Справа № 200/9200/21
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 р. Справа№200/9200/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., за участі секретаря судового засідання Гуменної В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішення від 07.06.2021 та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення від 07.06.2021 та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в неї народилась донька ОСОБА_2 . В травні 2021 року позивачка звернулась до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради із заявою про призначення державної соціальної допомоги при народженні дитини. Однак жодної виплати на дитину не отримала. Як вбачається з повідомлення відповідача б/н від 07.06.2021 про відмову у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми, їй було відмовлено в призначенні допомоги, оскільки позивачка не має права на допомогу одиноким матерям (з урахуванням доходів) тому, що у її володінні є більше однієї квартири.

Позивачка зауважує, що дійсно згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25 жовтня 2019 року вона є спадкоємцем в 7/8 частинах житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами. Проте, на переконання ОСОБА_1 , дана обставина не є мотивовано обґрунтованою підставою, яка б дійсно послужила законною підставою для відмови у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми. На думку позивачки, рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити посилання на норми діючого законодавства в сфері соціального захисту сімей з дітьми, що відповідачем не було дотримано.

Крім цього, позивачка зауважує, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Тобто в даному випадку не вмотивована підстава органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, у відмові, за відсутності законних підстав для такої відмови, призводить до порушення інтересів саме дитини.

З огляду на наведене, позивачка просить суд:

· визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради щодо відмови їй у призначенні державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

· скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні ОСОБА_1 державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

· зобов`язати Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради призначити та виплатити позивачці державну соціальну допомогу на дітей як одинокій матері з моменту звернення (відповідно до уточненої позовної заяви).

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, а також відзив на уточнену позовну заяву. Так, в обґрунтування незгоди із позовними вимогами представник Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради зазначає, що під час розгляду заяви позивачки про призначення допомоги одиноким матерям було встановлено наявність у позивачки нерухомого майна, а саме будинку і квартири.

Водночас, про наявність другого житла, а саме будинку, в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, ОСОБА_1 не зазначила.

Відповідач наголошує, що законодавчо визначеною підставою для відмови у призначенні допомоги одинокій матері є наявність у власності більше однієї квартири, що виключає можливість призначення позивачці вказаної допомоги.

З огляду на наведене, представник Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 26.07.2021 Донецький окружний адміністративний суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення від 07.06.2021 та зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи суд вирішив проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

22 вересня 2021 року суд виніс ухвалу, якою витребував в Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради докази призначення, нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини. Розгляд адміністративної справи визначив проводити за правилами загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 10 год 00 хв 13.10.2021. Продовжив строк підготовчого провадження по адміністративній справі, - на тридцять днів з ініціативи суду.

Ухвалою від 13.10.2021 суд прийняв до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішення від 07.06.2021 та зобов`язання вчинити певні дії. Закрив підготовче провадження по адміністративній справі. Призначив судовий розгляд по суті на 10 годину 30 хвилин 10 листопада 2021 року.

На судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явились.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянкою України із зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчать копії паспорта серії НОМЕР_2 (а.с.10-12).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 народила доньку - ОСОБА_2 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 08.04.2021 (а.с.13).

Судом встановлено та не заперечується сторонами у даній справі, що позивачка у травні 2021 року звернулась до відповідача із заявою про призначення допомоги одиноким матерям. Водночас, згідно з повідомленням від 07.06.2021 ОСОБА_1 відмовлено у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми, оскільки заявниця не має права на допомогу одиноким матерям через наявність у власності більше однієї квартири (а.с.9).

Вважаючи протиправною відмову відповідача у призначенні допомоги одиноким матерям, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення ст. 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» призначається, зокрема, такий вид державної допомоги сім`ям з дітьми як допомога на дітей одиноким матерям.

Згідно з ч. 1 ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям (батькам) має мати (батько) дітей у разі смерті одного з батьків, які не одержують на них пенсію в разі втрати годувальника, соціальну пенсію або державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю".

За приписами ст. 18-2 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку.

Допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги, передбачених цим Законом.

Для призначення, виплати та припинення виплати допомоги на дітей одиноким матерям додатково застосовуються умови призначення, виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751.

Так зі змісту вказаного порядку вбачається, що для призначення допомоги на дітей одиноким матерям подаються такі документи:

1) заява про призначення допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

2) декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики (далі - декларація);

3) довідка про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

4) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідка про народження, видана виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, із зазначенням підстави для внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або виданий компетентним органом іноземної держави документ про народження, в якому відсутні відомості про батька, за умови легалізації такого документа в установленому законодавством порядку;

5) копія свідоцтва про народження дитини.

В свою чергу, приписами п. 35-2 Порядку від 27 грудня 2001 року № 1751 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), зокрема, визначено, що допомога на дітей одиноким матерям не призначається, у разі якщо власності сім`ї є друга квартира (будинок), крім житла, яке розташоване на тимчасово окупованій території в Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, у населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та у населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, або житла, непридатного для проживання, що підтверджено актом обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири), за формою згідно з додатком до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271; 2015 р., № 70, ст. 2312).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 17.07.2018, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.16-17).

Крім того, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 є спадкоємцем 7/8 частини житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.24-25).

Судом також встановлено, що позивачка має у володінні житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 85-88).

Отже, ОСОБА_1 має у власності більше однієї квартири, що свідчить про відсутність підстав для призначення їй допомоги одинокій матері.

Посилання позивачки на необґрунтованість спірного рішення про відмову у призначенні допомоги одинокій матері, суд не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Так, вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та зокрема судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Тобто, відсутність у рішенні, прийнятому за наслідками розгляду заяви позивачки, мотивів, з яких орган соціального захисту дійшов висновку про відмову у призначенні соціальної допомоги, слугує підставою для його скасування. У свою чергу, це покладає на Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради обов`язок обґрунтувати рішення про відмову у призначенні соціальної допомоги в такий спосіб, щоб рішення достатнім чином містило мотиви, на яких воно базується.

На переконання суду, у повідомленні від 07.06.2021 ОСОБА_1 чітко та зрозуміло роз`яснено, що вона не має права на допомогу одиноким матерям через наявність у власності більше однієї квартири.

Отже, доводи позивачки в цій частині є необґрунтованими.

Посилання ОСОБА_1 на той факт, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам, суд не приймає до уваги, адже спірним питання у даній справі є призначення та виплата допомоги одиноким матерям, а не допомоги при народженні дитини. Крім того, відповідачем долучено до матеріалів справи докази на підтвердження призначення та щомісячної виплати позивачці допомоги при народженні дитини (а.с.65-71).

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої та другої 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про недоведеність порушення прав та законних інтересів позивачки, тому позов не підлягає задоволенню.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Отже, в даному випадку позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішення від 07.06.2021 та зобов`язання вчинити певні дії є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, відповідно до статті 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору не підлягають розподілу.

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 244-247, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради (, Донецька обл., м. Добропілля, просп. Шевченка, буд. 15) про визнання дій протиправними, скасування рішення від 07.06.2021 та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без задоволення.

Повний текст рішення складено 22.11.2021.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб