Справа № 824/895/19-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
23 листопада 2021 р. м. Чернівці Cправа № 824/895/19-а
Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового рішення по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Доміно-БМ" до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, про визнання протиправними та скасування рішень,-
19.10.2021 року рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Доміно-БМ" до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області, задоволено повністю.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Доміно-БМ" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області судовий збір в сумі - 6021,22 грн.
04.11.2021 року представник позивача Зайцева О.О. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить:
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
1. Представник позивача в обґрунтування заяви зазначив, що рішенням суду задоволено позовні вимоги позивача та стягнуто на його користь сплачений судовий збір. Однак, в ході розгляду справи не було вирішено питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу та на проведення судово - економічної експертизи.
Відтак, представник позивача вважає, що оскільки рішенням суду позові вимоги позивача задоволені повністю, а тому понесенні судові витрати слід стягнути на користь позивача, при цьому посилався на вимоги КАС України.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.
1. 04.11.2021 року ухвалою суду призначено до розгляду заяву про ухвалення додаткового судового рішення на 14:00 год 16.11.2011 року.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
1. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити їх з підстав наведених у заяві, подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
2. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо заявлених вимог, подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
СУДОМ ВСТАНОВЛЕННІ НАСТУПНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВІДПОВІДНІ ЇМ ПРАВОВІДНОСИНИ.
1. 19.10.2021 року рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Доміно-БМ" до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області задоволено повністю.
Вказаним рішенням, з-поміж іншого, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області на користь позивача судовий збір в сумі 6021,22 грн.
Питання щодо розподілу витрат на правову допомогу та витрат на проведення судово-економічної експертизи судом не вирішено.
2. Ухвалою суду від 31.10.2020 року в справі призначено судово - економічну експертизу, витрати по проведенню експертизи покладено на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Доміно-БМ".
4. До заяви на підтвердження зазначених витрат адвокатом додано:
- договір про надання правової допомоги № 290719 від 09.07.2019 року та додатковий договір від 09.07.2021 року, яким продовжено термін дії договору № 290719 до 10.07.2022 року;
Дослідивши зазначені вище докази, судом встановлено, що згідно умов договору про надання правової допомоги № 290719 від 09.07.2019 року та додаткового договору від 09.07.2021 року, яким продовжено термін дії договору № 290719 до 10.07.2022 року, Адвокатським об`єднанням "Західна Правозахисна Група" взято на себе зобов`язання надавати правову допомогу Товариству з обмеженою відповідальністю "Доміно-БМ".
Відповідно до акту № 1, про прийняття - передачу наданих послуг від 22.10.2021 року (вартість 1 години послуг становить - 4500,00 грн) виконані такі роботи:
- складання та подання до Чернівецького окружного адміністративного суду адміністративного позову - 1 год. 40 хв. - 7500,00 грн;
- складання та подання до Чернівецького окружного адміністративного суду відповіді на відзив - 40 хв. - 3000,00 грн;
- складання та подання клопотань (про проведення експертизи, про виклик свідків, про долучення доказів) по справі 824/895/19-а - 40 хв. - 3000,00 грн.
ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.
1. Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з приписами частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За змістом частин 1 та 3 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (частина 5 статті 143 КАС України).
Відповідно до вимог статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
2. Аналізуючи наведене вище в контексті встановлених обставин у справі, з огляду на задоволені судом вимоги позивача, понесені ним витрати на правову допомогу, подання ним заяви, у встановлений ст.139 КАС України строк, суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу таких витрат.
3. Перевіривши доводи заяви представника позивача про стягнення судових витрат на правову допомогу та заперечення представника відповідача, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно частин 1, 2 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною 3 статті 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
Положення статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Відповідно до частин 1, 7 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно частини 9 статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 10.12.2019 у справі № 10.12.2019.
Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання - передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.
Перевіривши докази, надані на підтвердження витрат на правову допомогу, зокрема, на предмет реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також відповідності критерію розумності їхнього розміру, суд зазначає, що такі витрати є частково необґрунтованими.
Крім того, враховуючи правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, при визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд бере до уваги дійсність, необхідність та розумність юридичних послуг, вартість яких заявлено позивачем до відшкодування, виходячи з конкретних обставин справи, а також докази, надані позивачем на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд вважає, що зазначена сума не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.
4. Надаючи оцінку доводам представника позивача в частині відшкодування витрат на проведення судово - економічної, суд зазначає наступне.
Частиною 4 статті 137 КАС України передбачено, що у випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил розподілу судових витрат, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 5 статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
У відповідності до статті 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.
Як зазначалось вище, ухвалою суду від 31.10.2019 року за клопотанням представника позивача призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Чернівецькому відділенні Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 259/19-29 від 31.12.2020.
При цьому, суд зазначає, що склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.
Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення статті 137 КАС України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Учасниками справи є, зокрема, сторони, треті особи (частина перша статті 42 КАС України). Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (частина перша статті 46 КАС України).
Таким чином, КАС України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.
Суд вважає за необхідне також зазначити і те, що призначення і проведення вказаної вище експертизи в ході розгляду справи зумовлено змістом спірних правовідносин, які свідчать про те, що експерту надавались для дослідження фінансово - бухгалтерські документи, які в ході перевірки фіскальним органом не витребовувались, а відтак і не давалась їм оцінка. Іншими словами, обов`язковість призначення судом експертизи зумовлено відсутністю будь-яких числових (фінансових) розрахунків в частині спірних сум, які власне і визначені податковим органом у спірних ППР.
Оскільки, в межах спірних правовідносин замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося на підставі ухвали суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на проведення експертизи.
Керуючись статтями 241 - 246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
1. Заяву адвоката Зайцевої Олени Олександрівни, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення (складання).
Суддя О.В. Боднарюк