Справа № 420/16677/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м. Одеса

У залі судових засідань № 33

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

при секретарі судового засідання - Галат В.І.,

за участю сторін:

представника позивача - Волканов Є.В.,

представника відповідача - Коперсак М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою сервісу «EasyCon», за правилами загального позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІДЕН» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКВІДЕН» до Головного управління ДПС в Одеській області про:

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №21252/15-32-07-03-22 від 28.08.2021 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКВІДЕН» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 31096391,00 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість у розмірі 7774098,00 гривень, форми «В1»;

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №21254/15-32-07-03-22 від 28.08.2021 року, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІДЕН» застосовано штраф у розмірі 0,00 гривень, форми «ПН»;

зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКВІДЕН» у розмірі 31096391,00 гривень, у відповідності до абзацу 2 пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКВІДЕН» (далі ТОВ «ЕКВІДЕН») наголошувало, що висновки контролюючого органу викладені в акті документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань достовірності нарахування від`ємного значення суми, яка приймає участь у бюджетному відшкодуванні з податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року є безпідставними.

Позивач стверджує, що у ході проведення перевірки ним було надано всі необхідні первинні документи, що підтверджують реальність проведення господарських операцій за результатами яких сформовано податковий кредит та які вплинули на формування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

ТОВ «ЕКВІДЕН» вказувалося, що правовідносини з ТОВ «Велдокс» жодним чином не вплинули на формування податкового кредиту позивача, а висновки Головного управління ДПС в Одеській області про відсутність у позивача права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість є протиправними.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження по справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року, надано можливість представникам ТОВ «ЕКВІДЕН» та Головного управління ДПС в Одеській області приймати участь у судових засіданнях по адміністративній справі №420/16677/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів, за допомогою сервісу «EasyCon».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року, клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про виклик свідків по адміністративній справі №420/16677/21 задоволено.

04 листопада 2021 року, закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду суті.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року, у задоволенні клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про зупинення провадження по адміністративній справі №420/16677/21 відмовлено.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року, повторне клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про зупинення провадження по адміністративній справі №420/16677/21 залишено без розгляду.

Ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року, про відкриття провадження по справі отримана представником Головного управління ДПС в Одеській області 23 вересня 2021 року.

Однак, у встановлений судом строк (п`ятнадцятиденний) відповідачем відзиву на позовну заяву не подано. З клопотанням про продовження процесуального строку на надання відзиву Головне управління ДПС в Одеській області не зверталось.

Відзив Головного управління ДПС в Одеській області надійшов на адресу Одеського окружного адміністративного суду лише 02 листопада 2021 року.

У відзиві (вх№60786/21 від 02.11.2021р.) Головне управління ДПС в Одеській області вказувало, що ТОВ «ЕКВІДЕН» подало до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2021 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування.

Причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту є імпорт позивачем товарів народного споживання, які після розмитнення передавалися на відповідальне зберігання ТОВ «Велдокс» за Договором №2206-1ВЗ від 22.06.2020 року.

У свою чергу, на думку Головного управління ДПС в Одеській області господарські операції між ТОВ «ЕКВІДЕН» та ТОВ «Велдокс» не є реальними, оскільки у порушення статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» акти приймання-передачі майна та акти здачі-прийняття робіт не містять необхідних реквізитів, зокрема, місця складання документу, місця зберігання товарів, інформації щодо перевезення товарів з митниці до місця зберігання власним транспортом ТОВ «Велдокс», тощо.

Також, згідно відомостей 20-ОПП у ТОВ «Велдокс» взагалі відсутні транспортні засоби та фінансовий звіт і податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2020 рік товариство не надавало. Крім того, у порушення пункту 4.2 Договору №2206-1ВЗ від 22.06.2020 року розрахунки за послугу з листопада 2020 року здійснювалися у готівковій формі.

Головним управлінням ДПС в Одеській області вказувалося, що на запит №2 від 21.07.2021 року щодо проведення інвентаризації основних засобів та товарно-матеріальних цінностей ТОВ «ЕКВІДЕН» було навмисно надано копію наказу №1-інв від 21.07.2021 року «Про проведення інвентаризації» зі строком проведення до 31.07.2021 року, хоча термін проведення податкової перевірки був до 29.07.2021 року.

На думку Головного управління ДПС в Одеській області, розмитнений товар не розміщувався у складських приміщеннях ТОВ «Велдокс», а розвантажувався на адресу підприємців, які займаються роздрібною торгівлею на промтоварному ринку « 7-й км», реалізовувався за готівку та без відповідного документального оформлення та сплати податків, а тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКВІДЕН» не має підстав для отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість (т. ІХ, а.с.115-128).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ТОВ «ЕКВІДЕН», згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, зареєстроване 09.07.2018 року за №0076355 (т.І, а.с.53-54).

До основних видів діяльності ТОВ «ЕКВІДЕН» згідно код КВЕД відносяться: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний); 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами; 46.34 Оптова торгівля напоями; 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; 46.37 Оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами; 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.42 Оптова торгівля одягом і взуттям; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 52.10 Складське господарство.

22.06.2021 року, ТОВ «ЕКВІДЕН» була подана податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2021 року, у рядку 19 якої відображений показник від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у розмірі 31098429,00 гривень та яку у рядку 20.2.1 було заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (т.І, а.с.72-74).

