Справа № 331/3731/21(2-а/331/58/2021)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 331/3731/21(2-а/331/58/2021)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.07.2021 року (суддя Солодовніков Р.С., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 29.07.2021 року) в справі №331/3731/21(2-а/331/58/2021) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

09.07.2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову № 1385 від 06.07.2021 року про притягнення до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 420,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.07.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом вказувалось, що спеціалістом відділу нагляду за дотриманням санітарного законодавства складено протокол про порушення адміністратором магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » санітарних правил, встановлено відсутність записів про проведення температурного скринінгу персоналу, у магазині відсутні дезінфікуючі засоби. За наслідками розгляду матеріалів справи про зазначене адміністративне правопорушення 06.07.2021 року Головним управлінням Держпродспоживслужби і Запорізькій області було винесено постанову №1385 про накладення штрафу в сумі 102 грн. на ОСОБА_1 . Відповідно до п.1 Тимчасових рекомендацій щодо організації цротиецідемічннл заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами ні період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19) затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України № 17 від 09.05.2020 року, перед початком зміни проводиться температурний скринінг усім працівникам, як правило, за це відповідає адміністратор магазину, як уповноважена особа власника. Апелянт вказував, що постанова про адміністративне правопорушення складена без порушень, чітко описано правопорушення, яке було скоєне позивачем. Головне управління не погоджується зі стягненням з своїх бюджетних асигнувань витрат на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн. Апелянт вказував, що сума витрат на правничу допомогу визначена позивачем та судом є завищеною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на правничу допомогу, заявлений позивачем не є співмірним предмету розгляду справи та не відповідає дійсності наданих адвокатом послуг.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що справа про адміністративне правопорушення стосовно позивача розглянута не повно, без додержання вимог статей 276, 278, 280 КУпАП. Суд першої інстанції вказував, що при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, посадовою особою не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд першої інстанції зазначав, що за спірною постановою відповідачем встановлено порушення ст.30 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» і постанови Головного державного санітарного лікаря України від 09 травня 2020 року № 17, якою затверджені Рекомендації. Рекомендації вказують на необхідність проведення перед початком зміни температурного скринінгу усім працівникам і на необхідність усунення від роботи працівників із підвищеною температурою або наявності ознак респіраторних захворювань, однак не встановлює імперативних приписів щодо складання записів на підтвердження проведення заміру температури працівників і ведення їх обліку. Разом з тим, за пунктом 8 Рекомендацій забезпечення вологого прибирання виробничих приміщень та поверхонь, місць контакту рук працівників і відвідувачів (ручки дверей, місця сидіння, раковини, столи тощо з використанням миючих та дезінфекційних (в кінці зміни) засобів не рідше ніж кожні 2 години, перед відкриттям та після закінчення робочого дня/зміни є обов`язком суб`єкту господарювання, не працівника чи адміністратора закладу. Позивач є адміністратором магазину, відомості про те, що вона є суб`єктом господарювання або останнім на неї покладені обов`язки щодо дотримання санітарних норм, матеріали справи не містять. Судом першої інстанції вказано, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). Суд першої інстанції вказував, що компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у випадку доведення здійснення витрат пов`язаних з розглядом саме цієї справи та враховуючи принцип співмірності здійснених витрат. Загальна сума заявлених позивачем до відшкодування судових витрат на правничу допомогу складає 1500,00 грн. Враховуючи складність справи, надані докази щодо надання адвокатом позивачу правової допомоги у формі підготовки та подання позову, прийнятним є стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 1500,00 грн.

Матеріалами справи встановлено, що 15.06.2021 року під час відвідування магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 27, головним спеціалістом відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Запорізького міського управління Острогляд К.О. було складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 15.06.2021 року о 10 год. 00 хв. в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_2 » АДРЕСА_1 , встановлено відсутність підтверджуючих записів про проведення температурного скринінгу персоналу та для прибирання виробничих приміщень місць контакту рук працівників і відвідувачів не використовуються дезінфікуючі засоби, що є порушенням ст. 30 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» та постанови Головного державного санітарного лікаря України №17 від 09.05.2020 року. В протоколі вчинено помітку, про незгоду ОСОБА_1 , проте підписала його.

На підставі протоколу, 06.07.2021 року начальником Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №1385, якою до ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію у розмірі 102,00 грн., та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 42 КУпАП.

Позивач не долучив до матеріалів справи записи, підтвердження проведення температурного скринінгу персоналу та докази наявності дезінфікуючих засобів в магазині «Ярморок» за адресою м.Запоріжжя вул.Рубана, 27, на день перевірки 15.06.2021 року.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 30 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» Кабінет Міністрів України відповідно до закону встановлює карантинно-обмежувальні заходи на території виникнення і поширення інфекційних хвороб та уражень людей. У разі виникнення чи загрози виникнення або поширення особливо небезпечних і небезпечних інфекційних хвороб, масових неінфекційних захворювань (отруєнь), радіаційних уражень населення органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування за поданням відповідних головних державних санітарних лікарів у межах своїх повноважень можуть запроваджувати у встановленому законом порядку на відповідних територіях чи об`єктах особливі умови та режими праці, навчання, пересування і перевезення, спрямовані на запобігання та ліквідацію цих захворювань та уражень. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов`язані забезпечувати своєчасне проведення масових профілактичних щеплень, дезінфекційних, дезінсекційних, дератизаційних, інших необхідних санітарних і протиепідемічних заходів. У разі загрози виникнення або поширення особливо небезпечних і небезпечних інфекційних хвороб, масових неінфекційних захворювань (отруєнь) або радіаційних уражень відповідними головними державними санітарними лікарями на окремих територіях можуть запроваджуватися позачергові профілактичні щеплення, інші санітарні заходи відповідно до закону.

Таким чином, передбачено проведення санітарних заходів у випадку поширення особливо небезпечних і небезпечних інфекційних хвороб.

11.03.2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на підставі якої з 12 березня 2020 року запровадив на території України карантин, заборонивши: проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», запроваджено адаптивний карантин на території України.

На час проведення перевірки дотримання у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » санітарних та епідеміологічних норм, на території України був запроваджений загальнонаціональний карантин, державою запроваджено заходи, направлені на боротьбу з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Держава вживає заходи по уникненню розповсюдженню хвороби та забезпечення здоров`я людей. Тобто від суб`єктів господарювання, відповідальних працівників сфер економіки, які працюють в умовах карантину, вимагається дотримання епідеміологічних правил.

Заходи направлені на запобігання поширення гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» вказують на дотримання прав осіб на життя та здоров`я, у балансі між правами осіб та відповідальністю працівника.

Постановою Головного державного санітарного лікаря України №17 від 09.05.2020 року затверджено Тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Згідно пунктів 1, 5, 7, 8 Рекомендацій, перед початком зміни проводиться температурний скринінг усім працівникам. Працівники, в яких при проведенні температурного скринінгу виявлено температуру тіла понад 37,2° C або ознаки респіраторних захворювань, не допускаються до виконання обов`язків. При проведенні вимірювання температури тіла контактним методом забезпечується обов`язкова дезінфекція виробу, яким здійснюється термометрія, після кожного його використання згідно з інструкцією виробника дезінфекційного засобу. Адміністрація/персонал самостійно забезпечує та контролює виконання умов з недопущення черг. Біля місць потенційного скупчення людей повинно бути нанесено відповідне тимчасове маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менше 1,5 м. Працівники закладів торгівлі, в тому числі, які видають замовлення та здійснюють розрахунок, повинні бути одягнені в медичну маску або респіратор та одноразові рукавички (ЗІЗ). Суб`єкт господарської діяльності повинен забезпечити: постійну наявність рідкого мила, антисептиків та паперових рушників в санвузлах (за їх наявності). Використання багаторазових рушників заборонено; інформування клієнтів щодо встановлених обмежень та умов обслуговування в закладі та на офіційних сторінках в мережі Інтернет та соціальних мережах; вологе прибирання виробничих приміщень та поверхонь, місць контакту рук працівників і відвідувачів (ручки дверей, місця сидіння, раковини, столи тощо з використанням миючих та дезінфекційних (в кінці зміни) засобів не рідше ніж кожні 2 години, перед відкриттям та після закінчення робочого дня/зміни; централізований збір використаних ЗІЗ, паперових серветок в окремі контейнери (урни) з кришками та одноразовими поліетиленовими пакетами з подальшою утилізацією; обмеження масових зборів працівників в закритих приміщеннях; тимчасове відсторонення від роботи осіб з групи ризику (особи, які досягли 60-річного віку, особи, які мають хронічні захворювання, що пригнічують імунітет та хронічні захворювання легень).

Тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) передбачають їх дотримання суб`єктами господарювання, адміністрацією та працівниками закладів.

Згідно ст. 42 КУпАП порушення санітарних норм - тягне за собою накладення штрафу на громадян від одного до дванадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від шести до двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Встановлено порушення з боку ОСОБА_1 , як адміністратора магазину, яка не заперечує не здійснення температурного скринінгу працівників та відсутність прибирання виробничих приміщень, місць контакту рук працівників і відвідувачів з використанням дезінфікуючих засобів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які спростовують висновки протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , в якому зазначено, що в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адесою АДРЕСА_1 , встановлено відсутність підтверджуючих записів про проведення температурного скринінгу персоналу та для прибирання виробничих приміщень місць контакту рук працівників і відвідувачів не використовуються дезінфікуючі засоби, що є порушенням ст. 30 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

Однією з позовних вимог ОСОБА_1 заявлено стягнення понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5700,00 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно частин 1 3 ст. 132, частин 1 5 ст. 134 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Нормами КАС України визначено, що витратами на професійну правничу допомогу є витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, витрати понесені стороною як оплата на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, оплата за підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, оплата вартості послуг помічника адвоката, сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Нормами КАС України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Гонорар адвоката має бути розумним з урахуванням витраченого адвокатом часу. Витрати мають бути обґрунтованими, документи, що підтверджують витрати, мають бути складені належним чином.

Згідно висновку Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії», відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. «Суд висловлює сумнів щодо існування об`єктивної необхідності здійснення деяких витрат, зазначених у цих рахунках-фактурах». Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Данілов проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат здійснених позивачем у разі відмови у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 286 ст. 315, ст. 317, ст.ст. 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.07.2021 року в справі №331/3731/21(2-а/331/58/2021) скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Здійснити новий розподіл судових витрат. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, повернення судових витрат не здійснюється.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова