Справа № 160/16846/21
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,-
17 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Довгинцівського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій просить:
визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Довгинцівського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Стицькової О.С. про відкриття виконавчого провадження №66151139 від 06.08.2021 року;
зобов`язати державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Стицькову О.С. закрити виконавче провадження №66151139 від 06.08.2021 року;
стягнути на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).
В обґрунтування позовної заяви, позивач зазначив, що постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Стицьковою О.С. від 06.08.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №66151139 з примусового виконання постанови серії 1АВ №01488326, складеної 27 березня 2021 року Департаментом патрульної поліції щодо стягнення штрафу в розмірі 680,00 грн. з ОСОБА_1 .
Крім того, в рамках виконавчого провадження ВП №66151139 державним виконавцем Стицьковою О.С. прийняті постанови:
постанова від 20.07.2021 року про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі додаткових витрат 69,00 грн. та 200,00 грн.;

постанова від 20.07.2021 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 68,00 грн.

Відповідно до роздруківки з АСВП Інформація про виконавче провадження, виконавчий документ, а саме в графі «Дата надходження виконавчого документа до державного виконавця», тобто від Національної поліції України ДПП УБДР постанова №1АВ 01488326 від 27 березня 2021 року надійшла до органу ДВС лише 20.07.2021 року.

В порушення норми ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Довгинцівського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Стицьковою О.С. не було надіслано на адресу позивача жодної постанови по ВП №66151139, також його не було повідомлено коли та на підставі якого документа відкрито виконавче провадження, що підтверджується відсутністю у матеріалах виконавчого провадження розрахункового документа.

Ознайомившись в АСВП з матеріалами виконавчого провадження ВП №66151139 вважає, що державним виконавцем Довгинцівського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Стицьковою О.С. протиправно винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.08.2021 року на підставі Постанови серії 1АВ №01488326, складеної 27.03.2021 року Департаментом ПП Управління безпеки ДР НПУ про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване в автоматичному режимі, у зв`язку із пропуском стягувачем строку пред`явлення її до виконання, так як із заявою про примусове виконання рішення Департамент ПП Управління безпеки дорожнього руху звернувся 20.07.2021 року.

На думку позивача, державний виконавець не повинен був відкривати виконавче провадження з приводу примусового виконання виконавчого документа постанова серії 1АВ №01488326, виданої Департаментом ПП Управління безпеки ДР НПУ, а повинен був повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, оскільки пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Позивач вважає протиправними дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, у зв`язку із чим вимушений звернутися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у порядку визначеному ст.287 КАС України.

23 вересня 2021 року на адресу відповідача надіслано ухвалу про відкриття провадження разом із копією позовної заяви з додатками.

06 жовтня 2021 року Довгинцівським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) отримано копію позовної заяви з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 49 0, яке міститься в матеріалах справи.

Протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, відповідач відзив на позовну заяву не надав, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вищезазначене, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що дійсно 27 березня 2021 року о 17:21 год. в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад 036-1219 зафіксовано перевищення особою, яка керувала транспортним засобом DODGE AVENGER д.н.з. НОМЕР_2 , встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 31 км/год, чим порушено пункт 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП.

27 березня 2021 року інспектором ДПП Корнієнко Інною Володимирівною розглянуто дані, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад 036-1219 про перевищення особою, яка керувала транспортним засобом DODGE AVENGER д.н.з. НОМЕР_2 , встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів та прийнято Постанову Департаменту патрульної поліції №1АВ №01488326, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Зі змісту постанови Департаменту патрульної поліції 1АВ №01488326 від 27 березня 2021 року вбачається, що вона набрала законної сили 09 травня 2021 року, строк пред`явлення постанови до виконання - 27.05.2021 року.

20 липня 2021 року відповідно до роздруківки з АСВП Інформація про виконавче провадження, виконавчий документ (постанова №1АВ 01488326 від 27 березня 2021 року) від Національної поліції України ДПП УБДР надійшла до органу ДВС.

Постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Стицькової О.С. від 06.08.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №66151139 з примусового виконання постанови серії 1АВ №01488326, складеної 27 березня 2021 року Департаментом патрульної поліції щодо стягнення штрафу в розмірі 680,00 грн. з ОСОБА_1 .

