Справа № 280/8867/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Справа № 280/8867/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 01.09.2021 №ЗП5049/131/АВ/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу в розмірі 180000,00 грн.

Ухвалою суду від 27.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до неї необґрунтовано застосовано штрафні санкції за допуск до роботи без укладання трудового договору в письмовій формі з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Позивач зазначає, що зазначений факт не підтверджується ані письмовими поясненнями, ані засобами відеотехніки. Позивач вказує на те, що доказів на підтвердження того, що зазначені особи в день інспекційного відвідування взагалі виконували будь-яку роботу відсутні, а тому позивач вважає, що у відповідача не було правових підстав для прийняття спірної постанови. Також, позивач вказував на те, що відповідачем її не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи щодо виявленого порушення, у зв`язку з чим порушено право позивача на участь у розгляді справи. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначив, що за результатами проведеного інспекційного відвідування та перевірки документів суб`єкта господарювання складено встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 ч.1 ст.21, ч.4 ст.24 КЗпП України допущення до роботи працівників без належного оформлення трудових відносин, а саме укладених трудових договорів з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що вони працюють на ФОП ОСОБА_1 та забезпечують функціонування атракціону. Відповідач вказав на те, що зазначені обставини позивач самостійно підтвердила у наданих поясненнях, зокрема вказала на те, що дійсно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 працюють у неї, а трудові договори з зазначеними особами позивач планує укласти. Також, відповідач вказував на те, що позивачем акт перевірки підписаний без зауважень, тобто позивач погодився із встановленим порушенням. З урахуванням викладеного у відзиві, відповідач вказував на правомірнсть прийняття спірної постанови та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 08.07.2021 від Мелітопольської окружної прокуратури до ГУ Держпраці у Запорізькій області надійшов лист, в якому повідомлялось про можливі порушення законодавства про працю на території смт.Кирилівка.

13.07.2021 ГУ Держпраці у Запорізькій області видано наказ №1460 «Про проведення заходу державного нагляду (контролю)».

Також, 13.07.2021 ГУ Держпраці у Запорізькій області видано направлення на проведення заходу державного нагляду (контролю) ФОП ОСОБА_1 за місцем ведення господарської діяльності: АДРЕСА_1 , територія бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Під час проведення інспекційного відвідування, 14.07.2021 відповідачем отримано пояснення від ФОП ОСОБА_1 , в яких зазначено наступне: «Я, ОСОБА_1 , здійснюю діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , атракціони на території бази «Водний мир». У мене працюють ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Трудові договори планую укласти. Лебединська працює 1 тиждень, Братмаєр і Доманов місяць.».

16.07.2021 ГУ Держпраці у Запорізькій області складено Акт №ЗП5049/131/АВ, в якому зазначено про те, що в ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 встановлено три працівника, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які допущені до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушено вимоги частини 4 статті 24 КЗпП України, частини 1 статті 21 КЗпП України та ПКМУ №413.

01.09.2021, на підставі висновків Акту №ЗП5049/131/АВ, відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП 5049/131/АВ/ТД-ФС, якою на позивача накладено штраф в розмірі 180000 грн.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття спірної постанови, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, які визначають, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Так, підставою для застосування до позивача штрафної санкції стало твердження відповідача про те, що позивачем до роботи без укладання трудового договору допущено 3-х осіб - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Позивач проти таких тверджень відповідача заперечує та зазначає, що жодних доказів зазначених обставин відповідач не надав.

Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Суд зазначає, що матеріали адміністративної справи, окрім рукописних пояснень позивача, які на даний час позивач заперечує, не містять жодного документального підтвердження порушення позивачем вимог трудового законодавства.

Відповідачем не було відібрано пояснень від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , не зафіксовано факту виконання зазначеними особами трудових функцій на користь та за дорученням ФОП ОСОБА_1 , тощо.

Суд зазначає, що під час проведення інспекційного відвідування, інспектор не повинен обмежуватись лише поясненнями суб`єкта господарювання, а зобов`язаний об`єктивно встановити всі обставини та провести їх документування та фіксацію для уникнення у подальшому будь-яких сумнівів щодо наявності/відсутності встановленого порушення.

В даному випадку відповідач обмежився лише поясненнями позивача та навіть не намагався збирати докази на підтвердження факту допуску ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до роботи без укладання трудового договору.

Разом з тим, позивач факт допуску до роботи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заперечує, а тому її пояснення не можуть бути єдиною підставою, що покладена в основу прийняття спірного рішення.

З таких обставин, суд дійшов висновку, що спірна постанова не відповідає критеріям обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, а тому підлягає скасуванню.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (81370, Львівська область, Мостиський район, село Стоянці, ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м.Запоріжжя, Північне шосе, 25, ) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій області від 01.09.2021 №ЗП 5049/131/АВ/ТД-ФС про накладення на Фізичну особу підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 180000,00 грн.

Стягнути на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1800,00 грн. (одна тисяча вісімсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова