Справа № 140/1106/21
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 140/1106/21 пров. № А/857/17357/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.,

при секретарі судового засідання: Ільченко А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року у справі №140/1106/21 за адміністративним позовом Волинського обласного дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення (головуючий суддя першої інстанції Каленюк Ж.В., час ухвалення - за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту 23.04.2021),-

В С Т А Н О В И В:

Волинське обласне дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії «Хліб України» (далі - Волинське ОДП ДАК «Хліб України», позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 липня 2020 року № про застосування штрафу у сумі 51339,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте ГУ ДПС у Волинській області на підставі акта перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, від 24 червня 2020 року №30. За висновками акта перевірки підприємство не забезпечило збереження майна автомобіля ГАЗ 3110 (номерний знак НОМЕР_1 ), що встановлено шляхом візуального контролю майна та відсутністю документів на автомобіль.

Волинське ОДП ДАК «Хліб України» з цим рішенням не погоджується та вважає його протиправним. З цього приводу позивач зазначив, що Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС у Волинській області на адвокатський запит в інтересах підприємства повідомив, що транспортний засіб ГАЗ 3110, номерний знак НОМЕР_2 , зареєстровано за Волинським ОДП ДАК Хліб України 12 листопада 1999 року та за повідомленням відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк від 29 вересня 2010 року №44907 на автомобіль накладено арешт. Оскільки стаття 124 Податкового кодексу України (далі - ПК України), на підставі якої прийняте спірне податкове повідомлення-рішення, встановлює відповідальність платника податків лише у випадку відчуження без дозволу контролюючого органу майна, що перебуває у податковій заставі, то накладення на нього штрафу за таких обставин є безпідставним.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 20 липня 2020 року №. Стягнуто на користь Волинського обласного дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати у сумі 2270,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції вважає необґрунтованим та незаконним.

Зокрема суть доводів апелянта зводиться до того, що відповідачем правомірно прийняте спірне податкове повідомлення-рішення про накладення штрафу в розмірі вартості відчуженого майна на підставі акта перевірки та відповідно до пункту 124.1 статті 124 ПК України, оскільки актом перевірки від 24 червня 2020 року №30 зафіксовано відсутність бухгалтерських документів щодо майна, яке перебуває в податковій заставі; шляхом візуального контролю майна (автомобіль ГАЗ 3110, номерний знак НОМЕР_1 , вартість згідно з актом опису майна 51339,08 грн) не виявлено. У листі (вх. ГУ ДПС у Волинській області №2 від 10 червня 2020 року) директор підприємства надав пояснення, що попереднім керівником не було передано документи та майно підприємства; стосовно генерального директора ОСОБА_1 у поліції зареєстровано заяву щодо розтрати майна підприємства (кримінальне провадження №0002174).

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому зсіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі та просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 КАС України, судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату судового засідання на офіційну електронну адресу.

Частинами другою та третьою статті 129 КАС України визначено, що учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки.

Якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що Волинське ОДП ДАК «Хліб України» зареєстроване у встановленому порядку як юридична особа 29 липня 1998 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та перебуває на обліку як платник податків у ГУ ДПС у Волинській області.

28 травня 2020 року та 24 червня 2020 року головним державним ревізором-інспектором ГУ ДПС у Волинській області Селезньовою О. складено акти №36 та №70 відповідно про відсутність посадових осіб Волинського ОДП ДАК «Хліб України» за юридичною адресою, що не дало можливості здійснити перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі

24 червня 2020 року складено акт №30 проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі згідно з актом опису від 24 лютого 2015 року №5.

Перевіркою з посиланням на лист керівника підприємства Гіль Г.П. від 10 червня 2020 року №2 встановлено відсутність бухгалтерських документів та шляхом візуального контролю автомобіль ГАЗ 3110, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю згідно з актом опису 51339,08 грн, не виявлено. Зазначений акт передвіки надіслано Волинському ОДП ДАК «Хліб України» рекомендованим порядком.

На підставі акта перевірки від 24 червня 2020 року №30 та відповідно до підпункту 54.3 статті 54 ПК України ГУ ДПС у Волинській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2020 року № про застосування до Волинського ОДП ДАК «Хліб України» штрафних (фінансових) санкцій у сумі 51339,08 грн за відчуження майна, яке перебуває у податковій заставі, без попередньої згоди контролюючого органу.

Зазначене податкове повідомлення-рішення позивач оскаржив в адміністративному порядку та рішенням Державної податкової служби України від 31 грудня 2020 року №37099/6/99-00-06-03-01-06 скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення рішення без змін.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів, які б підтверджували його висновки про відчуження позивачем автомобіля ГАЗ 3110, номерний знак НОМЕР_1 , без згоди контролюючого органу та не навів обґрунтованих мотивів законності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 20 липня 2020 року № про накладення на Волинське ОДП ДАК «Хліб України» штрафу на підставі статті 124 ПК України.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає висновки суду невірним з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Пунктами 88.1, 88.2 ПК України встановлено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.155 пункту14.1 статті 14 ПК України, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг (пункт 89.3 ПК України).

Згідно з пунктом 89.8 ПК України контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

Пунктами 91.1, 91.3 статті 91 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податкового керуючого. Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою контролюючого органу. Податковий керуючий має права та обов`язки, визначені цим Кодексом. Податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов`язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.

Відповідно до пункту 92.1 статті 92 ПК України платник податків зберігає право користування майном, що перебуває у податковій заставі, якщо інше не передбачено законом. Платник податків може відчужувати майно, що перебуває у податковій заставі, тільки за згодою контролюючого органу, а також у разі, якщо контролюючий орган впродовж десяти днів з моменту отримання від платника податків відповідного звернення не надав такому платнику податків відповіді щодо надання (ненадання) згоди.

Правила проведення перевірок стану збереження майна, яке перебуває в податковій заставі (далі - перевірка стану збереження заставного майна) відповідно до статті 91 ПК України визначені Положенням про проведення перевірок стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 16 червня 2017 року №584 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 2017 року за №858/30726; далі Положення №584).

Пунктами 1- 3 розділу ІІ Положення №584 визначено, що перевірка стану збереження заставного майна проводиться в разі поширення на майно платника податків права податкової застави. Право на проведення перевірки стану збереження заставного майна належить контролюючому органу, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції. Виконання повноважень щодо проведення перевірок стану збереження заставного майна покладається на податкових керуючих.

Відповідно до пунктів 5-8 розділу ІІ Положення №584 для проведення перевірки стану збереження заставного майна оформлюється повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі (далі - повідомлення) (додаток 1). Підставою для оформлення повідомлення є погоджене керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою) подання податкового керуючого, в якому обґрунтовується необхідність проведення перевірки стану збереження заставного майна.

Перевірка стану збереження заставного майна може проводитись безпосередньо у платника податків (за його місцезнаходженням, за місцезнаходженням майна, що перебуває у податковій заставі, в інших місцях зберігання такого майна) або у відповідному контролюючому органі.

Перевірка стану збереження заставного майна може проводитись шляхом візуального контролю наявності у такого платника майна і стану його збереження, а також шляхом перевірки відповідних документів бухгалтерського та податкового обліку та іншої інформації щодо наявності такого майна, його руху та стану збереження на момент проведення перевірки.

Перевірка стану збереження заставного майна може проводитись одночасно з документальною (плановою або позаплановою) або фактичною перевіркою відповідно до вимог Кодексом з урахуванням особливостей, визначених цим Положенням (розділ ІІ Положення).

Розділ IIІ Положення №584 визначає особливості проведення перевірок. Згідно з пунктами 1, 2, 5 розділу ІІІ Положення №584 про проведення перевірки стану збереження заставного майна податковий керуючий попередньо повідомляє платника податків. Безпосередньо перед початком проведення перевірки стану збереження заставного майна податковий керуючий пред`являє платнику податків такі документи: службове посвідчення працівника контролюючого органу; копію наказу контролюючого органу про призначення податковим керуючим такого платника податків; повідомлення, підписане керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою) та зареєстроване в такому контролюючому органі. Зазначені документи є достатніми для проведення перевірки стану збереження заставного майна й оформлення додаткових документів не є необхідним.

За результатами проведеної перевірки стану збереження заставного майна складається акт про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі (далі - акт перевірки) (додаток 2), який реєструється в журналі реєстрації актів перевірок стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі (додаток 3). Якщо платник податків не погоджується з фактами, зазначеними в акті перевірки, такий платник може на окремому аркуші висловити свої зауваження, які стануть невід`ємною частиною акта перевірки.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що начальником Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області 28 жовтня 2014 року прийнято рішення про опис майна Волинського ОДП ДАК «Хліб України» у податкову заставу та 24 лютого 2015 року на виконання цього рішення податковий керуючий ОСОБА_2 склав акт опису майна №5, у якому вказано автомобіль ГАЗ 3110, номерний номер НОМЕР_1 .

19 травня 2020 року Волинському ОДП ДАК «Хліб України» скероване повідомлення №13143 про проведення 28 травня 2019 року (очевидно 28 травня 2020 року) перевірки стану збереження майна підприємства податковим керуючим ОСОБА_3 , яка призначена податковим керуючим наказом ГУ ДПС у Волинській області від 14 травня 2020 року №997.

З наданих відповідачем доказів вбачається, що повідомлення 28 травня 2020 року повернуто відділенням поштового зв`язку із відміткою «адресат не значиться за адресою».

28 травня 2020 року податковий керуючий склав акт відсутності посадових осіб Волинського ОДП ДАК «Хліб України» на підприємстві.

24 червня 2020 року податковий керуючий склав два акти - акт відсутності посадових осіб позивача за юридичною адресою та акт проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, який не містить підпису керівника (уповноваженої особи) Волинського ОДП ДАК «Хліб України» про ознайомлення із таким актом перевірки.

В акті перевірки податковий керуючий покликається на лист генерального директора Волинського ОДП ДАК «Хліб України» Гіль Г.П. від 10 червня 2020 року №2, яким повідомлено, що остання до посадових обов`язків приступила 12 квітня 2018 року, однак попереднім керівником їй у встановленому порядку не передані документи та майно підприємства і щодо попереднього керівника наявне кримінальне провадження за фактом розтрати майна.

Також вказано, що шляхом візуального контролю майна автомобіля ГАЗ 3110, номерний знак НОМЕР_1 , не виявлено.

Пунктом 92.3 статті 92 ПК України встановлено, що у разі здійснення операцій з майном, яке перебуває у податковій заставі, без попередньої згоди контролюючого органу платник податків несе відповідальність відповідно до закону.

Відчуження платником податків майна, яке перебуває у податковій заставі, без попередньої згоди контролюючого органу, якщо отримання такої згоди є обов`язковим згідно з цим Кодексом, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі вартості відчуженого майна ( п.124.1 ст. 124 ПК України).

Як уже зазначалось вище, суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що передумовою для застосування відповідальності є відчуження заставленого майна, яке перебуває у власності суб`єкта правопорушення (господарському віданні або оперативному управлінні), відсутність згоди контролюючого органу на таке відчуження. Однак, автомобіль ГАЗ 3110, номерний знак НОМЕР_1 надалі зареєстрований за підприємством та відповідач не довів, що мало місце відчуження цього автомобіля платником податків.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на наступне.

Перевіркою встановлено відсутність бухгалтерських документів та автомобіля ГАЗ 3110, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відсутність автомобіля не заперечує і керівник підприємства Гіль Г.П., про що зазначено у листі від 10 червня 2020 року №2.

Отже, посадовим особам не відомо де знаходиться автомобіль ГАЗ 3110, державний номер НОМЕР_1 та в якому стані він перебуває. Акт інвентаризації платником також не надавався. Тобто фактично судом встановлено відсутність майна, на яке існує податкова застава при наявності податкового боргу.

Відповідно до норм пунктів 95.1 - 95.4 статті 95 ПК України, в редакції до внесення змін Законом від 16.01.2020 N 466-ІХ, який набрав чинності з 23.05.2020, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які

перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з п. 91.3 ст. 91 цього ж Кодексу, податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, проводить опис майна, на же поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом.

Встановлений наведеними нормами порядок визначення майна, яке передається в податкову заставу, забезпечує права платника податків як власника майна, а також публічний інтерес щодо сплати податків (погашення податкового боргу). Описуючи майно в податкову заставу, контролюючий орган повинен забезпечити її ефективність та дієвість, зокрема вживати заходи по виявленню майна.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що позивачем не лише не доведено наявність майна, на яке існує податкова застава, але й не заперечується його відсутність.

Також апеляційний суд не заперечує висновку суду першої інстанції про те, що відчуження майна пов`язане з припиненням права власності, однак вважає, що таке право власності може припинитись і з фактичною відсутністю майна, у даному випаду автомобіля, який може бути як знищеним, так і розібраним на автозапчастини.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши оскаржене позивачем рішення відповідача, апеляційний суд вважає, що таке відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності не дають підстави вважати що рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року у справі №140/1106/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 22.11.2021