Справа № 1340/5060/18
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 1340/5060/18 пров. № А/857/19701/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Носа С.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року з питань роз`яснення судового рішення у справі № 1340/5060/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання до вчинення дій,-

суддя в 1-й інстанції Крутько О.В., час ухвалення рішення 03.09.2021 року, місце ухвалення рішення м. Львів, дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебував позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання до вчинення дій.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 у справі №1340/5060/18 позов задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 10 жовтня 2018 року №19861/03.29-16 в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 28.08.2018 року. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016, ) за рахунок бюджетних асигнувань 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Рішення набрало законної сили 27.05.2021.

28.07.2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшла заява за вх.№34470 про роз`яснення судового рішення. Зокрема, просить роз`яснити рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 у справі №1340/5060/18 щодо можливості призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 28.08.2018 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року з питань роз`яснення судового рішення у справі № 1340/5060/18 у задоволенні заяви відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що з 28 серпня 2018 року ОСОБА_1 поновлено на посаді капітана внутрішньої служби і лише з 31 липня 2020 року його звільнено зі служби через хворобу. Зазначене унеможливлює виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 у справі №1340/5060/18. Просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року з питань роз`яснення судового рішення у справі № 1340/5060/18 та задовольнити заяву про роз`яснення судового рішення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2016 року є чітким і зрозумілим, в тому числі його резолютивна частина, жодних суперечливих або невизначених положень, які були б незрозумілими та викликали труднощі під час його виконання, рішення суду не містить.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що в листопаді 2018 року ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення від 10 жовтня 2018 року № 19861/03.29-16 про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання призначити пенсію за вислугою років з 28 серпня 2018 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року позов задоволено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2019 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року у справі № 1340/5060/18 скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 27 травня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2019 року скасовано, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року у справі № 1340/5060/18 залишено в силі.

28.07.2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява за вх.№34470 про роз`яснення судового рішення. Зокрема, просить роз`яснити рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 у справі №1340/5060/18 щодо можливості призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 28.08.2018 року.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання, тобто, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а із змісту закону видно, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Вказана стаття КАС України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Виходячи із системного тлумачення наведеної норми, роз`яснено може бути судове рішення, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини.

Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні його змісту. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України, такі терміни чітко спів відповідають з поняттями, які вони позначають, текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Крім того, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішення, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

З огляду на наведені у заяві мотиви, колегія суддів вважає, що заявник фактично просить не роз`яснити рішення суду, а роз`яснити порядок та спосіб її виконання, що не є предметом розгляду в порядку статті 254 КАС України.

Дослідивши текст судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що зміст цього рішення викладений чітко та зрозуміло, не допускає неоднозначного тлумачення всього тексту рішення чи окремої його частини, у зв`язку з чим відсутні підстави для його роз`яснення.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року з питань роз`яснення судового рішення у справі № 1340/5060/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Н. М. Судова-Хомюк
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 24.11.2021 року