Справа № 160/22965/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, в якому просить визнати протиправним та нечинним п. 2 Протоколу №38 засідання Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня від 18.11.2021.
До позовної заяви додано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить зупинити дію п. 2 Протоколу №38 засідання Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня 16.11.2021 до прийняття рішення у справі.
Обґрунтовуючи клопотання заявник вказує, що оспорюване рішення відповідача обмежує права громадян, які установлені в Законах України без внесення змін до таких Законів та не в умовах воєнного чи надзвичайного стану, а отже зазначене рішення прийнято у спосіб, що не передбачений Конституцією і законами України.
При розгляді заяви суд виходить з наступного:
Відповідно до ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ст. 150 КАС України).
Частинами 4, 5, 6 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову, суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
За ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
Прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.
Як вбачається з матеріалів справи оскаржуваний пункт 2 протоколу засідання Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня прийнятий на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» (зі змінами) та рішень Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій (протокол позачергового засідання від 15.10.2021 №38) та Дніпропетровської регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій (протокол позачергового засідання від 17.10.2021 №29), якими з 18.10.2021 на території Дніпропетровської області та міста Дніпра встановлено «червоний» рівень епідемічної небезпеки і запроваджено обмежувальні протиепідемічні заходи.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами) встановлено, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2021р. на території України карантин.
Оскільки, карантинні заходи продовжують діяти до 31.12.2021, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії п. 2 рішення Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі, оформлене протоколом засідання №38 від 16.11.2021, до набрання законної сили рішенням суду по справі призведе до фактичного вирішення існуючого спору між сторонами без розгляду справи по суті, що суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Суд зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову суд повинен, виходячи з конкретних доказів, оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Натомість, позивачем не конкретизовано можливих наслідків та не надано доказів їх можливого настання.
Заявником не надано до заяви про забезпечення позову доказів очевидної протиправності рішення відповідача, а також очевидності небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливість відновлення його прав без вжиття заходів забезпечення позову, чи того, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів заявника, які окрім того, не підтверджені належними доказами.
З огляду на вищезазначене, суд відмовляє в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 150-157, 243, 248 КАС України,
Відповідно до статті 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона