Справа № 240/20991/21
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112010201
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Шимоновича Р.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, у якому просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу (повного), стаж роботи з 03.02.1998 по 01.12.2003 (5 років, 10 місяців) на посаді прокурора;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу (повного) стаж роботи з 03.02.1998 року по 01.12.2003 (5 років, 10 місяців) на посаді прокурора відділу загального нагляду, прокурора відділу нагляду за додержанням законів щодо прав і свобод та захисту інтересів держави, прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури області, старшого прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах, заступника начальника відділу представництва інтересів громадян держави в судах прокуратури Житомирської області;
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у здійсненні перерахунку, призначеного ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці з 50% до 54%;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з дня призначення перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та нарахувати і виплатити різницю з урахуванням фактично сплаченої суми за цей період часу суми щомісячного довічного грошового утримання.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відмова відповідача здійснити перерахунок розміру, призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та відмова зарахувати до стажу період роботи в органах прокуратури, є протиправною та такою, що не відповідає законодавству, яке регулює спірні правовідносини.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву в якому, викладені заперечення щодо задоволення позовних вимог. Зокрема, зазначено, що з матеріалів пенсійної справи слідує, що загальний страховий стаж роботи позивача складає 38 років і місяць 16 днів, в тому числі стаж на посаді судді 16 років 3 місяці, а тому, оскільки понад необхідних 20 років позивач немає, відсоток суддівської винагороди становить 50%.
Дослідивши матеріали справи та наявні письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 було призначено Указом Президента України від 11 листопада 2003 року №1286/2003 на посаді судді Господарського суду Житомирського області, а Постановою Верховної Ради України від 5 лютого 2009 року №926-VS обрано суддею безстроково.
27.02.2020 рішенням Вищої ради правосуддя №621/0/15-20 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду Житомирської області у відставку" ОСОБА_1 було звільнено з посади судді господарського суду Житомирської області у відставку.
05.03.2020 року наказом голови Господарського суду Житомирської області №36-к ОСОБА_1 було відраховано зі штату Господарського суду Житомирської області на підставі пункту 4 частини 6 статті 126 Конституції України 06.03.2020 року.
З 12.11.2012 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області по 2 групі інвалідності за загальним захворюванням, а з 27.02.2020 року у зв`язку з відставкою та отримує довічне грошове утримання як суддя у відставці, відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016 року у розмірі 50 % від заробітної плати судді (суддівської винагороди) при стажі роботи на посаді судді понад 20 років.
28.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про здійснення перерахунку розміру призначеного довічного грошового утримання судді.
Не погодившись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до частин першої та другої статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Так, організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів визначає Закон України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року №1402-VIII, який забезпечує право кожного на справедливий суд (надалі Закон № 1402-VIII).
Статтею 142 Закону № 1402-VIII регламентовані питання отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIIІ (далі - Закон №1402).
Відповідно до пункту 25 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
За правилами частини першої статті 116 Закону №1402-VIІІ, в редакції діючій на час подання позивачем заяви про відставку, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Згідно з вимогами ст.137 Закону №1402-УІІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Водночас, відповідно до пункту 34 Перехідних положень Закону №1402-VIІІ, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Станом, на день призначення позивача на посаду судді зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить 16 років 3 місяці (при достатніх 10), до стажу роботи, який дає судді право на відставку, враховується також робота на прокурорських посадах.
Отже, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання належить враховувати, крім роботи на посаді судді, роботу на прокурорських посадах.
Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до роз`яснення поняття "прокурор", яке міститься в ст. 56 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII (в редакції, чинній на час роботи позивача в органах прокуратури) під поняттям "прокурор" слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.
Отже, в аспекті спірних правовідносин, суд звертає увагу, що за змістом ст. 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді, крім роботи на посадах суддів України, зараховується час роботи саме на посадах прокурорів і слідчих.
Судом встановлено, що згідно довідки, виданої Господарським судом Житомирської області від 01.09.2021 року, стаж ОСОБА_1 станом на 06.03.2020 року становить 22 роки 01 місяць 04 дні, з них:
- 5 років 10 місяців - на посаді прокурора відділу загального нагляду, прокурора відділу нагляду за додержанням законів щодо прав і свобод та захисту інтересів держави, прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури області, старшого прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури Житомирської області ( 03.02.1998 - 01.12.2003);
- 11 років 4 місяці - на посаді судді Господарського суду Житомирської області ( 02.12.2003 - 16.04.2016);
- 4 роки 10 місяців - на посаді заступника голови Господарського суду Житомирської області (17.04.2015 - 06.03.2020).
Також робота на вказаних посадах підтверджується наявною у матеріалах справи копією трудовою книжки ОСОБА_1 ..
Згідно і ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (в редакції чинній на момент призначення позивача на посаду судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить більше ніж 10 років до стажу роботи, який дає судді право на відставку, враховується також стаж роботи на посаді прокурора відділу загального нагляду, прокурора відділу нагляду за додержанням законів щодо прав і свобод та захисту інтересів держави, прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури області, старшого прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури Житомирської області (03.02.1998 - 01.12.2003).
Тобто, відповідач при обчисленні довічного грошового утримання судді у відставці повинен був враховувати до стажу позивача вищевказані періоди його роботи в органах прокуратури.
Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 05.01.2020 року у справі №683/600/17, від 13.05.2020 року у справі №242/1890/17.
Враховуючи викладене, суд вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неврахування при обчисленні довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 періоди роботи в органах прокуратури з 03.02.1998 року по 01.12.2003 року є неправомірними.
Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд враховує, що стаж позивача для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розумінні Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII складає повних 22 роки 01 місяць 04 дні.
Отже, при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 54%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 2 х 2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо визначення відсоткового розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 50% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді є неправомірними.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
У Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів зазначено, що в цілому важливо (особливо для нових демократичних країни) передбачити спеціальні правові положення, що захищають грошову винагороду суддів від скорочення, а також забезпечити положення, що гарантують збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя (пункт 62).
Відповідно до пункту першого Основних принципів незалежності судових органів (схвалено резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 та 13.12.1985) "незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни; усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її".
Згідно з частиною 2 статті 1 Загальної (Універсальної) хартії судді незалежність судді є важливою умовою для неупередженого судочинства, що відповідає вимогам закону. Незалежність є неподільною. Будь-які інституції чи органи влади як на національному, так і на міжнародному рівні повинні поважати, захищати та охороняти цю незалежність.
Отже, забезпечення державою належної оплати праці судді є запорукою дотримання гарантій права особи на розгляд справи незалежним і безстороннім судом та збереження справедливого балансу між потребами державного інтересу та необхідністю захистити права особи.
Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення, зокрема суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого повністю залежить від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Важливою є і послідовність дій законодавця, особливо з огляду на сферу суспільних відносин, у якій може проявлятись непослідовність.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).
Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій, а тому, суд, всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Враховуючи відсутність судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період роботи на посаді прокурора з 03.02.1998 року по 01.12.2003 року, що становить 5 років 10 місяців.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період роботи на посаді прокурора відділу загального нагляду, прокурора відділу нагляду за додержанням законів щодо прав і свобод та захисту інтересів держави, прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури області, старшого прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах, заступника начальника відділу представництва інтересів громадян держави в судах прокуратури Житомирської області з 03.02.1998 року по 01.12.2003 року, що становить 5 років 10 місяців.
Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у здійсненні перерахунку, призначеного ОСОБА_1 , щомісячного грошового утримання судді у відставці з 50% до 54%.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54% суддівської винагороди, з урахуванням фактично проведених виплат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 листопада 2021 року.

Суддя Р.М.Шимонович