У рамках виконавчого провадження ВП №66151139 державним виконавцем Стицьковою О.С. прийняті наступні постанови:

постанова від 20.07.2021 року про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі додаткових витрат 69,00 грн. та 200,00 грн.;

постанова від 20.07.2021 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 68,00 грн.

На думку позивача, за вказаних обставин державний виконавець не повинен був відкривати виконавче провадження з приводу примусового виконання виконавчого документа постанови серії 1АВ №01488326, виданої Департаментом ПП Управління безпеки ДР НПУ, а повинен був повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, оскільки пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Позивач вважає протиправними дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, у зв`язку із чим вимушений звернутися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 6 частини першої статті 3 названого Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

У силу пункту 7 частини першої статті 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначається строк пред`явлення рішення до виконання.

А відповідно до пункту 2 частини четвертої цієї статті виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

При цьому, строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Крім того, статтею 298 КУпАП визначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Статтею 298 КУпАП визначено набрання постановою адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення законної сили, саме: постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Згідно із ст. 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

У силу частини першої статті 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 300-1 КУпАП встановлено, що у разі сплати відповідальною особою, зазначеною у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або громадянином (резидентом) України, який ввіз на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), до вручення такої постанови або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили така постанова вважається виконаною. Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), також вважається виконаною у разі сплати штрафу за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності, залишеним уповноваженою посадовою особою на місці вчинення правопорушення на лобовому склі транспортного засобу, у тому числі шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня вчинення відповідного правопорушення.

У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частинах першій та другій статті 14-2 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Згідно ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Тобто, статтею 307 КУпАП регламентовано умови, за яких постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, може бути пред`явлена до примусового виконання.

При цьому, порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, визначений ч. 2 ст. 300-1 КУпАП, згідно якої у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині 1 цієї статті, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною 1 статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Процедуру оформлення працівниками органів і органів (підрозділів) Національної поліції України, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі визначено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.01.2020 №13 (зі змінами, внесеними згідно з наказом МВС від 27.05.2020 №416), зареєстрованого в Мін`юсті 03.02.2020 за №113/34396.

У силу абзацу першого пункту 2 розділу V Інструкції №13 адміністративна постанова вважається виконаною у разі сплати відповідальною особою або особою, яка ввезла транспортний засіб на територію України, штрафу протягом 30 днів із дня набрання законної сили цією постановою.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 3 розділу V Інструкції №13 у разі несплати штрафу відповідальною особою або громадянином (резидентом) України, який увіз на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, протягом визначених статтею 300-1 КУпАП строків адміністративна постанова підлягає примусовому виконанню.

За відсутності в системі інформації про сплату штрафу в установлений КУпАП строк або про оскарження адміністративної постанови у встановленому законодавством порядку уповноважений поліцейський протягом десяти робочих днів з дати закінчення строку виконання адміністративної постанови з використанням засобів Системи формує заяву про примусове виконання рішення, форму якої наведено в додатку 4 до цієї Інструкції, та разом з адміністративною постановою надсилає її в письмовій або електронній формі для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна в порядку, установленому законом.

За змістом статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За обставин цієї справи між сторонами виник спір щодо правомірності постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або місцем знаходження майна.

Судом встановлено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 06.08.2021 року, адресою боржника є: АДРЕСА_2 , що документально підтверджується відміткою у паспорті.

Боржник проживає у м.Кам`янське, що територіально відноситься до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Отже, державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження було порушено положення ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» та не взято до уваги, що боржник зареєстрований та мешкає у м.Кам`янське.

Відповідно із п.п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Суд погоджується із твердженням представника позивача щодо того, що у даному випадку державний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу у зв`язку із пред`явленням його не за місцем виконання, чого в даному випадку зроблено не було.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивач виходив з того, що постанову від 27.03.2021 року серії 1АВ №01488326 пред`явлено до примусового виконання за межами строків пред`явлення виконавчого документа для виконання, що мало б бути підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

При цьому представник позивача звертав увагу на те, що зазначену постанову прийнято 27.03.2021 року, у якій зазначено строк пред`явлення до виконання до 27.05.2021 року, тоді як виконавче провадження №66151139 відкрито лише 06.08.2021 року.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

У порушення вищевказаної норми закону, державним виконавцем Стицьковою О.С. у рамках даного виконавчого провадження №66151139 було винесено:

- постанова від 20.07.2021 року ВП №66151139 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, якою визначено розмір додаткових витрат 69,0 грн. та 200,0 грн.

