Справа № 826/4879/14
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року м. Київ № 826/4879/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс-Україна»

до Київської митниці Держмитслужби

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фідленс-Україна» (далі - позивач, ТОВ «Фідленс-Україна») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів (далі - відповідач, Митниця), в якому просило:

- визнати дії щодо несвоєчасного розгляду заяви ТОВ «Фідленс-Україна» №1812/2013-1 від 18.12.2013 та відмови в підготовці висновку про повернення надмірно зарахованих коштів неправомірними;

- зобов`язати Митницю підготувати висновок про повернення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 42154,90 грн та подати його до Державного казначейства України.

Позов обґрунтовано тим, що митним органом підставою для відмови позивачу в поверненні надміру сплачених митних платежів визначено саме закінчення строку дії довідки про відсутність заборгованості по сплаті податків та інших обов`язкових платежів, втім закінчення строку дії останньої мало місце саме під час та у зв`язку із тривалим розглядом відповідачем поданої позивачем заяви про повернення надміру сплачених коштів (до якої і було додану вказану довідку), а відтак його відмова в задоволенні такої заяви була неправомірною.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, обґрунтовуючи свою позицію тим, що рішення та дії Митниці правомірні, оскільки враховуючи той факт, що позивач не поновив заяву щодо повернення надлишково перераховних коштів, правові підстави для повернення коштів з Державного бюджету України у Київської міжрегіональної митниці Міндоходів відсутні.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.05.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2014, позов задоволено частково: визнано дії Київської міжрегіональної митниці Міндоходів неправомірними в частині відмови в підготовці висновку про повернення надмірно зарахованих коштів ТОВ «Фідленс-Україна»; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи такі рішення, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до висновку про вжиття позивачем всіх належних дій, спрямованих на повернення йому митним органом надмірно сплачених коштів, в зв`язку з чим дії останнього по відмові у підготовці висновку про їх повернення є неправомірними; в той же час адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) критеріям, не може втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями; завдання ж адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Постановою Верховного Суду від 08.08.2019 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.05.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2014 в частині відмови в задоволенні позову щодо зобов`язання Київської міжрегіональної митниці Міндоходів підготувати висновок про повернення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 42154,90 грн та подати його до Державного казначейства України скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд в цій частині. В решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.05.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2014 залишено без змін.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 08.08.2019 зазначив, що звертаючись 18.12.2013 до Митниці із заявою № 1812/2013-1 про повернення надлишково перерахованих коштів в сумі 42154,90 грн, позивачем додало до неї, в тому числі оригінал виданої ДПІ у Солом`янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюється органами доходів і зборів № 16967/10/26-58-11-04-12 від 16.12.2013, яка була дійсною протягом 10 календарних днів, тобто до 26.12.2013. В той же час, внаслідок тривалого розгляду митним органом зазначеної заяви, строк дії вищевказаної довідки закінчився, що однак відбулося не з вини позивача, яке вчинило всі необхідні й належні дії для повернення надміру сплачених коштів, а також не залежало від волі останнього. За наведеного, касаційний суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для визнання дій Митниці в частині відмови в підготовці висновку про повернення позивачу надмірно зарахованих коштів з підстав закінчення строку дії довідки податкового органу про відсутність заборгованості неправомірними. Що ж до позиції судів про неможливість зобов`язання Митниці підготувати висновок про повернення позивачу надмірно сплачених коштів в сумі 42154,90 грн та подати його до відповідного органу казначейства, оскільки це буде втручанням у її дискреційні повноваження, Верховний Суд вважає, що повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є повноваженнями митних органів та органів державного казначейства. В той же час суди попередніх інстанцій, приймаючи рішення та визнаючи неправомірними дії відповідача, не встановили жодного передбаченого статтею 162 КАС України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) способу захисту (відновлення) порушеного права позивача, що, в свою чергу, не узгоджується із завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України. При цьому, суди не дослідили (в контексті наведеного) й обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та з якими стаття 43 Податкового кодексу України і розділ III Порядку № 618 пов`язують можливість повернення позивачу надміру сплачених ним митних платежів, зокрема щодо наявності у нього переплати з цих платежів як такої, зарахування сплачених ним коштів до Державного бюджету України, а також дотримання під час звернення із заявою про їх повернення всіх визначених законодавством вимог.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2019 визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи №826/4879/14 та вказану справу передано на розгляд судді Добрівській Н.А.

Ухвалою суду від 26.09.2019 прийнято до провадження адміністративну справу №826/1408/17 в частині вимог ТОВ «Фідленс-Україна» щодо зобов`язання Київської міжрегіональної митниці Міндоходів підготувати висновок про повернення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 42154,90 грн та подати його до Державного казначейства України; призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) на підставі п.10 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (у чинній редакції).

Оскільки на день розгляду справи набули чинності зміни відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України», а також враховуючи те, що Київська митниця ДФС перебуває в стані припинення у зв`язку з реорганізацією митного органу на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2019 №858 та наказу Держслужби від 28.10.2019 №22 «Про введення в дію структур територіальних органів Держслужби та затвердження граничної чисельності їх працівників», відповідно до яких Київська міська митниця ДФС реорганізувалась шляхом приєднання до Київської митниці Державної митної служб, суд, з урахуванням змісту позовних вимог та доводів, наведених на їх обґрунтування, дійшов висновку про необхідність здійснення на підставі статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України заміни первинного відповідача - Київську міжрегіональну митницю Міндоходів на його процесуального правонаступника - Київську митницю Держмитслужби (03124, місто Київ, бульвар Гавела Вацлава, будинок 8-А; код ЄДРПОУ - 43337359).

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені такі обставини (у частині, що направлена Верховним Судом на новий судовий розгляд).

18.12.2013 ТОВ «Фідленс-Україна» звернулось до Митниці із заявою № 1812/2013-1 про повернення надлишково перерахованих коштів по вантажно-митній декларації IM 40 ДТН № 100270000/2013/212701 від 20.11.2013 та вантажно-митній декларації IM 40 ДТН № 100270000/2013/213859 від 06.12.2013 у сумі 42154,90 грн у зв`язку зі зменшенням ставки ввізного мита з 10 % до 2 %.

До заяви позивачем додано копії вантажно-митних декларацій та оригінал довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюється органами доходів і зборів, ДПІ у Солом`янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві №16967/10/26-58-11-04-12 від 16.12.2013.

При цьому вказана довідка про відсутність заборгованості була видана ДПІ у Солом`янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві 16.12.2013 (отримана позивачем 18.12.2013) та діяла до 26.12.2013.

Листом № 141/4-11/10331 від 30.12.2013 митний орган відмовив позивачеві в поверненні коштів на підставі пункту 43.1 статті 43 ПК України з огляду на закінчення строку дії доданої ним до заяви довідки та повідомив, що для повернення коштів з Державного бюджету України Товариству необхідно поновити заяву й надати нову довідку про відсутність заборгованості.

07.02.2014 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою № 0602/2014-1 від 06.02.2014 про повернення надлишково перерахованих коштів, до якої додав оригінал довідки № 2131/10/26-58-01-12 від 06.02.2014 про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюється органами доходів і зборів, виданої ДПІ у Солом`янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

21.02.2014 відповідач листом № 2382/1/26-70-52-04 повторно відмовив позивачеві в поверненні коштів з тих же підстав, що вже наводились ним в листі № 141/4-11/10331 від 30.12.2013, та запропонував повторно подати заяву та нову довідку.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи доводи позивача та заперечення відповідача, суд бере до уваги таке.

В частині другій статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 43 Податкового кодексу України передбачалось, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

За змістом частин першої та третьої статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пункту 1 розділу III Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за №1097/14364 (далі - Порядок № 618), для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб`єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати (пункти 2, 3 розділу III Порядку № 618).

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Керівник або заступник керівника митного органу на підставі результатів перевірки, в разі її проведення, підписує висновок про повернення, реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України - пакет документів на повернення коштів. Пакет документів на повернення коштів передається до загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України (пункти 4, 5, 6 розділу III Порядку №618).

Згідно з пунктом 7 розділу III Порядку № 618 висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

За змістом пункту 11 розділу III Порядку № 618 за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку митним органом готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

В той же час пунктом 2 Порядку видачі довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України № 567 від 10.10.2013, передбачено, що довідка видається міжрегіональним територіальними органами Міндоходів України, державними податковими інспекціями в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об`єднаними та спеціалізованими державними податковими інспекціями за встановленою формою (додаток 1) за основним місцем обліку платника податків, який звертається за наданням послуги.

