Справа № 380/107/21
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 380/107/21 пров. № А/857/17647/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.,

при секретарі судового засідання: Ільченко А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року у справі №380/107/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тиверія» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправним та скасування припису (головуючий суддя першої інстанції Ланкевич А.З., час ухвалення - у письмову провадженні, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 29.07.2021),-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу у розмірі 50000,00 грн за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ26518/2008/ПД/АВ/ФС від 09.12.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 12.10.2020 року по 13.10.2020 року посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівській області проведено інспекційне відвідування у ТОВ «Тиверія» з питань додержання вимог законодавства про працю в частині виявлення неналежного оформлення трудових відносин, за наслідками якого складено акт №ЛВ26518/2008/ПД/АВ, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог ч.ч.1, 3 ст.24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» (далі постанова №413). На підставі наведеного акта відповідачем винесено припис №ЛВ26518/2008/АВ/П від 13.10.2020 року про усунення виявлених порушень та оскаржувану постанову №ЛВ26518/2008/ПД/АВ/ФС від 09.12.2020 року про накладення штрафу в розмірі 50000,00 грн. Позивач з такою не погоджується з підстав порушення відповідачем порядку проведення перевірки (інспекційного відвідування). Зокрема, вказав, що як слідує зі змісту направлення на проведення перевірки, яке датоване 09.10.2020 року та дійсне з 09 по 19.10.2020 року, та акта, складеного за результатами такої перевірки, відповідач вийшов за межі предмета інспекційного відвідування та здійснив перевірку з питань оформлення трудових відносин, тобто з питань, які не були заявлені у зверненні фізичної особи, яке, в свою чергу, стало підставою для здійснення позапланового заходу. Зазначене, на його думку, є самостійною підставою для скасування постанови про накладення штрафу. Вважаючи у зв`язку із цим свої права та інтереси порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ26518/2008/ПД/АВ/ФС від 09.12.2020 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тиверія» судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 2102 , 00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким що підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що в ході проведення інспекційного відвідування державними інспекторами Управління Держпраці виявлено факт допуску працівника ОСОБА_1 до роботи за відсутності укладеного трудового договору (контракту). За таких обставин, вважає, що у межах спірних правовідносин позивачем не дотримано вимоги ст.24 КЗпП України в частині обов`язкового укладання трудових договорів у письмовій формі шляхом укладення договору (контракту), видання наказу, або розпорядження та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а отже, оскаржувана постанова є правомірною.

Крім цього, апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на законодавстві, яке втратило чинність, оскільки інспекційне відвідування позивача проводилось на підставі Порядку № 823.

З урахуванням наведеного просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представники позивача проти апеляційної скарги заперечили, просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 КАС України, судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату судового засідання на офіційну електронну адресу.

Частинами другою та третьою статті 129 КАС України визначено, що учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки.

Якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Тиверія» зареєстроване, як юридична особа, 30.10.1996 року, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (місцезнаходження: вул.Словацького, 18/1-А, м.Львів, 79000; ); основним видом економічної діяльності позивача є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.

У період з 12.10.2020 року по 13.10.2020 року інспектором праці ГУ Держпраці у Львівській області Гуцолом В.Т. проведено інспекційне відвідування ТОВ «Тиверія» на предмет додержання останнім законодавства про працю. Вказаний захід державного контролю проведений на підставі наказу Управління від 09.10.2020 року №1315-П Про проведення позапланового заходу зі здійснення державного контролю у формі інспекційного відвідування ТОВ «Тиверія» (далі - наказ №1315-П), підставою для видання якого слугувало звернення фізичної особи від 03.09.2020 року.

За змістом цього звернення скаржник є колишнім працівником ТОВ «Тиверія» та скаржиться на невиплату розрахункових коштів заробітної плати при звільненні з товариства (м.Львів, вул.Словацького, 18/1-А, кафе). Зауважив, що працював з травня по серпень 2020 року, однак не отримав заробітної плати за цей період. Просить посприяти у виплаті заборгованих коштів.

За результатами здійснення заходу державного контролю складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЛВ26518/2018/ПД/АВ від 13.10.2020 року (далі акт від 13.10.2020 року), у якому зафіксовані порушення законодавства про працю, а саме: ч.ч.1, 3 ст.24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».

На підставі виявлених актом порушень відповідачем видано припис про усунення виявлених порушень №ЛВ26518/2018/АВ/П від 13.10.2020 року, яким зобов`язано директора ТОВ «Тиверія» усунути такі порушення.

За результатами розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю відповідачем винесено спірну постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ26518/2008/ПД/АВ/ФС від 09.12.2020 року, якою на позивача на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП накладено штраф у розмірі 50000,00 грн.

Вважаючи вказану постанову про накладення штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, які визначені Конституцією та законами України.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до преамбули Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V (далі - Закон №877-V), цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Статтею 1 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Згідно з ч.4 ст.2 Закону №877-V, заходи контролю здійснюються, зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до ч.5 вказаної вище статті Закону №877-V, зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Зміст цієї норми вказує на те, що органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення в першу чергу повинні ураховувати особливості правового регулювання, визначені законами у відповідній сфері та міжнародними договорами, одночасно звертаючи увагу на правила перелічені в ч.5 ст.2 Закону №877-V та, якщо певні правовідносини не врегульовані законами у відповідній сфері та міжнародними договорами, звертатись до інших норм Закону №877-V.

Статтею 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п.1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 року (далі - Порядок №295) та визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Відповідно до п.2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці.

Пунктом 5 Порядку №295 визначено, що інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.

Згідно зі ст.6 Закону №877-V, підставою для здійснення позапланового заходу є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю) ( ч. 1 ст.6 Закону № 877-V).

Це положення покликане запобігти зловживанням державними органами з питань праці у проведенні перевірок з ширшим обсягом питань.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що підставою для проведення позапланової перевірки (інспекційного відвідування) позивача було звернення фізичної особи (колишнього працівника), яка просила перевірити ТОВ «Тиверія» на предмет правильності невиплати їй заробітної плати при звільненні, тобто порушення стосувалось конкретної особи про порушення стосовно нього законодавства про працю (щодо правильності невиплати їй заробітної плати при звільненні).

Проте, як вірно встановив суд першої інстанції, з направлення на проведення заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю (інспекційного відвідування) та акта інспекційного відвідування слідує, що відповідач вийшов за межі предмета інспекційного відвідування та здійснив перевірку з питань, які не були заявлені у зверненні, зокрема щодо належного оформлення трудових договорів (контрактів) з працівниками позивача.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 31.01.2019 року у справі №809/799/17 та від 17.03.2021 року у справі №500/2878/18, суд не повинен вдаватися до оцінки виявлених порушень з приводу оформлення трудових відносин з найманими працівниками, тривалості робочого часу, оплати праці щодо інших працівників позивача, які не звертались до відповідача з відповідними зверненнями щодо порушення їх прав.

З урахуванням наведених вище обставин у справі та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач, не дотримуючись вимог абз.9 ч.1 ст.6 Закону №877-V та п. 5 Порядку №295, порушив порядок проведення перевірки (інспекційного відвідування), та за результатами перевірки прийняв акт інспекційного відвідування, на підставі якого виніс оскаржувану позивачем постанову про накладення штрафу на ТОВ «Тиверія», що відповідно є самостійною підставою для скасування спірної постанови про накладення штрафу, яка прийнята на підставі акта, який отриманий в результаті перевірки, проведеної з порушенням порядку, встановленого законом.

Крім цього, апеляційний суд зазначає що відповідачем наведені обставини не спростовано.

Що стосується доводів апелянта про те, що Порядок №295 визнано нечинним, а інспекційне відвідування проводилось на підставі Порядку № 823, то Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію про те, що даючи оцінку оскаржуваному рішенню посадової особи територіального органу Держпраці за наслідками перевірки, окрім правомірності, власне вимог цього рішення (з огляду на правовий статус Держпраці та її територіальних органів), важливим є з`ясувати, серед іншого, дотримання процедури проведення цієї позапланової перевірки. У такому контексті слід зважити на те, на якій підставі призначено цю перевірку, що було предметом перевірки, чи оформлено відповідні документи на проведення позапланової перевірки, чи ознайомлений суб`єкт господарювання про проведення позапланової перевірки і її предметом. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 року у справі №804/2956/17.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши оскаржене позивачем рішення відповідача, апеляційний суд вважає, що таке не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, які визначені Конституцією та законами України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати що рішення Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ26518/2008/ПД/АВ/ФС від 09.12.2020 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року у справі №380/107/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 22.11.2021