Згідно рядку 21 податкової декларації за травень 2021 року, сума 31098429,00 гривень утворилася наростаючим підсумком за період серпня по жовтень 2020 року (серпень 2020 року у сумі 5927946,47 гривень; за вересень 2020 року у сумі 10049647,64 гривень; за жовтень 2020 року у сумі 15118772,70 гривень).

До податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року, ТОВ «ЕКВІДЕН» були додані, зокрема: довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Додаток 2) та заява про повернення суми бюджетного відшкодування (Додаток 4) і розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток 5), серед яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Велдокс» (далі ТОВ «Велдокс») відсутнє (т.І, а.с.75-82).

Направлення ТОВ «ЕКВІДЕН» податкової звітності та її отримання контролюючим органом підтверджується копією квитанції №2 (т.І, а.с.83).

Відповідно до підпункту 191.1.6 пункту 191.1 статті 191, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового Кодексу України, на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області №5097-п від 20.07.2021 року та направлень №9240/15-32-07-03, №9160/15-32-07-03, №9158/15-32-07-03, №9159/15-32-07-03 від 20.07.2021 року, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЕКВІДЕН» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість попередніх звітних періодів зазначених у додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість, (т.І, а.с.84-85, т. ІХ, а.с.143-146).

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області складено Акт №15983/15-32-07-03-12/42292160 від 05.08.2021 року (т.ІХ, а.с.147-177).

У вищевказаному акті зазначено, що посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області встановлені порушення платником податків ТОВ «ЕКВІДЕН» пункту 44.1, пункту 44.3 статті 44, пункту 189.1 статті 1989, пункту 198.5 статті 198, пункту 200.1, абзацу б) пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми ПДВ яка підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 31096391,00 гривень.

На підставі Акту перевірки №15983/15-32-07-03-12/42292160 від 05.08.2021 року, Головним управлінням ДПС в Одеській області були винесені податкові повідомлення-рішення:

№21252/15-32-07-03-22 від 28.08.2021 року, яким ТОВ «ЕКВІДЕН» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 31096391,00 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість у розмірі 7774098,00 (т.ІХ, а.с.234-237);

№21254/15-32-07-03-22 від 28.08.2021 року, яким ТОВ «ЕКВІДЕН» визначено штраф у розмірі 0,00 гривень (т.ІХ, а.с.238-241).

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу про порушення податкового законодавства, вважаючи винесені Головним управлінням ДПС в Одеській області податкові повідомлення-рішення протиправними, ТОВ «ЕКВІДЕН» звернулось до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 року (далі Податковий кодекс).

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до пункту 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з, зокрема, придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до Податкового кодексу.

Статтею 200 Податкового кодексу України визначається, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплачений отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Як встановлено частиною 1 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 року (далі - Закон № 996-ХІV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, у той час як під господарською операцією розуміється дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

При цьому за змістом статті 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з положеннями частини 3 цієї статті інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Отже, сукупний аналіз вищенаведених норм законодавства свідчить, що обов`язок платника податку з декларування податкового зобов`язання з податку на додану вартість є, перш за все у даній ситуації, похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, при цьому перевірка правильності відображення господарської операції у податковому обліку вимагає дослідження дійсного переміщення активу між учасниками поставки та аналіз змін їх майнового стану з урахуванням усіх доводів та доказів, наданих учасниками провадження.

Таким чином, вказані норми податкового законодавства у взаємозв`язку із положеннями законодавства з питань бухгалтерського обліку та фінансової звітності визначають, що однією з головних умов документального підтвердження задекларованих платником податків у податковій звітності показників є можливість на підставі наявних первинних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту (доходу) в результаті здійснення господарських операцій.

При цьому первинний документ має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення, натомість сама собою наявність або відсутність окремих документів не свідчить про наявність факту порушення з боку платника податків, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Підпунктом 2.15 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за №168/704 від 05.06.1995 року, визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

Таким чином, єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту мають бути належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи у розумінні наведених норм законодавства.

З наведених законодавчих положень вбачається, що умовами реалізації права платника на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Вищий адміністративний суд України в Інформаційному листі №1112/11/13-10 від 20.07.2010 року зазначив, що процесуальна діяльність суду з встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: 1) встановлення факту здійснення господарської операції; 2) встановлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; 3) встановлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку; 4) встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість; 5) встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «ЕКВІДЕН» у додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року, відображено ввезення на митну територію України товарно-матеріальних цінностей (товарів широкого спектру народного споживання) на суму ПДВ 31096367,00 гривень та придбання послуг на суму ПДВ 24,00 гривень (т.І, а.с.79).

Згідно рядку 21 податкової декларації за травень 2021 року, сума 31098429,00 гривень утворилася наростаючим підсумком за період серпня - жовтня 2020 року.

Тобто, суми податку на додану вартість сплачені митному органу включено ТОВ «ЕКВІДЕН» до податкового кредиту та відображено у додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року, всього в сумі 31096367,00 гривень, у тому числі: за серпень 2020 року у сумі 5927946,47 гривень; за вересень 2020 року у сумі 10049647,64 гривень; за жовтень 2020 року у сумі 15118772,70 гривень.

Суд зазначає, що ТОВ «ЕКВІДЕН» було укладено ряд контрактів пов`язаних з ввезенням на митну територію України товарів, зокрема, з CASTUS TRADE LTD (Болгарія) №K(BL)-A(UA)-2505/20 від 25 травня 2020 року; № S-AQU/0720 від 01 липня 2020 року; №170920 від 17 вересня 2020 року; договори комісії з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ролінз Груп» №0308/Roli від 03 серпня 2020 року та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фортрекс ЛТД» №2008/20ЕР від 28 серпня 2020 року, реальність господарських операцій за якими фактично не заперечується відповідачем (т.І, а.с.219-249 - т.VІ, а.с.1-178).

Крім того, на виникнення у ТОВ «ЕКВІДЕН» податкового кредиту вплинули взаємовідносини позивача, зокрема, з Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРНАЦІОНАЛЬНІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЇ», щодо укладення абонентського договору та відкриття особового рахунку №4485008 про надання послуг фіксованого місцевого зв`язку та інших телекомунікаційних послуг з використанням безпровідного доступу із застосуванням технології CDMA та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР СЕРТИФІКАЦІЇ КЛЮЧІВ УКРАЇНА», щодо постачання комп`ютерної програми «Програмний комплекс «Варта» та обробки даних, формування кваліфікованого сертифікату відкритого ключа юридичної особи (т.І, а.с. 175-193).

Позивач у тексті позовної заяви наголошує, що саме вищевказані операції слугували підставою для формування від`ємного значення з податку на додану вартість, заявленого ТОВ «ЕКВІДЕН» до відшкодування згідно додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року № від 22 червня 2021 року.

Слід зауважити, що кошти для придбання та ввезення на митну територію України товарно-матеріальних цінностей (товарів широкого спектру народного споживання) ТОВ «ЕКВІДЕН» отримувалися за рахунок договорів про надання зворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики) та договорів про надання фінансового кредиту (т.І, а.с.194-219).

У свою чергу, на думку Головного управління ДПС в Одеській області, ТОВ «ЕКВІДЕН» не веде господарську діяльність, оскільки відсутні операції з реалізації імпортованого на територію України товару та відсутні залишки ввезених товарно-матеріальних цінностей.

З Акту перевірки №15983/15-32-07-03-12/42292160 від 05.08.2021 року (т.ІХ, а.с.147-177) вбачається, що Головне управління ДПС в Одеській області ставить під сумнів реальність господарських операції позивача з ТОВ «Велдокс» щодо відповідального зберігання ввезених на територію України позивачем товарно-матеріальних цінностей, а тому, право ТОВ «ЕКВІДЕН» на бюджетне відшкодування від`ємного значення ПДВ відсутнє.

Враховуючи вищевикладене та досліджуючи зміст фінансово-господарських операцій ТОВ «ЕКВІДЕН» та його контрагента, встановлюючи їх мету та обставини, суд зазначає наступне.

22.06.2020 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКВІДЕН» та ТОВ «Велдокс» було укладено договір №2206-1ВЗ про надання послуг відповідального зберігання (т.ІХ, а.с.224-226).

Суд зауважує, що у межах здійснення своєї господарської діяльності ТОВ «ЕКВІДЕН» імпортуються товари народного споживання, такі як одяг, іграшки, електронні вироби, меблі, фурнітура, самокати, світильники, тощо.

Протягом 2020 року, ТОВ «ЕКВІДЕН» імпортовано товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 155481920,00 гривень.

У свою чергу, ввезені ТОВ «ЕКВІДЕН» товари передавалися на відповідальне зберігання ТОВ «Велдокс» за умовами договору №2206-1ВЗ від 22.06.2020 року.

Пунктом 1.3 Договору №2206-1ВЗ від 22.06.2020 року визначено, що ТОВ «Велдокс» здійснюється зберігання товару за адресами: 65005, м. Одеса, вул. Бабеля 24; 65031, м. Одеса, вул. Агрономічна 205; 08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Дачна 1; 03045, м. Київ, вул. Новопирогівська 56а.

Відповідно до пункту 3.1 Договору №2206-1ВЗ від 22.06.2020 року, передача товару на відповідальне зберігання здійснюється за актом приймання-передачі товару.

Пунктом 4.1 Договору №2206-1ВЗ від 22.06.2020 року визначено, що послуги ТОВ «Велдокс» по зберіганню всього товару складають 10000,00 гривень на місяць без ПДВ.

Згідно пункту 4.2 Договору №2206-1ВЗ від 22.06.2020 року, ТОВ «Велдокс» щомісяця виставляє ТОВ «ЕКВІДЕН» для оплати рахунок та Акт прийому-передачі наданих послуг.

З метою підтвердження реального характеру виконання сторонами своїх зобов`язань за вищевказаним договором відповідального зберігання, ТОВ «ЕКВІДЕН» було надано до суду копії Актів приймання-передачі майна (т.VІ, а.с.184-249, т.VІІ, а.с.1-194), копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т.VІІ, а.с.195-204), копії платіжних доручень та квитанцій до прибуткового касового ордера (т.VІІ, а.с.205-213) копії інвентаризаційних описів запасів (т.VІІ, а.с.215-250, т. т.VІІІ, а.с.1-161, 163-250, т.ІХ, а.с.1-83).

Вирішуючи питання про реальність господарських операцій між ТОВ «ЕКВІДЕН» та ТОВ «Велдокс», суд враховує презумпцію добросовісності платника податків, за якою передбачається економічна виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Нормами Податкового кодексу України презюмується вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції.

Крім того, на думку суду, Головним управлінням ДПС в Одеській області не було у повній мірі досліджено умови господарських операцій між ТОВ «ЕКВІДЕН» та ТОВ «Велдокс», умови Договору №2206-1ВЗ від 22.06.2020 року і Додаткових угод до нього, а тому, контролюючий орган дійшов хибного висновку про нереальність господарських операцій з відповідального зберігання.

Зокрема, стосовно тверджень Головного управління ДПС в Одеській області, що у порушення умов договору відповідального зберігання оплата за надані послуги здійснювалася позивачем у готівковій формі, суд зазначає, що Додатковою угодою від 26.06.2020 року, внесено зміни до пункту 4.3 Договору №2206-1ВЗ від 22.06.2020 року та визначено, що ТОВ «ЕКВІДЕН» щомісяця здійснює оплату наданих ТОВ «Велдокс» послуг протягом 15 календарних днів після отримання рахунка та підписання сторонами акта наданих послуг шляхом перерахування коштів у національній валюті України на розрахунковий рахунок зберігача або внесенням готівкових коштів у касу зберігача (т.VІ, а.с.181).

Відносно зберігання товарно-матеріальних цінностей за адресами відмінними від адрес визначених для зберігання за Договором №2206-1ВЗ від 22.06.2020 року, суд зауважує, що згідно листа №08-07-21 від 08.07.2021 року, наявного у матеріалах справи, ТОВ «Велдокс» звернулось до ТОВ «ЕКВІДЕН» та повідомило про необхідність перевезення товарно-матеріальних цінностей позивача на склади за адресами: м. Київ, вул. Передова 21а; м. Київ, вул. Вацлава Гавела (Лепсе Івана) 24, м. Київ, вул. Козелецька 24 на необхідність отримання згоди для переміщення (т. VІІ, а.с.214).

Листом №3 від 09.07.2021 року, ТОВ «ЕКВІДЕН» повідомило, що не заперечує проти переміщення ТМЦ (т. VІІІ, а.с.162).

Також, суд вважає безпідставними посилання контролюючого органу, що у порушення статті 9 Закону №996-ХIV акти приймання-передачі майна та акти здачі-прийняття робіт складені ТОВ «ЕКВІДЕН» та ТОВ «Велдокс» не містять необхідних реквізитів, зокрема, місця складання документу, місця зберігання товарів, інформації щодо перевезення товарів з митниці до місця зберігання, оскільки типові форми вказаних документів законодавчо не затверджені. Крім того, такий реквізит як місце складання документа взагалі не відносяться до обов`язкових.

Серед іншого, суд зауважує, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміна у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

Стосовно тверджень Головного управління ДПС в Одеській області, що у ТОВ «Велдокс» відсутні власні транспортні засоби та ним не подано фінансової звітності та податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2020 рік, суд зазначає, ? - , ?, , ? , ' ? (?) ? .

? ? ? ? , () ' (, ), ? . ? (, ) ? ? ? (, ) '? , ?, ( (, )) , ? , ? , , ? .

5 242 ? ? ? , ? .

? 04.12.2018 814/788/14, 30.11.2018 820/4698/17, 14.02.2018 804/15887/14, 23 2020 816/1122/16.

, - ?, ?- ?, ? , ? .

? ? 0870/370/12 05 2019 820/6402/15 24 2020 .

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до підпункту 73.3 статті 73 Податкового Кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Запит повинен містити: підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідачем було реалізовано надане йому право на надсилання до ТОВ «ЕКВІДЕН» запитів про надання пояснень та документів та вимоги про проведення інвентаризації.

Зокрема, Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до ТОВ «ЕКВІДЕН» з 7 (сьома) запитами про надання пояснень та документів, на які були отримані відповідні листи ТОВ «ЕКВІДЕН» (т.ІХ, а.с.189-198, 201-215).

У вищевказаних запитах Головне управління ДПС в Одеській області зазначало про необхідність надання доступу до проведення обстеження територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна ТОВ «ЕКВІДЕН», що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими и оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу, та оригінали документів та інформацію, які стали підставою для декларування платником податків бюджетного відшкодування ПДВ (від`ємного значення з ПДВ) та показників відповідно декларації з ПДВ за травень 2021 року, а саме: договори, контракти з контрагентами, додатки до них; ВМД; первинні документи щодо придбання (одержання) товарів/матеріалів (робіт/послуг): податкові накладні, розрахунки коригування до податкових накладних, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт (послуг), рахунки-фактури, щодо господарських операцій, які зазначено у додатку 3 та господарських операцій з суб`єктами господарювання, які зазначено у додатку 1 до податкової декларації з ПДВ за травень 2021 року; документи (платіжні доручення, банківські виписки та інше), що підтверджують розрахунки за отримані товари/ матеріали (роботи/послуги), інформацію про стан розрахунків з постачальниками, а також наявність дебіторської або кредиторської заборгованості станом на початок періоду, що перевіряється, на кінець періоду, що перевіряється, з суб`єктами господарювання, які зазначено у додатку 3 та у додатку 1 до податкової декларації з ПДВ за травень 2021 року; оборотно-сальдові відомості, журнали-ордери, картки рахунків 10, 15, 28, 30, 31, 36, 37, 63, 64, 68, 70, 71, 74,79,90,91, 92, 93, 94 та в розрізі контрагентів; документи на право власності та/або оренди основних фондів, у т.ч. земельних ділянок; щодо укладання кредитних договорів (у т.ч. овердрафт); щодо проведення інвентаризації основних фондів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів тощо; щодо отримання, надання поворотної фінансової допомоги; накази щодо призначення посадових осіб, завірені копії їх паспортних даних та РНОКПП; накази щодо облікової політики; інші документи, які не ввійшли до переліку, але пов`язані з питанням перевірки, тощо.

Суд зауважує, що податковим органом не було конкретизовано, у якому саме вигляді та формі мають бути надані до перевірки вищевказані документи, а в актах про відмову у наданні копій первинних документів не вказано, які саме документи не були надані позивачем враховуючи, що листами ТОВ «ЕКВІДЕН» контролюючий орган було повідомлено про готовність надання запитуваної інформації та її зберігання за адресою місця реєстрації юридичної особи.

Крім того, досліджуючи запити Головного управління ДПС в Одеській області про надання пояснень та документів судом встановлено, що жодного разу контролюючим органом не ставилося питання надання інформації щодо безпосередніх адрес зберігання ТОВ «Велдокс» товарно-матеріальних цінностей позивача (т.ІХ, а.с.189-198, 201-215).

Запитувана Головним управлінням ДПС в Одеській області інформація та перелік документів носили загальний характер: договори, контракти з контрагентами, додатки до них; ВМД; первинні документи, тощо.

Крім того, під час судового розгляду справи твердження представника відповідача про ненадання належних відповідей на запити та копій первинної документації спростовуються матеріалами справи.

, , Головного управління ДПС в Одеській області, ТОВ «ЕКВІДЕН» виконано зняття фактичних залишків запасів, які обліковуються на субрахунках 2811 і зберігаються на складі ТОВ «Велдокс» та складено інвентаризаційні описи запасів (.V, ..215-250, . ?.V, ..1-161, 163-250, ., ..1-83).

? ?, , 29.07.2021 , 1- 21.07.2021 « » 31.07.2021 , , ? ? ? ? .

Щодо можливості допуску представників контролюючого органу до території і приміщень ТОВ «Велдокс» суд зауважує, що у матеріалах справи наявний лист товариства №вих.23-07-21 від 23.07.2021 року, у якому повідомляється про вжиття відповідних заходів для попередження розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та відсутності можливості допуску перевіряючих, з метою уникнення ризику нанесення шкоди життю та здоров`ю людей. Що, у свою чергу, є правом ТОВ «Велдокс» (т.ІХ, а.с.198-200).

Вищевказаний лист також пояснює не встановлення представників (керівника) ТОВ «Велдокс» за місцезнаходженням платника податків, про що Головним управлінням ДПС в Одеській області було складено Акт №2181/15-32-07-03-18/42491752 від 23.07.2021 року (т.ІХ, а.с. 222).

Стосовно посилань Головного управління ДПС в Одеській області про неможливість зв`язку з керівником ТОВ «Велдокс» за номером телефону НОМЕР_1 , суд зауважує, що жодних доказів вказаної спроби телефонного зв`язку відповідачем не надано, матеріали справи не містять (запис розмови, роздруківка телефонних дзвінків, тощо) Особа, яка відповіла за вказаним номером телефону представниками контролюючого органу не встановлювалась.

Суд зазначає, що правила частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, у тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи та у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Судом було досліджено лист Управління Служби безпеки України в Одеській області №05/311-1483 від 27.05.2021 року, на який Головне управління ДПС в Одеській області посилалось як на підставу нереальності господарських операцій між ТОВ «ЕКВІДЕН» та ТОВ «Велдокс» (т.ІХ, а.с.129-130).

З вищевказаного листа вбачається, що з метою «тінізації» вітчизняної економіки, Управління Служби безпеки України в Одеській області звернулось до контролюючого органу щодо отримання первинної документації по господарським операціям між ТОВ «ЕКВІДЕН» та ТОВ «Велдокс», з метою перевірки інформації, що розмитнений товар не зберігався на складах ТОВ «Велдокс».

Суд зауважує, що вищевказаний лист носить лише інформативний характер щодо запиту на інформацію та не є свідченням нереальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Велдокс».

Крім того, стосовно припущень Управління Служби безпеки України в Одеській області, що ввезений ТОВ «ЕКВІДЕН» товар було реалізовано на промисловому ринку « 7-КМ», суд зауважує, що вказаний ринок не є «стихійним». Підприємницьку діяльність на вказаному ринку здійснюють фізичні особи підприємці та юридичні особи, які, у свою чергу, є платниками податків та подають відповідну звітність.

