Справа № 380/11689/21
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 380/11689/21 пров. № А/857/19589/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Курильця А.Р.

суддів: Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Бізнес-Вектор" на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року про повернення позовної заяви у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Бізнес-Вектор" до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

суддя в 1-й інстанції Кухар Н.А.,

час ухвалення рішення 15.09.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 15.09.2021 року,

в с т а н о в и в:

ТзОВ "Агрофірма Бізнес-Вектор" звернулася в суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року в задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення відмовлено та позов повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове про направлення справи на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивач була ознайомлена, що строки звернення до суду позивачем пропущено з поважних причин, а відтак є підстави для їх поновлення.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких мотивів.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ТзОВ "Агрофірма Бізнес-Вектор" пропущено строк звернення до суду з позовом і підстави, наведені позивачем у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду є неповажними.

Проте, колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (ч. 4 ст. 122 КАС України).

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права у судовому порядку, є Податковий кодекс України.

Статтею 56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів.

Так, відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Пунктом 56.18 ст. 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Згідно із п. 102.1 ст. 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення - підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником датку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 102.2 ст. 102 ПК України визначені випадки, коли грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Таким чином, п. 56.18 ст. 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу.

У той же час, судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №640/20468/18 у постанові від 11.10.2019 року, відступила від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що положення п. 56.18 ст. 56 ПК України є спеціальними щодо приписів ст. 122 КАС України, згідно з яким, незалежно від використання платником податків права на адміністративне оскарження строк звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН становить 1095 днів, про що викладено у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №640/46/19, від 14.02.2019 у справі №813/4921/17, та сформулювала наступний правовий висновок.

Із прийняттям чинної редакції КАС України та відмінним правовим регулюванням, визначеним ч. 4 ст. 122 КАС України, інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абз. 3 п. 56.18 ст. 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивачем пропущено шестимісячний строк на звернення до суду.

Звертаючись про поновлення строку звернення до суду, позивач покликається на те, що у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОУЮ-19) на території України, вказана хвороба безпосередньо вдарила по працівниках саме ТзОВ «Агрофірма «Бізнес-Вектор», в результаті чого почались масові захворювання працівників, в тому числі і працівників бухгалтерії та керівництва.

Колегією суддів встановлено, що зокрема, представник ТзОВ «Агрофірма «Бізнес-Вектор» - адвокат Медвідь В.О. з 04.11.2020 року та по 16.11.2020 року перебував на стаціонарному лікуванні у Львівській обласній інфекційній лікарні, що підтверджується листком непрацездатності серія АДЦ№ 843243.

Крім цього, згідно довідки 6-ї міської поліклініки м. Львова від 17.11.2020 року, лікування адвоката Медвідь В.О. було продовжено на 10 днів.

Після спалаху захворюваності у працівників ТзОВ «Агрофірма «Бізнес-Вектор», керівництвом з метою збереження життя і здоров`я своїх працівників, було прийнято рішення про переведення усіх офісних працівників на дистанційну роботу без відвідування офісних приміщень.

Зокрема, 01.02.2021 року було прийнято наказ № 1-вн «Про запровадження дистанційної (надомної) роботи, відповідно до якого вбачається наступне:

«1) з 01.02.2021 року перейти на дистанційну роботу без відвідування офісних приміщень.

2) працівникам, які пов`язані з виробництвом і працюють в полі, виконувати роботу з дотриманням всіх суворих карантинних обмежень».

Зокрема, як вбачається із роздруківки з особистого кабінету пацієнта ОСОБА_1 , останній звертався до свого сімейного лікаря ОСОБА_2 за медичною допомогою в наступні періоди: 25.03.2021 року, 26.03.2021 року, 31.05.2021 року, 02.06.2021 року, 10.06.2021 року.

Лише 21.05.2021 року ТзОВ «Агрофірма «Бізнес-Вектор» наказом 2-вн «Про припинення дистанційної (надомної) роботи» було припинено з 24.05.2021 року дистанційну роботу Товариства та переведено працівників у звичайний режим роботи в офісі.

Колегія суддів зазначає, що увесь вказаний період часу представник Позивача - адвокат Медвідь В.О. не мав та не міг мати жодного фізичного доступу до усіх письмових доказів (фінансово -бухгалтерських документів), які були долучені до вказаної позовної заяви, оскільки такі зберігались в офісному приміщенні ТзОВ «Агрофірма «Бізнес - Вектор» до якого був відсутній будь - який доступ, а також потребували особисту присутність бухгалтера для отримання документів, які стосувались оскарження саме зазначених накладних.

Апеляційний суд наголошує, що право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Проте право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким як строки давності, обмеження доступу неповнолітніх і осіб, що страждають психічними розладами, тощо (рішення Європейського суду з прав людини у справі «З та інші проти Сполученого Королівства»).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Проте, як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Європейський Суд також вказав на те, що обмеження права на суд не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає причини пропуску строку поважними, оскільки позивач, враховуючи поширення в Україні коронавірусної хвороби Covid-19 не мав можливості подати позов у встановлені КАС України строки.

За таких обставин є неправильним та несправедливим покладення на позивача відповідальності і позбавлення його права на захист у спірних правовідносинах.

З огляду на викладене, з метою недопущення порушення права особи на доступ до правосуддя, визначених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, а також принципи справедливості, добросовісності і розумності, виходячи з фактичних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність захисту порушеного права позивача та поновлення строку звернення до суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права.

Відтак, оскаржувана підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308,315,320,321,325 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Бізнес-Вектор" задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року про повернення позовної заяви у справі № 380/11689/21 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 24 листопада 2021 року.