Справа № 640/20208/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Державної податкової служби України та Головного управління Державної податкової служби у м.Києві на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрдорресурс» до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві, Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрдорресурс» з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю:

- визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління ДФС у м. Києві в особі комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 30 липня 2019 року №1240520/39538685 та від 16 серпня 2019 року №1254991/39538685;

- зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрдорресурс" від 05 липня 2019 року №1 та від 12 липня 2019 року №2 датою їх фактичного надходження;

- стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрдорресурс" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 842,00 грн., з яких: 1 921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України; 1 921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

До Окружного адміністративного суду міста Києва 03 лютого 2021 року від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, щодо відшкодування витрат на правничу допомогу.

Окружним адміністративним судом м. Києва 15 березня 2021 року прийнято додаткове рішення, яким заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрдорресурс» про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено:

- стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрдорресурс" понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень нуль копійок), з яких: 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України; 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, відповідачами (ГУ ДПС у м. Києві, ДПС) подано до суду апеляційні скарги відповідно до прохальної частини яких апелянти, просить скасувати додаткове рішення Окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року та винести по справі нове рішення про відмову в задоволенні відшкодування на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань понесених витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн (з кожного).

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне адміністративне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1 статті 134 КАС України).

Згідно із частини 2 статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (пункт 1 частини 3 статті 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 4 статті 134 КАС України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з матеріалів справи, що 15 жовтня 2019 року між Адвокатським бюро «Дмитрієва та партнери» та ТОВ «Торговий дім «Укрдорресурс» (клієнт) укладено договір №4 про надання правової допомоги, пунктом 1.2 якого передбачено, що виконавець зобов`язується надати Клієнту правову допомогу, а саме: представництво клієнта в суді першої інстанції з питань спору з державною податковою службою України щодо відмови в реєстрації податкових накладних; аналіз судової практики; ознайомлення з матеріалами судової справи щодо спору; вивчення та аналіз документів, пов`язаних зі Спором; складання процесуальних документів, їх підписання та подача до суду; участь в судових процесах з питання спору; оскарження судових рівень.

Пунктами 2.1 даного договору визначено, що загальна вартість послуг за цим Договором становить 20000,00 грн. Послуги оплачуються наступним чином: 50% загальна вартість Послуг Клієнт оплачує до початку надання послуг; 50% загальна вартість Послуг Клієнт оплачує, після винесення судом першої інстанції рішення по справі щодо спору.

Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду першої інстанції такі документи:

- оригінал ордеру на надання правової допомоги від 15 жовтня 2019 року серії КС №145711;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №6264/10;

- копію посвідчення адвоката від 08 грудня 2017 року №6265/10;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат;

- копію договору про надання правової допомоги від 15 жовтня 2019 року №4;

- рахунок-фактуру від 16 жовтня 2019 року №СФ-0000052 на суму 10000,00 грн.;

- копію платіжного доручення від 17 жовтня 2019 №1196 на суму 10000,00 грн.

З копії рахунку-фактури та копії платіжного доручення вбачається, що позивач сплатив 10000,00 грн. Адвокатському об`єднанню "Дмитрієва та партнери".

Суд першої інстанції зазначено, що представником позивача документально підтверджено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. та вважає за можливе задовольнити заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення та присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрдорресурс" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень нуль копійок), з яких: 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України; 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Колегія суддів частково не погоджується з даними висновками, з огляду на те, що сума заявлена на правову допомогу не є співмірною з заявленими позовом, з огляду на наступне.

Так, у висновку ЄСПЛ, викладеному у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява №71660/11), у пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява №72277/01), у пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (Заява №66561/01), суд зазначив, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, а у пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі "Lavents v. Latvia" (Заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну ціну.

Крім того, заслуговує на увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 24 березня 2020 року по справі №640/19275/18 та відповідно до частини 5 ст. 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Так, Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління ДФС у м. Києві в особі комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 30 липня 2019 року №1240520/39538685 та від 16 серпня 2019 року №1254991/39538685, зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрдорресурс" від 05 липня 2019 року №1 та від 12 липня 2019 року №2 датою їх фактичного надходження та стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрдорресурс" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 842,00 грн., з яких: 1 921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України; 1 921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Колегією суддів досліджено матеріали справи та встановлено, що в матеріалах справи міститься рахунок-фактуру від 16 жовтня 2019 року №СФ-0000052 на суму 10000,00 грн при цьому в ньому відсутній детальний розрахунок, з чого складається сума в розмірі 10000,00 грн.

Оцінюючи обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору, суд враховує: - належність справи до справ незначної складності та її розгляд судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; - незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування у справі, і доказів на їх підтвердження, які, до того ж однотипні і знаходились у розпорядженні позивача; - формальність відзиву відповідача; - сталу судову практику. Справа є важливою для позивача. Вплив результату вирішення справи на репутацію позивача та наявність публічного інтересу з матеріалів справи не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що дана справа є типовою та відносно даного спору Верховним Судом, вже неодноразово висловлювалася позиція, а отже, в даному випадку є необґрунтованим посилання представника позивача про необхідність було аналізу законодавства, вивчення судової практики.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги апелянтів підлягають задоволенню частково, оскільки витрати на правову допомогу є завищеними, а отже рішення суду першої інстанції змінити в частині сум, яка підлягає відшкодуванню за правову допомогу загальна 5000,00 грн (по 2500,00 грн, з відповідачів).

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи пункту 1 частин 1, 2 статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру відшкодування витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 242, 311, 313, 315-316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Державної податкової служби України та Головного управління Державної податкової служби у м.Києві - задовольнити частково.

Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року - змінити та викласти резолютивну частину в наступній редакції:

«Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрдорресурс" понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, з яких: 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України; 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.».

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан