Справа № 640/18530/19
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

23 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 640/18530/19

адміністративне провадження № К/9901/40302/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В.

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий формат ТВ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріадна ТВ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВ Вибір», Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер ТВ» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВ Вибір", Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер ТВ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна ТВ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий формат ТВ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер ТВ" до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання дій протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТВ Вибір", Товариство з обмеженою відповідальністю "Лідер ТВ", Товариство з обмеженою відповідальністю "Аріадна ТВ", Товариство з обмеженою відповідальністю "Новий формат ТВ", Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер ТВ" звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, в якому просили визнати протиправними та скасувати рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення № № 1415, 1416, 1417, 1418, 1419 від 26 вересня 2019 року про відмову позивачам у продовженні строку дії ліцензій на мовлення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий формат ТВ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Аріадна ТВ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ», Товариство з обмеженою відповідальністю «ТВ Вибір», Товариство з обмеженою відповідальністю «Лідер ТВ» звернулись до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга подана безпосередньо до Верховного Суду 05 листопада 2021 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із прийняттям відповідачем рішень, якими позивачам відмовлено у продовженні строку дії ліцензій на мовлення.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Встановлено, що судом першої інстанції призначено та розглянуто справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності або справах, що розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

В касаційній скарзі описано фактичні обставини у справі, зазначено нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, а також зазначено посилання на пункт 3 частини четвертої та підпункти «а», «в», «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказані підстави обґрунтовано відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: висновку Верховного Суду, яким би було надано оцінку підставам відмови у продовженні строку дії ліцензії на мовлення, зокрема, частині сьомій статті 33 Закону України «Про телебачення та радіомовлення».

Також в касаційній скарзі зазначено, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить суспільний інтерес та має виняткове значення для учасників справи, суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Так, як убачається з оскаржуваних судових рішень, рішеннями відповідача від 21 серпня 2014 року № 747, № 749, № 750, № 751, № 752 у зв`язку з порушенням позивачами ч. 7 ст. 27, ч. 8 ст. 28, п. е) ч. 1 ст. 59, п. 5 ст. 6, ч. 4 ст. 35, ст. 46 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» застосовано санкцію у вигляді попередження, що в подальшому оскаржені позивачами в судовому порядку та визнано судом правомірними.

В подальшому вказане призвело до застосування найсуворішої санкції у вигляді прийняття рішень від 03 вересня 2015 року № 1380, № 1382, № 1384, № 1386, № 1388 про анулювання ліцензій на мовлення. Вказані рішення є чинними, в судовому порядку не скасовані. В добровільному порядку позивачі не привели свою діяльність у відповідність до вимог законодавства.

Позивачами до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення подано заяви щодо переоформлення ліцензії на мовлення, у зв`язку зі зміною програмної концепції мовлення.

За результатами розгляду вказаних заяв 26 листопада 2015 року Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення прийнято рішення № 1905, № 1906, № 1907, № 1908, № 1909, якими позивачам відмовлено у переоформленні ліцензій на мовлення в частині зміни програмної концепції мовлення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року та постановою Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 826/1471/16 за позовом ТОВ "Новий формат ТВ", ТОВ "Аріадна ТВ", ТОВ "Партнер ТВ", ТОВ "ТВ Вибір", ТОВ "Лідер ТВ" до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання протиправними та скасування рішень від 26.11.2015 № 1905, № 1906, № 1907, № 1908, № 1909, у задоволенні позову відмовлено.

Отже, судовими рішеннями, які набрали законної сили було встановлено правомірність прийнятих рішень, якими позивачам було відмовлено у переоформлені ліцензій в частині зміни програмної концепції мовлення відповідно до пункту «б» частини сьомої статті 33 статті 33 Закону України «Про телебачення та радіомовлення», відповідно до якого Національна рада може прийняти рішення про відмову у продовженні строку дії ліцензії на мовлення лише за умови, якщо протягом дії ліцензії ліцензіат порушував умови ліцензії та вимоги чинного законодавства. Ці порушення повинні бути підтверджені рішеннями та санкціями Національної ради, не скасованими у визначеному законодавством порядку, або відповідними судовими рішеннями.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наведені в касаційній скарзі аргументи не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки не містять питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Необґрунтованим є посилання на те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки вони носять загальний характер, який притаманний кожній аналогічній справі.

Вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Скаржниками не наведено обґрунтованих доводів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Твердження про те, що справа має виняткове значення, не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги якимись особливими ознаками, завдяки чому їх можна було б виокремити в окрему групу, та не свідчать про наявність заінтересованості суспільства в результатах розгляду саме цієї справи, а має суб`єктивний характер.

В касаційній скарзі фактично зазначено про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надання переваги одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на вищевикладене, скаржниками не наведено аргументів, які б свідчили про допущення судами попередніх інстанції норм процесуального права в частині розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої цієї статті у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки оскаржувані судові рішення прийнято за результатами розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини відсутні і обґрунтування щодо їх наявності не наведено, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий формат ТВ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріадна ТВ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВ Вибір», Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер ТВ» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВ Вибір", Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер ТВ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна ТВ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий формат ТВ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер ТВ" до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання дій протиправним та скасування рішення.

2. Надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «Новий формат ТВ», Товариству з обмеженою відповідальністю «Аріадна ТВ», Товариству з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ», Товариству з обмеженою відповідальністю «ТВ Вибір», Товариству з обмеженою відповідальністю «Лідер ТВ» копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя І.В. Желєзний