Справа № 466/7189/21
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 466/7189/21 пров. № А/857/20737/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Носа С.П.,

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 жовтня 2021 року у справі № 466/7189/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Зубачик Н.Б., час ухвалення рішення 11.10.2021 року, місце ухвалення рішення м. Львів, дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 11.06.2020 року №69 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації ЛМР від 11.06.2020 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн. Позивач зазначає, що про факт розгляду справи адміністративною комісією позивачу відомо не було, що порушило її право на участь у розгляді справи, протокол також був складений за її відсутності. Про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_2 стало відомо у зв`язку із відкриттям виконавчого провадження та блокуванням її банківських рахунків. Просить суд скасувати постанову, провадження у справі закрити.

Крім того, позивач просить суд поновити їй строк звернення до суду із вказаним позовом, оскільки він пропущений із поважних причин, адже про оскаржувану постанову вона дізналася лише 30.07.2020 року, ознайомившись з матеріалами адміністративного правопорушення.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 жовтня 2021 року у справі № 466/7189/21 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що на адресу Галицької районної адміністрації ЛМР надійшов протокол №27 від 20.05.2020 року, складений ЛКП «Старий Львів» щодо ОСОБА_2 , для розгляду на засіданні адміністративної комісії.22 квітня 2020 року ЛКП «Старий Львів» скеровано попередження №355, в якому зобов`язувало ОСОБА_2 в термін до 27.04.2020 року прибрати будівельне сміття з подвір`я будинку АДРЕСА_1 . 20 травня 2020 року ЛКП «Старий Львів» складено протокол №27 щодо ОСОБА_2 , яка після ремонту квартири винесла сміття (будівельне) у подвір`я будинку АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . Адміністративною комісією скеровано повістку №12 від 25.05.2020 року рекомендованою кореспонденцією трек-номер 231 на засідання, яке призначено на 28.05.2020 року, проте позивачем повістку не отримано та вирішено повторно викликати для розгляду протоколу. Адміністративною комісією скеровано повістку №1 від 28.05.2020 року рекомендованою кореспонденцією трек-номер 191 на засідання, яке призначено на 11.06.2020 року, проте позивачем повторно повістку не отримано. Відповідно до долученої до протоколу довідки форми №2 з місця проживання про склад сім`ї і прописки №2281 від 20.05.2020 року ОСОБА_2 є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_3 . До протоколу долучено фотофіксацію, в якій відображено засмічення подвір`я мішками із будівельним сміттям. Представник відповідача зазначив, що адміністративною комісією Галицької районної адміністрації ЛМР прийнято постанову №69 від 11.06.2020 року з накладенням на ОСОБА_2 штрафу у вигляді 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 1360 грн. Оскаржувану постанову прийнято згідно норм чинного законодавства та з додержанням усіх вимог.

Також апелянт зазначає, що покази свідків не є обов`язковими.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 жовтня 2021 року у справі № 466/7189/21 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що з фотокопії, яка міститься в матеріалах справи, на яку містяться покликання в оскаржуваній постанові не можливо однозначно встановити ні місця, ні дати фотозйомки, обставини та обстановку, які відображені на них, а тому така фотозйомка не може враховуватись як належний доказ у справі /а.с.25/.

Таким чином, сторона відповідача не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що ОСОБА_2 є особою яка несе відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 20 травня 2020 року ЛКП «Старий Львів» складено протокол №27 щодо ОСОБА_2 , яка після ремонту квартири винесла сміття (будівельне) у подвір`я будинку АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 /а.с.17/.

На підставі протоколу ЛКП «Старий Львів» адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради прийнято постанову №69 від 11.06.2020 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення за ст. 152 КУпАП та накладено штраф у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн. /а.с.15/.

Не погоджуючись з таким рішення позивач звернулася із позовом до суду.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до ст.152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду, зокрема, від 21 березня 2019 року у справі №489/1004/17, від 30 січня 2020 року у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 6 лютого 2020 року у справі №205/7145/16-а.

Колегія суддів зауважує, що факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30 вересня 2019 у справі №591/2794/17, від 06 лютого 2020 року № 05/7145/16-а та від 21 травня 2020 року у справі №286/4145/15-а, від 31.03.2021 року у справі №676/752/17.

Як підтверджено матеріалами справи, що протокол №27 від 20.05.2020 року, складений ЛКП «Старий Львів» щодо ОСОБА_2 складено за у відсутності позивача, про складення такого позивача не повідомлено, пояснень ОСОБА_2 не надавала. Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач не була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради матеріалів адміністративного правопорушення, оскільки повістки позивачем не отримано, що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта».

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_2 є особою яка несе відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та основ процесуального права, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 жовтня 2021 року у справі № 466/7189/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Н. М. Судова-Хомюк
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 24.11.2021 року