Справа № 357/8549/21
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/8549/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючий - суддя Бондаренко О.В., при секретарі - Вангородській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу ТОР БПП в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Хайрутдінова Микити Даміровича, Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

23.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований 27.07.2021, мотивуючи тим, що 15 липня 2021 року між ним та сусідом ОСОБА_2 виникла сварка, в ході якої останній ображав його та його діда ОСОБА_3 нецензурною лайкою, тому він викликав через лінію «102» працівників поліції, і його сусід також викликав працівників поліції. В результаті приїхав патрульний автомобіль, який не розібравшись в ситуації та не вчинивши жодних дій, склав на нього постанову ГАБ № 847785 про адміністративне правопорушення, згідно якої його притягнуто до відповідальності за ст. 183 КУпАП, яка передбачає за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Так, поліцейський взводу ТОР БПП в м. Біла Церква Хайрутдінов Микита Дамірович наклав на нього максимальний штраф у розмірі 3400 грн. З винесеною постановою він погодитися не може, оскільки вважає, що вона не відображає дійсних обставин справи, винесена з порушенням вимог чинного законодавства, а тому є незаконною та підлягає скасуванню. Зі змісту ст. 9, 245, 280 КУпАП вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Разом з тим, відповідач до постанови про адміністративне правопорушення не додав жодного доказу, який би підтверджував обставини викладені у ній. Вважає, що відповідач упереджено та не об`єктивно поставився до з`ясування обставин справи, незаконно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддав адміністративному стягненню. Також, прізвище та звання відповідача йому повідомила адвокат, адже спірна постанова складена нерозбірливим почерком, з якої неможливо встановити обставини та особу відповідача. Враховуючи вищевикладене вважає, що постанова серії ГАБ № 847755 від 15.07.2021 року про адміністративне правопорушення винесена з порушеннями його прав та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною. Тому, просив визнати постанову серії ГАБ № 847755 від 15.07.2021, винесену поліцейським взводу ТОР Управління патрульної поліції в Київській області м. Біла Церква Хайрутдіновим Микитою Даміровичем по справі про адміністративне правопорушення щодо нього, ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 183 КУпАП, протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

30.07.2021 ухвалою суду позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків заяви.

27.08.2021 позовну заяву повернуто позивачу, в зв`язку з не виконанням вимог КАС згідно ухвали суду від 30.07.2021.

30.08.2021 судом отримано заяву позивача про прийняття до розгляду справи в зв`язку з виконанням вимог КАС України, зазначених в ухвалі суду від 30.07.2021.

09.09.2021 позивач ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу на ухвалу від 27.08.2021.

30.09.2021 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2021 про повернення позовної заяви - скасовано, а справу направлено для продовження розгляду.

12.10.2021 справа надійшла до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для продовження розгляду та відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду справу розподілено та 13.10.2021 передано до провадження.

18.10.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання та залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Департамент патрульної поліції.