Також, судом були викликані у якості свідків ОСОБА_1 (головний бухгалтер ТОВ «ЕКВІДЕН»), ОСОБА_2 (директор ТОВ «Велдокс»), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (державні ревізори-інспектори Головного управління ДПС в Одеській області) для надання показань щодо реальності господарських операцій між ТОВ «ЕКВІДЕН» та ТОВ «Велдокс», у тому числі, проведення інвентаризації і обставин проведення перевірки ТОВ «ЕКВІДЕН», яка слугувала підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

У судове засідання 15 листопада 2021 року до суду з`явились свідки: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Свідки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 до суду - не з`явились.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що свідок ОСОБА_1 для надання показань до суду з`явитися не має можливості, у зв`язку з сімейними обставинами. Представник відповідача зазначив, що неявка свідка ОСОБА_5 обґрунтована його станом здоров`я та нещодавно перенесеною операцією. Причини неявки у судове засідання свідка ОСОБА_2 суду не відомі.

У судовому засіданні 15 листопада 2021 року, свідок ОСОБА_3 , головний державний ревізор-інспектор відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області повідомила, що підставою для виникнення у ТОВ «ЕКВІДЕН» податкового кредиту є залишки товарно-матеріальних цінностей. Однак, на її думку, ТОВ «ЕКВІДЕН» не здійснює господарської діяльності, оскільки позивачем здійснювалося лише ввезення товарів без подальшої їх реалізації.

Дімітрова ОСОБА_7 зазначила, що під час проведення перевірки ТОВ «ЕКВІДЕН» перевіряючим не вдалося встановити фактичне місце зберігання залишків товарно-матеріальних цінностей позивача, оскільки перевіряючих до обстеження складських приміщень ТОВ «Велдокс» допущено не було, а саме товариство, що здійснює відповідальне зберігання товарів позивача, за юридичною адресою та адресами складів відсутнє.

Крім того, на думку ОСОБА_8 , інвентаризація залишків товарів проведена ТОВ «ЕКВІДЕН» не у присутності представників контролюючого органу, що відповідно до пункту 20.1.9 статті 20 Податкового кодексу України - є протиправним.

Враховуючи вищевикладене, суд зауважує, що відповідно до пункту 20.1.9 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки. Однак, обов`язку платника податку проводити інвентаризацію у присутності перевіряючих, нормами вказаної статті не передбачено.

Також, на запитання головуючої чи є встановлений законодавством термін необхідності реалізації придбаних товарів, свідок ОСОБА_3 зазначила, що Податковим кодексом України таких строків не встановлено.

Щодо здійснення огляду складів ТОВ «Велдокс», ОСОБА_3 повідомила, що під час виїзду 27 липня 2021 року за адресами складів розташованими у місті Одеса, зокрема, за адресою АДРЕСА_1 , о 15 годині 00 хвилин, було встановлено, що за вказаною адресою розташовані СТО, складські приміщення та автостоянка ритуального бюро «Анубіс».

ОСОБА_3 зазначила, що перевіряючими було опитано охоронців та робітників, які знаходилися за адресою АДРЕСА_1 , однак, ті повідомили що «не чули» про ТОВ «Велдокс» та ТОВ «ЕКВІДЕН».

На запитання головуючої стосовно персональної інформації опитаних охоронців та працівників (ПІБ, найменування охоронної фірми, посада, контактні дані) свідок повідомила, що вищевказані особи інформацію про себе надати відмовились.

Стосовно здійснення виїзду за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 повідомила, що з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та «реєстру орендарів» перевіряючими було визначено юридичних осіб, які здійснюють господарську діяльність за вказаною адресою, зокрема, ТОВ «ГП «КВІНТ» в Україні», ТОВ «ВКФ «КАРКАС», ТОВ «ОРБІТА», ТОВ «ЮВІКОМ» та інші, однак, а ні ТОВ «Велдокс», а ні ТОВ «ЕКВІДЕН» господарської діяльності згідно даних реєстрів не здійснюють.

Свідок зазначила, що за адресою АДРЕСА_2 дійсно знаходяться складські приміщення, однак зберігаються у них переважно продукти харчування.

ОСОБА_3 вказувала, що представники суб`єктів господарювання, які згідно реєстрів здійснюють за вищевказаною адресою господарську діяльність повідомили, що їм невідоме місцезнаходження складів ТОВ «Велдокс» та ТОВ «ЕКВІДЕН».

На запитання головуючої стосовно персональної інформації опитаних представників суб`єктів господарювання (ПІБ, посада, контактні дані) свідок повідомила, що вищевказані особи інформацію про себе надати відмовились.

Свідки ОСОБА_4 , головний державний ревізор-інспектор відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області та Поліщук Дмитро, головний державний ревізор-інспектор відділу Приморського відділу по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС в Одеській області повідомили, що номер телефону ТОВ «Велдокс», за яким було здійснено виклик щодо встановлення місцезнаходження юридичної особи за офіційною адресою не пам`ятають та не пам`ятають хто саме з перевіряючих телефонував.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підтвердили, що фіксування опитаних осіб щодо місцезнаходження складів ТОВ «Велдокс» - не здійснювали.

Свідок ОСОБА_4 , у свою чергу, повідомив, що під час здійснення перевірки позивачем надався лист про зміну адреси зберігання товарно-матеріальних цінностей.

