Справа № 420/5497/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5497/21
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Карагяура Віктора Івановича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2021 року адвокат Карагяур В. І., являючись представником ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС в Одеській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №6880/15-32-09-01-30 від 26.03.2021 про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у сумі 34 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог адвокат наголошував, що встановлений перевіркою продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів без відповідних ліцензій на їх роздрібну торгівлю, що мав місце у період часу з 28 травня по 05 червня 2020 року, стався не з вини суб`єкта господарювання, оскільки, останнім, були здійснені всі дії з метою їх завчасного отримання. Однак, як зауважив адвокат, через бездіяльність контролюючого органу, який послався на карантинні обмеження у країні, документи на отримання ліцензій не були прийняті завчасно.

Відсутність вини платника податків, на переконання адвоката Карагяура В. І., є безумовною підставою для звільнення, останнього, від відповідальності за вчинення податкового правопорушення.

До того ж, посилаючись на вимоги Закону України від 04.12.2020 №1071 «Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі Закон №1071), позивач вказує, що ліцензії закладів громадського харчування на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, термін дії яких закінчився під час карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, вважаються такими, що продовжують свою дію на період карантину та обмежувальних заходів, а також протягом трьох місяців з дня його/їх закінчення (Прикінцеві та перехідні положення).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року, ухваленого за результатами розгляду справи в порядку загального позовного провадження, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що термін дії ліцензій, виданих позивачу, на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, а також алкогольними напоями сплинув 28.05.2020.

Як свідчать обставини справи, позивач у період з 29 травня 2020 року по 04 червня 2020 року допустив порушення вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР), здійснивши роздрібний продаж алкогольними напоями та тютюновими виробами за відсутності ліцензій.

За таких умов, суд першої інстанції вважав, що вина позивача у вчиненні порушення вимог статті 15 Закону №481/95-ВР є доведеною та накладення штрафу є правомірним з боку контролюючого органу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, адвокат Карагяур В. І., в апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги її автор продовжує наполягати на відсутності вини з боку ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення роздрібний продаж алкогольними напоями та тютюновими виробами за відсутності ліцензій.

Скаржник пояснює це тим, що він вчасно здійснив усі передбачені законом дії з метою отримання ліцензій, що підтверджується оплатою, 15.05.2020, до бюджету коштів за відповідні ліцензії, а також подання, того ж дня, заяви у поштовий кошик податкового органу на отримання ліцензій, у зв`язку із введеним карантином.

Однак, на його думку, він не міг передбачити, що контролюючий орган загубить вказані документи.

Як зазначає скаржник, згодом він дізнався, що його заява не була отримана контролюючим органом з невідомих причин, а тому 27.05.2020 повторно та вже особисто подав до контролюючого органу відповідні заяви про видачу зазначених ліцензій.

Ліцензії датовані 03.06.2020 та надають право здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами з 05.06.2020.

Також, адвокат Карагяур В. І. звертає увагу на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою його аргументи про автоматичне продовження дії ліцензій його довірителя з 28 травня по 05 червня 2020 року, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону №1071.

ГУ ДПС в Одеській області не скористалось правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі, зокрема, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець 21.12.2015, перебуває на обліку у ГУ ДПС в Одеській області, основним видом діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

У ФОП ОСОБА_1 були наявні ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами у магазині за адресою: АДРЕСА_1 . Період дії вказаних ліцензій був з 28.05.2019 до 28.05.2020.

27.05.2020 ФОП ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДПС в Одеській області із заявою про видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами (а.с.85-86). У цій заяві ОСОБА_1 власноруч вказав дату початку дії ліцензії 05.06.2020.

ГУ ДПС в Одеській області 03.06.2020 видало позивачу ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, у тому ж самому магазині, з терміном їх дії з 05.06.2020 до 05.06.2021.

ГУ ДПС в Одеській області на підставі наказу №827-п від 22.02.2021 провело фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , адреса господарської одиниці: АДРЕСА_1 .

За результатами перевірки, контролюючий орган склав акт про результати фактичної перевірки від 04.03.2021, яким встановлені наступні порушення:

- проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів без використання режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості (п. 11 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»);

- реалізація алкогольних напоїв без відповідної ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме: в період з 28.05.2020 по 05.06.2020 реалізовано алкогольних напоїв на загальну суму 40,00 грн. (ст.15 Закону №481/95-ВР);

- реалізація тютюнових виробів без відповідної ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами, а саме: в період з 28.05.2020 по 05.06.2020 реалізовано тютюнових виробів на загальну суму 682,62 грн. (ст.15 Закону №481/95-ВР).

За висновками вказаного акта, ГУ ДПС в Одеській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 26.03.2021 №6880/15-32-09-01-30 про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у сумі 34 000 грн.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпункт 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 встановлює, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон №481/95-ВР.

Відповідно до ст.1 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Ліцензія (спеціальний дозвіл) документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

За правилами статті 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Відповідно до статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Отже, аналіз викладених норм Закону №481/95-ВР дає підстави дійти висновку, що законодавство про регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі, зокрема, алкогольними напоями, тютюновими виробами забороняє роздрібний продаж алкогольних та тютюнових виробів без наявності відповідної ліцензії на такий їх продаж.

Водночас, обставини справи, які також не заперечуються сторонами, свідчать, що з 29.05.2020 по 04.06.2020 ФОП ОСОБА_1 здійснив роздрібний продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності відповідних ліцензій.

За такого законодавчого врегулювання, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність вчиненого позивачем порушення, передбаченого статтею 15 Закону №481/95-ВР.

З приводу доводів апеляції щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, оскільки ним вчасно здійснено усі передбачені законом дії з метою отримання відповідних ліцензій, колегія суддів зазначає таке.

Як вже було вказано вище, ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Обставини справи свідчать про те, що така заява була подана ОСОБА_1 27.05.2020, в якій він власноруч вказав дату початку дії ліцензії 05.06.2020.

Отже, позивач достеменно знав про те, що строк дії його ліцензій закінчується 28.05.2020, а нові ліцензії почнуть свою дію не раніше 05.06.2020.

Однак, незважаючи на це ОСОБА_1 у період з 29.05.2020 по 04.06.2020 допустив порушення вимог Закону №481/95-ВР, у вигляді здійснення роздрібного продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності відповідних ліцензій.

Слід також зазначити, що посилання апелянта на те, що відповідна заява на отримання ліцензій була подана ним у поштовий кошик податкового органу ще 15.05.2020 не підтверджується жодними доказами. Водночас, контролюючий орган заперечує отримання вказаної заяви від ОСОБА_1 15.05.2020.

До того ж, навіть у випадку доведеності вини контролюючого органу у несвоєчасному розгляді заяви позивача про видачу відповідної ліцензії це не може бути підставою для звільнення позивача від відповідальності, передбаченої статтею 17 Закону №481/95-ВР.

Надаючи відповідь на інший довід апеляції, який полягає у тому, що Закон №1071 свідчить про автоматичне продовження дії його ліцензій з 28 травня по 05 червня 2020 року, колегія суддів зазначає таке.

Так, відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1071, статтю 18 Закону №481/95-ВР доповнено частиною такого змісту:

«Встановити, що:

ліцензії закладів громадського харчування на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, термін дії яких закінчився під час карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, вважаються такими, що продовжують свою дію на період карантину та обмежувальних заходів, а також протягом трьох місяців з дня його/їх закінчення;

під час карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, а також протягом трьох місяців після його/їх закінчення, до закладів громадського харчування, які мають ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, не застосовуються положення частини сорок сьомої, сорок восьмої та абзацу четвертого частини сорок дев`ятої статті 15 цього Закону».

Аналіз викладеної норми свідчить про те, що вона застосовується виключно до ліцензій закладів громадського харчування.

Визначення терміну «підприємство громадського харчування» наведено в Правилах роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 №219. Наказом Міністерства економіки України від 09 жовтня 2006 року №309 «Про внесення змін до деяких наказів», поняття «підприємство громадського харчування» було змінено на поняття «підприємство ресторанного господарства».

Заклад ресторанного господарства організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів.

Визначення типів закладів ресторанного господарства регламентується ДСТУ 4281:2004 «Заклади ресторанного господарства. Класифікація».

Відповідно до ч.4 зазначеного ДСТУ 4281:2004, заклади ресторанного господарства поділяють на такі групи:

4.1 Продаж їжі і напоїв, як правило, призначених для споживання на місці з показуванням розважальних вистав або без них

Ця група охоплює:

4.1.1 ресторан

4.1.1.1 ресторан-бар

4.1.2 кафе

4.1.2.1 кав`ярню

4.1.2.2 кафе-бар

4.1.2.3 кафе-пекарню

4.1.2.4 чайний салон

4.1.3 кафетерій

4.1.4 закусочну; шинок

4.2 Продаж напоїв і страв до них, як правило, призначених для споживання на місці, з показуванням розважальних вистав або без них

Ця група охоплює:

4.2.1 бар

4.2.1.1 нічний клуб

4.2.1.2 пивну залу

4.3 Продаж їжі і напоїв для споживачів, об`єднаних за професійними ознаками

Ця група охоплює:

4.3.1 їдальню

4.3.2 буфет

4.4 Постачання їжі, приготованої централізовано, для споживання в інших місцях

Ця група охоплює:

4.4.1 фабрику-заготівельню

4.4.2 фабрику-кухню

4.4.3 домову кухню

4.4.4 ресторан за спеціальними замовленнями (catering).

Відповідно до п. 6. Порядку провадження торгівельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 2006 року №833 (далі Порядок №833), суб`єкт господарювання може мати:

- торговельні об`єкти оптової торгівлі, складське приміщення або мережу складів - для провадження оптової торговельної діяльності;

- роздрібну, дрібнороздрібну торговельну мережу - для провадження роздрібної торговельної діяльності;

- мережу закладів ресторанного господарства (ресторани, кафе, кафетерії тощо) - для здійснення ресторанного обслуговування.

Згідно з пп. 2 п. 7 Порядку №833 торгівельним об`єктом є магазин, який може бути:

- продовольчим, непродовольчим, змішаним (за товарною спеціалізацією);

- універсальним, спеціалізованим, вузькоспеціалізованим, неспеціалізованим, комбінованим (за товарним асортиментом);

- з індивідуальним обслуговуванням, самообслуговуванням, торгівлею за зразками, торгівлею за замовленням (за методом продажу товарів);

Згідно з ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять» магазин це торговельний об`єкт у роздрібний торгівлі, призначений для продажу штатів кінцевим споживачам і надання їм торговельних послуг.

Аналіз викладеного свідчить про те, що законодавством розмежовуються торговельні об`єкти (магазини) та заклади.

З урахуванням такого правового регулювання, належний позивачу магазин не є закладом громадського харчування, а тому на спірні правовідносини не розповсюджується дія п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1071.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на результат апеляційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями: 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Карагяура Віктора Івановича залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів с дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 24.11.2021.