08.11.2021 представник відповідача - Департаменту патрульної поліції, за довіреністю - Сорока Костянтин Володимирович, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у своїй позовній заяві позивач зазначає, що постанова підлягає скасуванню з наступних підстав. Позивач зазначає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а зазначені в постанові відомості не відповідають дійсним обставинам справи. Однак, викладені твердження є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного. Відповідно до винесеної постанови, 15.07.2021 о 22 год 05 хв. громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , здійснив завідомо не правдивий виклик поліції, а саме зателефонувала на спецлінію «102» та повідомив про те, що його образили, хоча такий факт не підтвердився, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП. Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності. Відповідно до ст. 183 КУпАП - завідомо не правдивий виклик пожежної охорони, поліції,швидкої медичної допомоги, або аварійних служб - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Враховуючи норми ст. 23, 32 Закону України «Про Національну поліцію», відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, вірно кваліфікував вчинене позивачем правопорушення та вірно застосував норми матеріального права. Справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем 15.07.2021, що виразилось у здійсненні завідомо неправдивого виклику поліції, було розглянуто поліцейським Хайрутдіновим М.Д. на місці вчинення адміністративного правопорушення. Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем було роз`яснено позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Розпочавши розгляд справи про адміністративне правопорушення, поліцейський назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, та пояснив позивачу підставу розгляду вищезазначеної справи, а також, що він уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені ст. 183 КУпАП. Оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення позивача, поліцейський Хайрутдінов М.Д., керуючись законом та правосвідомістю, постановив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн., що в межах санкції даної статті. Після чого позивача було ознайомлено з винесеною постановою, повідомлено порядок її оскарження, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 307, 308 КУпАП. Позивач в свою чергу після закінчення розгляду справи отримав копію постанови, (розгляд справи було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор поліцейського SN001198, відеозапис додається до відзиву). Взявши до уваги викладене вище, поліцейський Хайрутдінов М.Д., діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, отже позов не підлягає задоволенню. Тому, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, та пояснив, що 15.07.2021 о 22:00 год. він зателефонував на лінію «102», пояснив ситуацію, що ОСОБА_2 почав його ображати, конфлікт виник через світло в під`їзді, а перед цим він ще й ображав його діда. ОСОБА_2 , також викликав поліцію, після чого приїхало 2 патрульні машини. Поліцейські зневажливо ставилися до нього, він пояснював їм ситуацію, що конфлікт виник з ОСОБА_5 , але потім хтось з патрульних поліцейський сказав Хайрутдінову М.Д. складати постанову щодо здійснення ним неправдивого виклику поліції. Він написав письмову заяву щодо вказаної ситуації, однак вона наразі ще не розглянута. При даній ситуації був присутній свідок - його дід, у якого поліція пояснення не відібрала. Також, зазначив, що 16 чи 17 липня він подавав скаргу до Національної поліції, але результатів на даний час немає.

Представник позивача, за дорученням - Павлецька Марина Анатоліївна, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та зазначила, що з постанови серії ГАБ № 847755 від 15.07.2021 року про адміністративне правопорушення вбачається, що до неї не додано докази в підтвердження обставин справи, працівник поліції, упереджено та не об`єктивно встановив обставини справи та неправомірно склав постанову та до відзиву не додано доказів на підставі яких складено постанову.

Відповідач - поліцейський взводу ТОР БПП в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Хайрутдінов Микита Дамірович в судовому засіданні зазначив, що 15.07.2021 патрулюючи місто, десь приблизно о 22:00 годині надійшов виклик. На місці події виявили заявника (позивача) ОСОБА_1 та на лавці сиділа людина похилого віку. Заявник повідомив, що виник конфлікт з головою ОСББ через рішення про вимкнення світла. Позивач мав ознаки алкогольного сп`яніння, зухвало себе поводив, на зауваження не реагував, постійно просили його не галасувати. З під`їзду вийшла друга сторона конфлікту, почалася перепалка між ними щодо світла і вже потім ОСОБА_2 зайшов у під`їзд. Також, приїхав другий патруль, який опитав ОСОБА_5 , та за викликом голови ОСББ постанову не складав, а він прийняв рішення про складення постанови саме за ст. 183 КУпАП щодо позивача. Весь час його перебування на місті конфлікту усі дії знімалися на камеру, яка знаходилася на форменому одягу. Позивач викликав поліцію, у зв`язку з конфліктом з головою ОСББ, патрульні опитали голову ОСББ, який пояснив, що рішенням ОСББ вирішено вимикати світло у підвальному приміщенні. Конфлікт між сторонами працівники поліції врегулювали, протягом 15 хв. спілкувалися із заявником, якого опитували, а про діда дізналися після складення постанови. Крім того, у постанові вказано про відеозапис, як доказ правопорушення.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 4).

15.07.2021 поліцейським взводу ТОР БПП в м. Біла церква УПП в Київській області ДПП старшим лейтенантом Хайрутдіновим Микитою Даміровичем, відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ГАБ № 847755 по справі про адміністративного правопорушення (а.с. 24), з якої вбачається, що 15.07.2021 о 22 годині 05 хвилин громадянин ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про те, що його ображали, хоча цього факту насправді не було, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП. Вказаною постановою на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом..

За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 183 цього Кодексу. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Тобто, органи національної поліції мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі щодо накладення адміністративного стягнення за завідомо неправдивий виклик поліції.

Відповідно до п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, статтею 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань у вигляді накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого статті 183 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 15 липня 2021 року викликав працівників поліції, шляхом повідомлення служби «102», у зв`язку з тим, що між ним та ОСОБА_2 виникла сварка, через світло у під`їзді, зокрема, через рішення ОСББ про його вимкнення, та ОСОБА_2 ображав його та його діда ОСОБА_3 .

Як пояснив позивач, він був переконаний, що діє в передбаченому законом порядку та вказав правдиву інформацію, однак, поліцейські зневажливо до нього ставилися, він пояснював їм всю ситуацію, що склалася, а тому в нього не було прямого умислу безпідставного виклику працівників поліції, адже викликав поліцію з метою повідомлення про вчинене порушення його прав та законних інтересів.

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що на місце виклику о 22 год. 05 хв. прибули дві машини патрульної поліції. Одну з яких викликав позивач - ОСОБА_1 , а іншу - голова ОСББ Портяник Сергій. На вулиці біля під`їзду перебували - ОСОБА_1 , голова ОСББ ОСОБА_2 та дружина останнього, а на лавочці сидів свідок ОСОБА_3 . Між ОСОБА_1 та головою ОСББ ОСОБА_2 відбувався конфлікт з приводу світла у під`їзді та з приводу образ заявника та його діда, який працівники поліції намагалися залагодити, що визнається відповідачем поліцейським Хайрутдіновим М.Д. , що також узгоджується з показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 .

Також, з вказаного відео вбачається, що поліцейським Хайрутдіновим М.Д. були роз`яснені позивачу його права, однак, вже після складення постанови про адміністративне правопорушення, а також відібрана його письмова заява про виклик працівників поліції.

Судом встановлено, що відповідач - поліцейський Хайрутдінов М.Д. не перевіривши та не надавши оцінки обставинам, які зумовили позивача зателефонувати до лінії «102», не вивчивши фактичні обставини справи, не відібравши пояснення у сторін конфлікту та не залучивши свідків, притягнув позивача до адміністративної відповідальності та наклав максимальне адміністративне стягнення по санкції статті, зазначивши в постанові лише про факт, що вказаного конфлікту насправді не було.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Разом з тим, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, враховуючи, що позивач заперечував допущене порушення і адміністративне стягнення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Водночас, частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Таким чином, співробітник патрульної поліції має право виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення, лише коли особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, в іншому випадку уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З оспорюваної постанови вбачається, що інспектор поліції не відібрав пояснення у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не встановлював свідків правопорушення і не відібрав у них покази, у підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення, не зазначив про обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, враховуючи, що позивач заперечував встановлене інспектором правопорушення.

До постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а)

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП є недоведеним, а відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Крім того, сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17)

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності тощо).

Таким чином, суд дійшов висновку, що поліцейським було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, що відповідає висновку колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 524/9827/16-а від 18.02.2020 року.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд, відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС, скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 454,00 грн. (а.с. 23).

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. 19 Конституції України,ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 139, 241, 242, 244, 246,255, 268-272, 286, 297 КАС України, ст. 7, 33, ст.188-6, 230-1, 245, 251, 252, 280, 283, 289, 293 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до поліцейського взводу ТОР БПП в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Хайрутдінова Микити Даміровича (місцезнаходження: Київська область, м. Біла Церква, вул. Сухоярська, 18А), Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048), про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ГАБ № 847755 від 15.07.2021 по справі про адміністративне правопорушення, винесену поліцейський взводу ТОР Управління патрульної поліції в Київській області м Біла Церква Хайрутдіновим Микитою Даміровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення проголошено 24.11.2021.

СуддяО. В. Бондаренко