Справа № 140/12531/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/12531/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Лягутка О.Ю.,

представника відповідача Ковальова Ю.М.,

свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі - відповідач, ДВ ДВС у м.Луцьку) про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця ДВ ДВС у м.Луцьку Рибальченко Миколи Миколайовича від 27.09.2021 про стягнення виконавчого збору в розмірі 218674,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державний виконавець не вчиняв дії з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом № 256/6726/20, виданим 19.08.2021, оскільки вказане рішення було виконано добровільно до відкриття виконавчого провадження, а тому у нього не було підстав для стягнення з боржника виконавчого збору, визначеного у спірній постанові.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII та підлягає скасуванню.

З наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами Розділу 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судове засідання призначено на 11:00 год. 22.11.2021.

Представник відповідача в письмовому відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та зазначив, що 27.09.2012 було винесено, зокрема, постанову про відкриття виконавчого провадження. 29.09.2021 у порядку виконання виконавчого листа №265/6726/20 від 19 серпня 2021 року ОСОБА_2 було складено акт державного виконавця зі змісту якого боржник ОСОБА_1 повідомив про фактичне місце проживання, та про те, що не працевлаштований, майна на підконтрольній території немає, відповідно до вищевикладеного боржник ОСОБА_1 не повідомляв про добровільну сплату боргу. Акт державного виконавця підписав особисто. Від ОСОБА_1 не надходило документів підтверджуючих сплату заборгованості.

Вказує, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена державним виконавцем 27.09.2021, тобто в період дії Закону №1404-VIII зі змінами, внесеними Законом України від 03.07.2018 року №2475-VIII, а тому державний виконавець, зобов`язаний вчиняти процесуальну дію відповідно до діючої редакції Закону №1404-VIII.

Враховуючи, що виконавчий документ у ВП №66953454 повернуто за заявою стягувача, тому дії державного виконавця з винесення постанови про стягнення виконавчого збору відповідають приписам частини третьої статті 40 Закону №№1404-VIII.

З наведених підстав просить в задоволені позову відмовити повністю.

22.11.2021 відкладено розгляд справи на 10:00 24.11.2021.

В судових засіданнях, які відбулися у цій справі, представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідач у тих же судових засіданнях позов заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя 19.08.2021 видано виконавчий лист №265/6720/20 про:

стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 основну заборгованість за договором позики № 1 від 14 грудня 2017 року в сумі - 1758000 (один мільйон сімсот п`ятдесят вісім тисяч) грн.;

стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість з відсотків за договором позики № 1 від 14 грудня 2017 року в сумі - 9079 (дев`ять тисяч сімдесят дев`ять) грн.;

стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3 (три) відсотки річних від простроченої заборгованості за договором позики № 1 від 14 грудня 2017 року в сумі - 145504 (сто сорок п`ять тисяч п`ятсот чотири) грн. 60 коп.;

стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати від простроченої заборгованості за договором позики № 1 від 14 грудня 2017 року в сумі - 274160 (двісті сімдесят чотири тисячі сто шістдесят) грн. 10 коп. (а.с.40-41);

27.09.2021 старшим державним виконавцем ДВ ДВС у м.Луцьку Рибальченком М.М. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 66953454 з виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 43).

27.09.2021 старшим державним виконавцем ДВ ДВС у м.Луцьку Рибальченком М.М. також прийнято постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 218674,37 грн. (а.с. 9).

06.10.2021 на адресу ДВ ДВС у м.Луцьку надійшла заява стягувача ОСОБА_3 від 01.10.2021 про зупинення виконавчого провадження, в якій стягував просив зупинити виконавче провадження у зв`язку із добровільним виконанням ОСОБА_1 всіх зобов`язань та повернути виконавчий лист без виконання на підставі статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.35).

07.10.2021 старшим державним виконавцем ДВ ДВС у м.Луцьку Ковальовим Ю.М. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Не погоджуючись з постановою про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 382/389/17).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Статтею 1 Закону України № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною другою статті 27 цього Закону встановлено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частина четверта статті 27 Закону №1404-VIII обумовлює, що постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

За приписами частин п`ятої, дев`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 добровільно виконав всі зобов`язання за договором позики № 1 від 14.12.2017, та будь-які боргові зобов`язання між ним та ОСОБА_3 відсутні, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою ОСОБА_3 від 26.09.2021 (а.с.35) та поясненням ОСОБА_1 , якого в судовому засіданні було допитано в якості свідка.

Відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 було виконано рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №66953454.

При цьому, суд критично оцінює доводи представника відповідача, що при складанні акту державного виконавця від 29.09.2021 боржник ОСОБА_1 не повідомляв про добровільну сплату боргу, оскільки матеріалами справи та поясненнями ОСОБА_1 , який був допитаний судом в якості свідка та попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та давав показання під присягою, підтверджується виконання позивачем боргових зобов`язань за виконавчим листом №265/6720/20, виданим Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя 19.08.2021, до винесення старшим державним виконавцем ДВ ДВС у м.Луцьку Рибальченком М.М. постанови про відкриття виконавчого провадження № 66953454 від 27.09.2021 з виконання вказаного виконавчого листа.

Крім того, суд наголошує, що в заяві від 01.10.2021, яка зареєстрована в ДВ ДВС у м.Луцьку 06.10.2021, стягувач ОСОБА_3 просив зупинити виконавче провадження у зв`язку з добровільним виконанням ОСОБА_1 всіх зобов`язань (а.с.85).

Тому з врахуванням викладеного, у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови від 27.09.2021 ВП №66953454 про стягнення виконавчого збору в сумі 218674,37 грн.

За приписами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена із порушенням вимог статті 27 Закону № 1404-VIII.

Відтак, постанова про стягнення виконавчого збору від 27.09.2021 ВП №66953454 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2186,75 грн., сплаченого відповідно до квитанцій від 02.11.2021 та від 09.11.2021.

Керуючись ст.ст.241, 242, 243, 245, 246, 268, 287, 295, 297, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 27а, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Рибальченка Миколи Миколайовича від 27 вересня 2021 року ВП №66953454 про стягнення виконавчого збору.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2186,75 грн. (дві тисячі сто вісімдесят шість гривень 75 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.Я. Ксензюк