При цьому зазначеним Порядком затверджено форму довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів, виходячи з якої така довідка є дійсною протягом 10 календарних днів з моменту її видачі.

Як свідчать обставини справи, звертаючись 18.12.2013 до Митниці із заявою № 1812/2013-1 про повернення надлишково перерахованих коштів в сумі 42154,90 грн, позивачем додано до неї, в тому числі оригінал виданої ДПІ у Солом`янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюється органами доходів і зборів № 16967/10/26-58-11-04-12 від 16.12.2013, яка була дійсною протягом 10 календарних днів, тобто до 26.12.2013.

Розгляд зазначеної заяви позивача про повернення коштів, відповідач здійснив лише 30.12.2013 та відмовив в поверненні коштів на підставі пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України листом №141/4-11/10331 від 30.12.2013.

Разом з тим, 31.01.2014 позивач повторно звернувся до ДПІ у Солом`янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві за отриманням довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюється органами доходів і зборів.

Зазначену довідку, позивач отримав 06.02.2014 за №2131/10/26-58-01-12 від 06.02.2014.

06.02.2014 позивач повторно звернувся до відповідача з заявою №0602/2014-1 від 06.02.2014 з проханням повернути надлишково перераховані кошти, додавши при цьому до листа оригінал довідки від 06.02.2014 про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюється органами доходів і зборів ДПІ у Солом`янському райні Головного управління Міндоходів у м. Києві №2131/10/26-58-01-12.

21.02.2014 року відповідач листом №2382/1/26-70-52-04 повторно відмовив позивачу на тих же підставах з вимогою повторно подати заяву та надати довідку.

В той же час, внаслідок тривалого розгляду митним органом зазначеної заяви, строк дії вищевказаної довідки закінчився, що однак відбулося не з вини позивача, який вчинив всі необхідні й належні дії для повернення надміру сплачених коштів, а також не залежало від волі останнього.

При цьому, судами у цьому провадженні визнано дії Митниці в частині відмови в підготовці висновку про повернення позивачу надмірно зарахованих коштів з підстав закінчення строку дії довідки податкового органу про відсутність заборгованості неправомірними.

При вирішенні питання щодо обрання судом способу відновлення порушеного права позивача, суд враховує таке.

Згідно з Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Таким чином, дискреційні повноваження, в тому числі органів державної влади, завжди мають межі, встановлені законом.

При цьому, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Тому, зважаючи на висновки судів у цьому провадженні щодо неправомірності дій Митниці в частині відмови в підготовці висновку про повернення позивачу надмірно зарахованих коштів з підстав закінчення строку дії довідки податкового органу про відсутність заборгованості неправомірними, суд, не перебираючи непритаманні суду повноваження державного органу та обираючи найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права позивача, вважає за доцільне зобов`язати відповідача розглянути заяви ТОВ «Фідленс-Україна» про повернення надлишково перерахованих коштів в сумі 42154,90 грн та прийняти вмотивоване рішення згідно з податковим та бюджетним законодавством

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для виходу за межі позовних вимог та часткового задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача розглянути заяви ТОВ «Фідленс-Україна» про повернення надлишково перерахованих коштів в сумі 42154,90 грн та прийняти вмотивоване рішення згідно з податковим та бюджетним законодавством.

Керуючись статтіми 2, 5-11, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Задовольнити частково вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс-Україна» щодо зобов`язання Київської міжрегіональної митниці Міндоходів підготувати висновок про повернення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 42154,90 грн та подати його до Державного казначейства України.

2. Зобов`язати Київську митницю Держмитслужби (03124, місто Київ, бульвар Гавела Вацлава, будинок 8-А; код ЄДРПОУ - 43337359) розглянути заяви ТОВ «Фідленс-Україна» № 1812/2013-1 від 18.12.2013 та № 0602/2014-1 від 06.02.2014 про повернення надлишково перерахованих коштів в сумі 42154,90 грн та прийняти вмотивоване рішення згідно з податковим та бюджетним законодавством.

3. В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту складення повного тексту.

Суддя: Н.А. Добрівська