунтованою.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, оскільки у відповідача були підстави вважати, що потреба позивача у розміщенні на власних рахунках за межами України валютних цінностей та проведенні через ці рахунки операцій, про які йде мова у заяві про видачу ліцензії є недостатньо обґрунтованою, у нього відповідно до положень пункту 4.1 глави 4 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на розміщення резидентами (юридичними та фізичними особами) валютних цінностей на рахунках за межами України затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 № 485 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.11.2004 за № 1413/10012 були наявні підстави для відмови позивачу у видачі індивідуальної ліцензії на розміщення резидентами (юридичними та фізичними особами) валютних цінностей на рахунках за межами України.

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Національного банку України (010601, м. Київ, вул. Інститутська, 9, код. ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297, пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.П. Огурцов

Судді Р.О. Арсірій

В.А. Кузьменко