Справа № 380/11019/21
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у переводі з пенсії за віком згідно Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" та зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 10.06.2021 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про переведення його з пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу". Проте, відповідач відмовив позивачу у переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки у позивача відсутній необхідний стаж державного службовця. Вказує, що особа, яка працює на посадах в органах державної податкової служби є державною службовою особою щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання згідно із статтею 15 Закону України «Про державну податкову службу в Україні». Таким чином, посадові особи органів державної податкової служби, які мають спеціальне звання, Законом № 3723 та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців. Підпунктом 17 пункту 3 статті 3 Закону № 889 визначено, що дія цього Закону не поширюється на осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання. Законом № 889 визначено, що при прийнятті на державну службу державному службовцю присвоюється ранг в межах відповідної категорії. При визначенні права особи на призначення пенсії за Законом № 889 слід керуватись записами у трудовій книжці та аналізувати відповідність займаної особою посади, посадам визначеним статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України. Отже, в період роботи в органах державної податкової служби позивач обіймав посади, за якими присвоювались спеціальні звання, а не ранги державного службовця. Відтак, просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889 призначаються особам: які досягли пенсійного віку, а саме 62 років; не призначали пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723;?на день набрання чинності Законом України "Про державну службу" 10.12.2015 № 889, а саме, на 01.05.2016 займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу па посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16.і2.1993 № 3723 та актами Кабінету Міністрів України; на день набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889 мають стаж не метше як 20 років на посадах, віднесених до категорії посад державної служби визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу"' від 16.12.1993 № 3723 та актами Кабінету Міністрів України. Відповідно до даних трудової книжки позивачем 17.05.1994 прийнято присягу державного службовця. Інформація про встановлення рангу державного службовця відсутня. 03.01.1995 позивачу присвоєно спеціальне звання "Інспектор податкової служби II рангу". Враховуючи зазначене, до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, зараховується період роботи з 06.09.1993 (з дня зарахування на роботу) по 02.01.1995 (по день присвоєння спеціального звання), що становить 1 рік 3 місяці 26 днів. Оскільки у позивача на день набрання чинності Закону № 889 відсутній необхідний 20-річний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців, право на обчислення пенсії відповідно до Закону України № 3723 відсутнє. Відтак, просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

Позивач з 11.11.2016 отримує пенсію за віком згідно норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

10.06.2021 позивач звернувся із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком державного службовця у відповідності до ст. 37 Закону України "Про державну службу" в редакції від 16.12.1993 № 3723 XII.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.06.2021 № 17 «Про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі заяви від 10.06.2021 позивачу відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Вказане рішення мотиваване тим, що основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Згідно записів трудової книжки 17.05.1994 ОСОБА_2 прийняв присягу державиогої службовця. Інформація про встановлення рангу державного службовця відсутня. 03.01.1995 заявнику присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби II рангу». Враховуючи зазначене, до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорії посад державних: службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті Закону № 3723-ХІІ, зараховується: період роботи: з 06.09.1993 (з дня зарахування на роботу) по 02.01.1995 (по день присвоєння спеціального звання), що складає 1 рік 3 місяці 26 днів. Оскільки у ОСОБА_1 на день набрання чинності Закону № 889-VIII відсутій необхідний 20-річний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, право на обчислення пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ відсутнє.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону України № 889-VIII "Про державну службу" пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу".

Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Законом України "Про державну службу" № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" за № 3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону України "Про державну службу" за № 3723 передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" за № 3723 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723 і Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.04.2018 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.

Судом встановлено, що 10.06.2021 позивач звернувся із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком державного службовця у відповідності до ст. 37 Закону України "Про державну службу" в редакції від 16.12.1993 № 3723 XII.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак станом на момент звернення позивач мав необхідний вік (більше 62 роки) передбачений ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу".

Щодо страхового стажу, суд зазначає, що згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Таким чином, у позивача також наявний страховий стаж передбачений ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", оскільки страховий стаж у позивача на момент звернення становив більше 28 років, що не заперечується відповідачем, оскільки єдиною підставою, для відмови у переведенні позивача на песію відповідно до Закону України «Про державну службу» визначено: відсутність необхідного стажу державної служби.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.06.2021 № 17 вказано, що згідно записів трудової книжки 17.05.1994 ОСОБА_2 прийняв присягу державного службовця. Інформація про встановлення рангу державного службовця відсутня. 03.01.1995 заявнику присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби II рангу». Враховуючи зазначене, до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті Закону № 3723-ХІІ, зараховується період роботи: з 06.09.1993 (з дня зарахування на роботу) по 02.01.1995 (по день присвоєння спеціального звання), що складає 1 рік 3 місяці 26 днів. Оскільки у ОСОБА_1 на день набрання чинності Закону № 889-VIII відсутій необхідний 20-річний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, право на обчислення пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ відсутнє.

Відтак, щодо зарахування стажу державної служби суд зазначає наступне.

Згідно записів трудової книжки позивача та довідки ГУ ДПС у Львівській області від 10.06.2021, стаж служби на посадах в органі податкової служби - 28 років.

Верховний Суд України сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 року (справа № 21-275а13) зазначив, що аналіз положень статті 37 Закону № 3723-XII, Закону № 509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Посилання на розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року № 503-р «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців» як на підставу для відмови у зарахуванні до стажу державної служби періоду служби у податкових органах посадових осіб, які мають спеціальне звання, не заслуговують на увагу, оскільки зазначений акт виданий для врегулювання правового статусу працівників цих органів, що не мають спеціальних звань, та не змінює правового статусу посадових осіб податкових органів, які такі звання мають.

Зважаючи на те, що цей висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, сформульований за результатами розгляду справи, фактичні обставини в якій є подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, спір також стосується зарахування до стажу державної служби періоду служби у податкових органах посадових осіб, які мають спеціальне звання, то враховуючи Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ

Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 03 липня 2018 року (справа № 586/965/16-а), від 13 грудня 2018 року (справа № 539/1855/17).

На підставі наведеного, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.06.2021 № 17 «Про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі заяви від 10.06.2021» є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 року (заява №38722/02).

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст.55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 14.09.2016 № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, враховуючи його звернення саме до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області, суд вважає за можливе зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 10.06.2021 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби .

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.06.2021 № 17 «Про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі заяви від 10.06.2021» .

3. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 10.06.2021 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби .

Судовий збір стягненню не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 24.11.2021.

Суддя Костецький Н.В.