- постанова від 20.07.2021 року ВП №66151139 про стягнення виконавчого збору, якою визначено для боржника у розмірі 68,0 грн.

Відповідно до ч.4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.

Як вбачається з АСВП та підтверджується відповідними постановами, Постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження винесені перед винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме 20.07.2021 року.

Як визначено у частині першій статті 303 КУпАП, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Крім того, судом з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Стицьковою О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.08.21 року на підставі постанови серії 1АВ №01488326, складеної 27.03.2021 року Департаментом ПП про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване у автоматичному режимі, з пропуском стягувачем строку пред`явлення її до виконання, так як із заявою про примусове виконання рішення Департамент ПП Управління безпеки дорожнього руху звернувся з пропущенням строку.

Як вбачається з постанови серії 1АВ №01488326, складеної 27.03.2021 року, датою набрання постановою законної сили є 09.05.2021 року, а також зазначено, що строк пред`явлення постанови до виконання є дата 27.05.2021 року.

Як вбачається з роздруківки з АСВП - Інформація про виконавче провадження, стягувач звертається до органу ДВС лише 20.07.2021 року.

Відповідно до ст. 12 Закону №1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Посилання представника позивача на те, що у згаданій вище постанові зазначено строк її пред`явлення до виконання до 27.05.2021 року не спростовують фактичних обставин справи, підтверджених належними доказами, щодо дотримання стягувачем тримісячного строку пред`явлення цієї постанови до примусового виконання, визначеного законом.

До того ж, суд звертає увагу на те, що у силу пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII підставою для повернення виконавчого документа стягувачу визначено пропуск встановленого законом (а не зазначеного у виконавчому документі) строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання встановлений законом і не може бути змінений.

Щодо позовної вимоги зобов`язати державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Стицькову О.С. закрити виконавче провадження №66151139 від 06.08.2021 року, суд зазначає наступне.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а також рішеннями, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено підстави закриття виконавчого провадження, серед яких:

визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»;

якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження»;

якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;

списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа.

Підстави для закінчення виконавчого провадження є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи та докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що належним та достатнім способом захисту прав позивача у даному випадку є визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Довгинцівського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Стицькової О.С. про відкриття виконавчого провадження №66151139 від 06.08.2021 року.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Щодо судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до вимог ч.1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 908,00 грн., що документально підтверджується квитанцією АТ КБ "Приватбанк" №0.0..1 від 09 вересня 2021 року.

А отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) () судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 800,00 грн. (вісімсот гривень нуль копійок).

Щодо відшкодування витрат позивача на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати по підготовці справи до розгляду.

Згідно з частинами першою - третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Частиною сьомою статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Верховний Суд у постанові від 07.05.2020 року у справі 820/4281/17 та постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 зробив висновок, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Також Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, бере до уваги конкретні обставини справи.

Суд звертає увагу, що на підтвердження наданих послуг адвокатом до суду надано:

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Шерекіної Анни Олександрівни серія ДП №4486 від 16 вересня 2019 року;

- ордер про надання правової (правничої) допомоги від 08 вересня 2021 року.

З наданих документів не вбачається, які саме дії виконував адвокат при підготовці позовної заяви та супроводження справи, крім того, відсутні документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Як вбачається із наданих позивачем документів, витрати на професійну правову допомогу у цій справі позивачем та його представником оцінено у розмірі 5000,00 грн.

У позовній заяві представник позивача зазначив, що докази понесення витрат на правничу допомогу адвоката будуть надані протягом 5 днів з моменту прийняття рішення по справі, посилаючись на приписи ч.7 ст.139 КАС України.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що окремої заяви про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката від позивача та його представника до закінчення розгляду справи (винесення рішення) не було надано, однак у позовній заяві представником позивача зазначено, що докази витрат на правничу допомогу адвоката будуть надані протягом п`яти днів з дати винесення рішення.

Отже, з урахуванням викладеного та відсутності документального підтвердження витрат на правову допомогу, з урахуванням приписів ч.7 ст.139 КАС України, станом на дату винесення рішення по справі, суд вбачає за необхідне клопотання про відшкодування витрат на оплату правничої допомоги адвоката не розглядати.

Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Довгинцівського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Стицькової О.С. про відкриття виконавчого провадження №66151139 від 06.08.2021 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 800,00 грн. (вісімсот гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник