Справа № 520/4822/21
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 р. Справа № 520/4822/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., м. Харків, повний текст складено 12.07.21 по справі № 520/4822/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Московський відділ з питань виплати пенсій №26) виражені у відмові зробити перерахунок пенсії за період 01.01.2014 - 02.08.2014 у розмірі, нарахованому на виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2011 по справі № 2-а-10081/11; скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.02.2021 під № 1818 про відмову зробити перерахунок пенсії за період 01.01.2014 - 02.08.2014 у розмірі, нарахованому на виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2011 р. по справі № 2-а-10081/11; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зробити перерахунок пенсії за період 01.01.2014 р. - 02.08.2014 р. у розмірі, нарахованому на виконання Постанови Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2011 по справі № 2-а-10081/11, а саме 24887,64 грн., провести нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати за цей період на підставі ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", та Порядку затвердженому Постановою КМУ № 159 від 21.02.2001, та провести відповідні виплати із врахуванням вже виплачених сум за цей період.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що у силу приписів Закону України від 22.12.2011 № 4282-VI та Закону України від 06.12.2012 №5515-VI у 2012 та 2013 роках норми і положення ст.ст. 50 і 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підлягали застосуванню у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України. Між тим, аналогічних положень (з приводу зміни дії ст.ст. 50 і 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") приписи Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 01.01.2014 та до 03.08.2014 (як події набуття чинності нормами Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 №1622-УЩ не містили. У зв`язку з цим посилається на правові висновки Верховного Суду з приводу застосування ст.ст. 50 і 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у період 01.01.2014 -02.08.2014, які містяться у постанові від 21.02.2018 по справі № 619/2262/17.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи по захворюванню, що пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AEC І категорії.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2011 по справі №2а-10081/2011 задоволено позов ОСОБА_1 до УПФУ Московського району м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Зобов`язано УПФУ Московського району м. Харкова здійснити перерахунок основної пенсії позивачу відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за період з 21.06.2011 року постійно на весь час виплати пенсії.

Зобов`язано УПФУ Московського району м. Харкова нарахувати та забезпечити виплату позивачу з урахуванням раніше сплачених сум призначеної державної пенсії, враховуючи 8-ми кратний мінімальний розмір пенсії згідно ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із збільшенням її у 3,5 рази згідно постанови КМУ від 27.12.2005 року за № 1293 "Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням її на 12% у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 894 від 13.07.2004 року "Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 21.06.2011 року постійно на весь час виплати пенсії.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.11.2011 року по справі №6-а-332/11 роз`яснено, що пенсія позивача підлягає нарахуванню та виплаті в розмірах та строках передбачених постановою Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2011 року без обмеження будь-яким строком з урахуванням змін розміру мінімальної пенсії за віком та вимог діючого законодавства, без урахування п. 1 ст. 256 КАС України.

Вважаючи, що рішення суду не виконується, позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова з вимогами визнати протиправними дії (бездіяльність) УПФУ в Московському районі м. Харкова щодо нарахування позивачу пенсії згідно постанови Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2011 року, провести відповідні виплати з 21.06.2011 та забезпечити виплати постійно на весь час виплати пенсії.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 25.10.2017 по справі №643/12650/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій та бездіяльності неправомірними та зобов`язання вчинити певні дій відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що чинним законодавством не передбачено норми щодо обрахунку пенсій інвалідам ліквідаторам наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком (основна пенсія) та 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком (додаткова пенсія), а вказані виплати проводяться в порядку та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено з рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 по справі №2040/7109/18, 22.02.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії з 21.06.2011 згідно постанови Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2011, ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", та провести виплату належних коштів.

Листом від 07.03.2018 відповідач повідомив, що виплата позивачу пенсії проводиться у розмірі визначеному діючим законодавством. Також зазначено, що постанову Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2011 по справі № 2а-10081/2011 та ухвалу Московського районного суду від 21.11.2011 по справі № 6а-332/11/2011 виконано у повному обсязі, пенсію позивачу перераховано пенсію з 21.06.2011. Доплату по проведеному перерахунку за період з червня 2011 року по жовтень 2011 року у розмірі 83637,87 грн. нараховано на грудень 2011 року.

Вважаючи, що відповідачем протиправно виплачується пенсія у меншому розмірі, ніж визначено рішенням суду, позивач звернувся з позовом до суду та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 по справі № 2040/7109/18, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018, адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій та бездіяльності неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що розмір виплат основної та додаткової пенсій особам, які мають статус постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та є інвалідами ІІ групи, повинен визначатися відповідно до постанов Кабінету Міністрів України, а тому відповідач, здійснюючи відповідні виплати діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Позивач 15.02.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про перерахунок пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 згідно постанови Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2011 по справі №2а-10081/2011.

Рішенням від 18.02.2021 №88 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило у вказаному перерахунку пенсії та повідомило позивача, що виплата пенсії ОСОБА_1 проводиться у розмірі, визначеному діючим законодавством. Виплати за рішеннями суду, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсій без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача щодо відмови перерахувати пенсію ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 у розмірі, який був нарахований згідно рішення суду, позивач звернувся з зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у справі , суд першої інстанції виходив з того, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області були відсутні підстави для застосування під час нарахування та виплати позивачу пенсії з 01.01.2014 по 02.08.2014 положень нормативно-правових актів, які втратили чинність, що також підтверджено рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.10.2017 по справі № 643/12650/17, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017, яким відмовлено позивачу в перерахунку пенсії згідно постанови Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2011 року по справі №2а-10081/2011 за період з 21.06.2011 по 2017 рік та рішенням суду у справі №2040/7109/18, яким відмовлено у проведенні перерахунку пенсії позивачу згідно постанови Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2011 по справі №2а-10081/2011 за період з 21.06.2011 по 2018 рік.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частин 1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Приписами пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

З аналізу вищенаведених норм процесуального законодавства випливає, що при вирішенні судом питання про закриття провадження у справі з підстав наявності таких, що набрали законної сили, постанови чи ухвали суду про закриття провадження у справі, необхідним є встановлення обставин ухвалення таких у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у цій справі є вимоги про визнання протиправним рішення про відмову в перерахунку пенсії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зробити перерахунок пенсії за період 01.01.2014 - 02.08.2014 у розмірі, нарахованому на виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2011 по справі № 2-а-10081/11, а саме 24887,64 грн., та похідні вимоги про нарахування компенсації втрати частини доходів громадян.

Водночас, як з`ясовано судом апеляційної інстанції, позивач вже звертався з аналогічними вимогами до суду, зокрема у справі № 2040/7109/18 просив визнати дії УПФУ в Московському районі м. Харкова, які виражені у відмові здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії по інвалідності за період з 21.06.2011 по 31.08.2018 згідно постанови Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2011 неправомірними; зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії позивача згідно постанови Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2011 та ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за період з 21.06.2011 по 31.08.2018.

Тобто у справі, що розглядається, заявлений позивачем період перерахунку пенсії 01.01.2014 - 02.08.2014 вже був предметом розгляду у справі № 2040/7109/18, який охоплював період з 21.06.2011 по 31.08.2018.

Як в цій, так і в справі 2040/7109/18 підставами позову позивач визначає неправомірні дії органу Пенсійного фонду (Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що є правонаступником Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова) з приводу неправомірної відмови відповідача здійснити перерахунок пенсії в розмірі, нарахованому на виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2011 по справі № 2-а-10081/11, відповідно до вимог норм ст. 54 та ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", без врахування приписів постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, предмет та підстави позову, визначені позивачем у цій справі, є тотожними предмету та підставам позову, за наслідком розгляду якого ухвалено судове рішення, що набрало законної сили та яким суд надав оцінку й дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Зокрема, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі № 2040/7109/18, суди виходили з того, що розмір виплат основної та додаткової пенсій особам, які мають статус постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та є інвалідами ІІ групи, повинен визначатися у спірний період (з 21.06.2011 по 31.08.2018 в тому числі за період з 01.01.2014 - 02.08.2014) відповідно до постанов Кабінету Міністрів України, а тому відповідач, здійснюючи відповідні виплати діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Водночас у справі, що розглядається, позивач вказує, що приписи Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 01.01.2014 та до 03.08.2014 (до набуття чинності нормами Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 №1622) не містили вимог про те, що вони застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з цим позивач стверджує, що у період з 01 січня по 02 серпня 2014 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати пенсію позивачеві в розмірі, визначеному ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ та не менше ніж в розмірі, що нарахований на виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2011 по справі № 2-а-10081/11, а не в розмірі, що встановлений Порядком № 1210.

В якості підстав позову посилається на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 по справі № 619/2262/17, що застосування пріоритетності норм Закону № 796-ХІІ над підзаконним нормативно-правовим актом - Порядком № 1210, за період 01 січня 2014 року по 03.08.2014.

Колегія суддів зазначає, що ухвалення судом касаційної інстанції постанови, з іншим висновком щодо правозастосування, аніж той, яким керувався суд під час ухвалення рішення, не може надавати особі право повторно звертатися до суду із аналогічними вимогами із зазначенням в якості підстави для задоволення вимог позову такі висновки Верховного Суду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що певні розбіжності у формулюванні підстав позову в даному випадку, не змінюють змісту спірних правовідносин та не свідчать про нетотожність спору, що виключає підстави для надання їм повторної правової оцінки судом.

Таким чином, позовні вимоги у справі, що розглядається, вже були предметом розгляду в іншій адміністративній справі № 2040/7109/18 між тими самими сторонами, рішення в якій набрало законної сили, що свідчить про повторне звернення ОСОБА_1 до суду з тотожними позовними вимогами.

При цьому, суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, фактично частково продублював рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018, що залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 по справі № 2040/7109/18 та яке набрало законної сили.

З огляду на зазначене, колегія суддів уважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанцій не дослідив характер правовідносин, що виникли між сторонами, як наслідок допустив порушення норм процесуального права, а саме положення статті 238 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі.

У зв`язку з цим, в межах розгляду цієї справи не надається правова оцінка іншим доводам заявника апеляційної скарги щодо помилковості висновків суду першої інстанції по суті вирішених позовних вимог.

Оскільки, відповідно до п.3 ч.6ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч.5ст.328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2ч. 5ст.328 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 по справі № 520/4822/21 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі № 520/4822/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії закрити .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко