Справа № 400/6124/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/6124/20
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Турецької І.О.,

суддів Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Лоран Ірини Валеріївни про визнання дій протиправними, стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Лоран І. В. (далі відповідачі), в якому просив:

- визнати протиправними дії експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Лоран І. В. щодо викладення зауваження у пункті 9 Висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 14 грудня 2020 року №15639/82-20;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області 2102,00 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_1

ОСОБА_1 обґрунтовує позов тим, що 24 лютого 2020 року рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року у справі №300/1672/19 визнано протиправним та скасовано Висновок експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Козаченко О. С. №8195/82-19 від 19 липня 2019 року про відмову у погодженні проекту землеустрою з підстав: «Земельна ділянка з кадастровим номером: :01:006:0681 відсутня в Державному земельному кадастрі. Привести кадастровий план та інші матеріали проекту у відповідність».

Таким чином, Висновок експерта Лоран І. В. від 14 грудня 2020 року №15639/82-20 за наслідками повторного розгляду поданого позивачем проекту землеустрою з коректурним аркушем до висновку №8195/82-19 від 19 липня 2019 року про відмову у погодженні проекту землеустрою з тих же підстав, на думку позивача, є помилковим.

На переконання позивача, таке зауваження не відповідає вимогам ст.186-1 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим вважає дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Висновок експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Лоран І. В. від 14 грудня 2020 року №15639/82-20 про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду кадастровий номер: :01:006:0681.

У решті позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд першої інстанції вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та встановити позивачу належний спосіб захисту порушених прав та інтересів шляхом: визнання протиправним та скасування Висновку експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Лоран І.В. від 14 грудня 2020 року №15639/82-20 про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду кадастровий номер: :01:006:0681.

Разом з тим, суд відмовив позивачу у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди у сумі 2102,00 грн. вказавши, що позивачем не наведено обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди, не надано належних та допустимих доказів на її підтвердження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди, ОСОБА_1 просить його скасувати та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не врахував того, що позивач зазнав розчарування та незручності, що кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди від винесення незаконного Висновку експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 14 грудня 2020 року №15639/82-20.

На переконання позивача, задоволення першої позовної вимоги, щодо скасування вказаного Висновку експерта являється преюдиціальною ознакою для задоволення іншої позовної вимоги, оскільки остання виходить із результату неправомірного рішення суб`єкта владних повноважень та характеризує його рішення як таке, що завдає позивачу моральної шкоди.

При цьому, ОСОБА_1 послався на правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 24 березня 2020 року у справі №818/607/17 та від 27 листопада 2019 року у справі №750/6330/17.

06 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на апеляційну скаргу, за яким відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, пояснюючи це тим, що позивачем не надано доказів отримання моральної шкоди, а саме: моральні душевні страждання і психологічні переживання чи порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні стражданні в чому проявився їх взаємозв`язок з протиправними, на думку позивача, діями відповідача.

11 жовтня 2021 року Державний кадастровий реєстратор Сектору №1 управління у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Лоран І.В. подала відзив на апеляційну скаргу, за яким відповідач, посилаючись на висновки Верховного Суду викладені в постанові від 04 грудня 2019 року у справі №818/1396/17, наголошує на тому, що сам факт визнання протиправними дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення моральної шкоди.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Фактичні обставини справи.

На замовлення ОСОБА_1 , фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 с. Білозір`я (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області.

Вказаний проект у липні 2019 року поданий на погодження до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, відповідно до статті 186 та 186-1 Земельного кодексу України.

За наслідками розгляду поданого позивачем проекту землеустрою, експертом державної експертизи Головного Управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області ОСОБА_3 видано висновок №8195/82-19 від 19 липня 2019 року. В пункті 9 якого, зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0681 відсутня в Державному земельному кадастрі. Привести кадастровий план та інші матеріали проекту у відповідність. За підсумковою оцінкою проект землеустрою не погоджується.

Позивач не погодившись з висновком експерта державної експертизи Головного Управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Козаченко О.С. №8195/82-19 від 19 липня 2019 року, звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовною заявою. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року у справі №300/1672/19, позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано висновок експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Козаченко О.С. про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №8195/82-19 від 19 липня 2019 року. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Після чого, розробником проекту землеустрою повторно було подано проект з коректурним аркушем до висновку №8195/82-19 від 19 липня 2019 року на погодження до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

За наслідками розгляду поданого позивачем проекту землеустрою з коректурним аркушем до висновку №8195/82-19 від 19 липня 2019 року на погодження, експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області Лоран І.В. видано висновок №15639/82-20 від 14 грудня 2020 року. В пункті 9 якого, зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0681 перебуває в архівному шарі, тобто дана земельна ділянка як об`єкт не існує. За підсумковою оцінкою проект землеустрою не погоджується.

Не погодившись з такими діями відповідачів, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

За правилами ч.2 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про державну експертизу землевпорядної документації» від 17 червня 2004 року №1808-IV (далі - Закон №1808-IV), визначає правові, організаційні і фінансові основи здійснення державної експертизи землевпорядної документації та порядок її проведення.

Діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об`єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об`єктів експертизи, в розумінні ст.1 Закону №1808-IV, є державною експертизою землевпорядної документації (державна експертиза).

Відповідно до ст.6 Закону №1808-IV, об`єктами державної експертизи є документація із землеустрою та документація з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріали і документація державного земельного кадастру.

Державна експертиза проводиться шляхом розгляду документації та матеріалів, а за необхідності - шляхом проведення обстежень у натурі (на місцевості). При проведенні державної експертизи досліджуються, перевіряються, аналізуються та оцінюються: питання дотримання вимог законодавства та встановлених стандартів, норм і правил при прийнятті проектних рішень; відповідність передбачених документацією і матеріалами заходів завданням на проектування, вимогам раціонального використання та охорони земель, а також дотриманню законних прав та інтересів власників земельних ділянок та землекористувачів, держави і суспільства; еколого-економічна ефективність проектних рішень щодо запобігання їх негативного впливу на стан земельних ресурсів, суміжні земельні ділянки, ландшафт (ст.32 Закону №1808-IV).

Підпунктом 49 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15, та підпунктом 28 пункту 4 Положення про територіальні органи Держгеокадастру, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року №333, Держгеокадастр та його територіальні органи проводять в установленому законодавством порядку державну експертизу програм і проектів з питань землеустрою.

У свою чергу, згідно з Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року №308 (зі змінами) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру та йому підпорядковане. Голова місцевої державної адміністрації координує діяльність Головного управління і сприяє йому у виконанні покладених на нього завдань.

Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Головне управління відповідно до покладених на нього завдань: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Закарпатської області, забезпечує науково-експертне, інформаційне та методичне проведення землевпорядних, землеоціночних робіт, вживає організаційних заходів щодо проведення земельних торгів; здійснює землеустрій, у тому числі забезпечує проведення державної інвентаризації земель.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 35 Закону №1808-IV, результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи. Висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об`єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки.

Організаційні засади і вимоги щодо проведення державної експертизи землевпорядної документації, ведення звітності у цій сфері визначає Методика проведення державної експертизи землевпорядної документації, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 03 грудня 2004 року №391 (далі - Методика №391).

Згідно з положеннями пункту 3.5 Методики №391 на заключній стадії проведення державної експертизи узагальнюються результати експертних досліджень, готується висновок державної експертизи щодо доцільності затвердження землевпорядної документації.

Висновок державної експертизи землевпорядної документації оформляється за типовою формою, встановленою Кабінетом Міністрів України відповідно до статті 18 Закону №1808-IV.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підготовлені висновки державної експертизи повинні зводитись до трьох можливих варіантів:

- землевпорядна документація в цілому відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється позитивно та погоджується (у разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок);

- землевпорядна документація не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, повертається на доопрацювання;

- землевпорядна документація, яка не відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується.

Оцінка землевпорядної документації у висновках державної експертизи (за одним із вказаних варіантів) є обов`язковою (п.п. 3.5.3-3.5.4 Методики №391).

Проаналізувавши вищенаведені норми, колегія суддів дійшла висновку, що проведення державної експертизи проекту землевпорядної документації є компетенцією Держгеокадастру та його територіальних органів, а предметом експертизи є відповідність землевпорядної документації визначеним вимогам законодавства, стандартам, нормам та правилам. Крім цього, проведення експертизи проекту землевпорядної документації та формулювання за її наслідками висновків, є виключною компетенцією органів Держгеокадастру.

Статтею 37 Закону №1808-IV встановлено, що замовники або розробники об`єктів державної експертизи, заінтересовані у спростуванні висновків державної експертизи або їх окремих положень, подають обґрунтоване клопотання (заяву) про це до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у місячний термін з дня отримання клопотання (заяви) розглядає його і за наявності підстав призначає проведення повторної державної експертизи.

У разі спростування висновків державної експертизи, яку проводив центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, до проведення повторної державної експертизи залучаються незалежні експерти.

У разі відмови в розгляді заяви про спростування висновків державної експертизи або незгоди з висновками повторної державної експертизи замовники або розробники об`єктів державної експертизи мають право звернутися до суду.

Висновки державної експертизи можуть бути скасовані органом, який їх видав, у разі виявлення обставин, що могли вплинути на об`єктивність оцінки висновку.

Позитивні висновки повторної державної експертизи є підставою для прийняття відповідним органом рішення або реалізації заходів, передбачених об`єктами державної експертизи, крім випадків оскарження їх у судовому порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави колегії суддів дійти висновку, що заінтересовані особи, не згодні з висновком експертизи, мають подати обґрунтоване клопотання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який відповідно до Закону уповноважений розглядати такі клопотання.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що право заінтересованих осіб на звернення до суду з позовом про скасування висновків державної експертизи може бути реалізоване лише у разі відмови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у розгляді заяви про спростування висновків державної експертизи чи окремих їх положень або незгоди з висновками повторної експертизи.

Аналогічна позиція сформована Верховним Судом у постановах від 17 червня 2020 року за №808/1508/16, від 14 квітня 2020 року у справі №806/2643/16 та від 23 квітня 2020 року у справі №814/3555/14.

Більш того, Велика Палата Верховного Суду дійшла до аналогічного правового висновку у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №813/203/18.

Колегія суддів наголошує про відсутність в матеріалах справи доказів звернення позивача до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, з клопотанням про спростування висновку державної експертизи, як це прямо передбачено Законом №1808-IV.

Таким чином, позивач не в повній мірі реалізував право на оскарження Висновку в порядку, встановленому статтею 37 Закону №1808-IV, а тому надання оцінки судом першої інстанції зауваженням, викладеним у Висновку державної експертизи у судовому порядку є передчасним.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що позивачем не було дотримано порядку оскарження Висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 14 грудня 2020 року №15639/82-20, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень в розмірі 2102 грн. внаслідок зазначення протиправного зауваження у пункті 9 Висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 14 грудня 2020 року №15639/82-20, то така вимога також задоволенню не підлягає, оскільки є похідною від вимоги про визнання протиправними дій експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Лоран І.В., у задоволенні якої відмовлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розподіл судових витрат відповідно вимог ст.139 КАС України не передбачено.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Лоран Ірини Валеріївни про визнання дій протиправними, стягнення моральної шкоди скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів с дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 23.11.2021.