Свідок ОСОБА_6 зазначив, що зустрічна перевірка ТОВ «Велдокс» не проводилась, а за адресою складу товариства ( АДРЕСА_2 ), згідно реєстру, знаходиться багато юридичних осіб, які частково були перелічені в Акті про неможливість проведення обстеження приміщень, територій, що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування ТОВ «ЕКВІДЕН», проте хто саме та з якого підприємства перевіряючим повідомив про незнаходження за вказаною адресою ТОВ «Велдокс» - не фіксували.

Враховуючи вищевикладене, суд зауважує, що допустимість доказів означає, що у певних випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

У свою чергу, суд критично оцінює методи перевіряючих щодо визначення місцезнаходження ТОВ «Велдокс» за юридичною адресою та місцезнаходженням складів, зокрема, відносно не фіксування та не встановлення опитуваних осіб (ПІБ, посада, контакті дані, тощо).

У судове засідання призначене на 19 листопада 2021 року повторно викликані свідки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явились, однак, надіслали письмові пояснення.

У поясненнях (вх.№64278/21 від 17.11.2021 року) ОСОБА_1 зазначила, що з 03.09.2018 року по 21.10.2021 року обіймала посаду Генерального директора ТОВ «ЕКВІДЕН». ОСОБА_1 вказувала, що перевірка товариства проводилася Головним управління ДПС в Одеській області з її відома, однак, за її відсутністю, оскільки у вказаний період, відповідно до вимоги Головного управління ДПС в Одеській області від 21.07.2021 року, проводилась інвентаризація товарно-матеріальних цінностей (т.ХІІ, а.с. 145-148).

У поясненнях (вх.№64502 від 18.11.2021 року) генеральний директор ТОВ «Велдокс» Амелін Іван Вікторович вказував, що дійсно, між ТОВ «ЕКВІДЕН» та ТОВ «Велдокс» існують господарські відносини, що виникли на підставі укладеного договору відповідального зберігання. Однак, ОСОБА_2 зазначив, що до проведеної перевірки позивача ТОВ «Велдокс» відношення не має та про її результати йому не відомо. Крім того, вказувалося, що на запит контролюючого органу товариством було надано вичерпну відповідь, проте у подальшому, жодних запитів на адресу ТОВ «Велдокс» від Головного управління ДПС в Одеській області не надходило, для надання пояснень представник ТОВ «Велдокс» до контролюючих органів не викликався (т.ХІІ, а.с.149-154).

Суд зазначає, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності - платник податків має спростовувати ці доводи.

Однак, у даному випадку, суд наголошує, що ТОВ «ЕКВІДЕН» у додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року, відображено ввезення на митну територію України товарно-матеріальних цінностей (товарів широкого спектру народного споживання) на суму ПДВ 31096367,00 гривень та придбання послуг на суму ПДВ 24,00 гривень (т.І, а.с.79).

Та саме суми податку на додану вартість сплачені митному органу включено ТОВ «ЕКВІДЕН» до податкового кредиту та відображено у додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року (наростаючим підсумком), всього в сумі 31096367,00 гривень, у тому числі: за серпень 2020 року у сумі 5927946,47 гривень; за вересень 2020 року у сумі 10049647,64 гривень; за жовтень 2020 року у сумі 15118772,70 гривень.

Крім того, суд ще раз зауважує, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, твердження відповідача, що ТОВ «ЕКВІДЕН» не було реалізовано у звітному періоді імпортовані товари, а тому у позивача відсутнє право на бюджетне відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість не ґрунтуються на нормах чинного податкового законодавства.

Крім того, суд зауважує, що одним з принципів розгляду податкових спорів, відповідно до статті 4 Податкового кодексу України, є принцип презумпції добросовісності та рішень платника податків, у зв`язку з чим передбачається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними. Надання податковому органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена судом.

Під час судового розгляду справи представником відповідача та свідками неодноразового підтверджено, що підставою виникнення у ТОВ «ЕКВІДЕН» від`ємного значення податку на додану вартість, були суми податку на додану вартість сплачені митному органу, а не господарські операції з ТОВ «Велдокс».

Серед іншого, суд зауважує, що на формування податкового кредиту ТОВ «ЕКВІДЕН» мали вплив і господарські операції з Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРНАЦІОНАЛЬНІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЇ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР СЕРТИФІКАЦІЇ КЛЮЧІВ УКРАЇНА» (т.І, а.с. 175-193).

Однак, під час проведення перевірки ТОВ «ЕКВІДЕН» реальність вищевказаних господарський операцій Головним управлінням ДПС в Одеській області не досліджувалась.

Під час судового розгляду справи, представником відповідача зазначено, що позивачем не доведено відношення вищевказаних операції до господарської діяльності ТОВ «ЕКВІДЕН», а тому, Головним управління ДПС в Одеській області було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість також і на вказані господарські операції.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлений ТОВ «ЕКВІДЕН» до бюджетного відшкодування податковий кредит, визначений з договірної (контрактної) вартості, у зв`язку з придбанням товарів та послуг у контрагентів, взаємовідносини з якими є реальними, підтвердженими первинними документами та, крім того, не піддавалися сумніву зі сторони податкового органу.

Нарахування податкового кредиту здійснювалось незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податків оподатковувані операції протягом такого звітного періоду. Також, використання товарів/послуг, не впливає на право відшкодування податкового кредиту, жодною нормою чинного законодавства не встановленого такого обмеження.

У свою чергу, ТОВ «Велдокс», господарські операції з яким на думку податкового органу не мали реального характеру, не вказаний у розшифровці податкового кредиту у розрізі контрагентів до декларації ТОВ «ЕКВІДЕН» за травень 2021 року. Інших підстав в обґрунтування відсутності у ТОВ «ЕКВІДЕН» права на відшкодування податку на додану вартість, крім як не підтвердження операцій з ТОВ «Велдокс», відповідачем не наведено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що твердження Головного управління ДПС в Одеській області про відсутність у ТОВ «ЕКВІДЕН» права бюджетного відшкодування податку на додану вартість є помилковими, а податкові повідомлення-рішення №21252/15-32-07-03-22 та №21254/15-32-07-03-22 від 28.08.2021 року, якими Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКВІДЕН» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 31096391,00 гривень, застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість у розмірі 7774098,00 гривень та штраф у розмірі 0,00 гривень - підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Стосовно позовної вимоги ТОВ «ЕКВІДЕН» про зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду, контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на норми чинного податкового законодавства, суд дійшов висновку, що у контролюючого органу може виникнути обов`язок внести до Реєстру заяв інформацію про повернення ТОВ «ЕКВІДЕН» суми бюджетного відшкодування, у випадку набрання законної сили даним рішенням суду.

Суд зауважує, що судовому захисту підлягає вже порушене право, а не те, що можливо буде порушено у майбутньому, тобто, наразі, позовна вимога про зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування - не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У свою чергу, відповідачем не доведено відсутності у ТОВ «ЕКВІДЕН» права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Таким чином, на підставі статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЕКВІДЕН» підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви ТОВ «ЕКВІДЕН» було сплачено судовий збір у розмірі 22700,00 гривень, який з урахуванням задоволення позовної вимоги майнового характеру підлягає відшкодуванню.

Стосовно клопотання ТОВ «ЕКВІДЕН» про стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами 1, 2, 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами 4, 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що 21 грудня 2020 року, між ТОВ «ЕКВІДЕН» та Адвокатським об`єднанням «ПРАКТИКА» було укладено Договір №1 про надання правової допомоги (т.ХІІ, а.с.112).

Відповідно до пункту 1.1 Договору про надання правової допомоги №1 від 21 грудня 2020 року, ТОВ «ЕКВІДЕН» доручає, а Адвокатське об`єднання «ПРАКТИКА» приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а ТОВ «ЕКВІДЕН» зобов`язується виплатити Адвокатському об`єднанню «ПРАКТИКА» гонорар за надання правової допомоги, розмір якого передбачений Додатковою угодою, яка являється невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 4 Додаткової угоди №1 від 01 вересня 2021 року до Договору про надання правової допомоги №1 від 21 грудня 2020 року, вартість надання юридичних послуг ТОВ «ЕКВІДЕН» встановлюється у фіксованому розмірі та становить 20000,00 гривень незалежно від витраченого часу адвокатів об`єднання (т. ХІІ, а.с.113).

Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 20 днів з моменту отримання ТОВ «ЕКВІДЕН» рахунку у готівковому або безготівковому порядку.

Згідно Рахунку №1 до договору про надання правової допомоги №1 від 21 грудня 2020 року та додаткової угоди №1 від 01 вересня 2021 року, Акту №1 приймання-передачі наданих послуг, гонорар за надання послуг з професійної правничої допомоги у справі №420/16677/21 становить 20000,00 гривень (т.ХІІ, а.с.114-115).

Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

У свою чергу, від Головного управління ДПС в Одеській області клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу до суду - не надходило.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на особисту участь представника адвокатського об`єднання у розгляді справи, значний обсяг доказів та складність справи, враховуючи значення розгляду справи для ТОВ «ЕКВІДЕН» та суму позову (31096391,00 гривень), суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленої позивачем суми витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме - на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 гривень.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІДЕН» (65048, м. Одеса, вул. Успенська 39/1, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №21252/15-32-07-03-22 від 28.08.2021 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКВІДЕН» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 31096391,00 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість у розмірі 7774098,00 гривень, форми «В1»; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №21254/15-32-07-03-22 від 28.08.2021 року, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІДЕН» застосовано штраф у розмірі 0,00 гривень, форми «ПН»; зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКВІДЕН» у розмірі 31096391,00 гривень, у відповідності до абзацу 2 пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України задовольнити частково.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області форми «В1» №21252/15-32-07-03-22 від 28.08.2021 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКВІДЕН» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 31096391,00 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість у розмірі 7774098,00 гривень визнати протиправним та скасувати.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області форми «ПН» №21254/15-32-07-03-22 від 28.08.2021 року, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІДЕН» застосовано штраф у розмірі 0,00 гривень визнати протиправним та скасувати.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП44069166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІДЕН» () понесені судові витрати у розмірі 22700,00 (двадцять дві тисячі сімсот) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП44069166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІДЕН» () понесені судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 20000,00 (двадцять тисяч) гривень.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 24 листопада 2021 року.

Суддя Ярослава БАЛАН