Справа № 428/9938/21
Суддя: Юзефович І. О.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/9938/21
Провадження №2-а/428/193/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

судді Юзефовича І.О.

при секретарі Підгорній Я.Е.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Сєвєродонецьку Луганської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Іващенка Романа Вікторовича про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 813341 від 05.10.2021 та закриття справи про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Іващенка Р.В. про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 813341 від 05.10.2021 та закриття справи про адміністративне правопорушення, мотивуючи вимоги тим, що 05.10.2021 відповідачем було винесено постанову серії ДП18 № 813341 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 гривень. Відповідно до вказаної постанови, позивач 05.10.2021 року о 15-37 год. здійснив перехід проїзної частини у невстановленому місці, а саме поза пішохідним переходом, чим порушив вимоги п. 4.7 ПДР. Позивач, вважає, що відповідач в порушення положень КУпАП передчасно дійшов до висновку про винуватість позивача. Вказану постанову було складено з порушенням законодавства України, зазначені в ній данні не відповідають фактичним обставинам, а сама постанова підлягає скасуванню. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом до суду та просить суд визнати протиправними дії відповідача про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП; визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 813341 від 05.10.2021 року, у вигляді штрафу в сумі 255грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

26.10.2021р. судом постановлено ухвалу про розгляд зазначеної адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача надав до суду відеоматеріали правопорушення та відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2021р.о 15-37год. поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Іващенком Р.В. в м. Сєвєродонецьк Луганської області по пр. Центральний, буд. 50, було винесено постанову серії ДП 18 № 813341 у справі про адміністративне правопорушення, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 255грн. Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що пішохід Ковальов С.М. здійснив перехід проїзної частини у невстановленому місці, а саме поза пішохідним переходом, чим порушив п.п. 4.7 ПДР України. В графі 8 «До постанови додаються» зазначено відео з боді-камери DSJ-X30047.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступне.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 4.7 Правил дорожнього руху передбачено, що пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Відповідно до п. 4.8 Правил дорожнього руху, якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки.

Частиною 1 статті 127 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за непокору пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху.

Судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, та відеозапис, на підставі чого судом було встановлено наступне.

При відтворенні цифрової інформації у судовому засіданні за допомогою комп`ютерної техніки встановлено, що DVD-R диск містить файл «». При відтворенні файлу видно, що пішохід ОСОБА_1 дійсно порушив п. 4.7 ПДР за таких обставин.

Так, з відеозапису вбачається, що патрулем поліції, який йшов тротуаром по пр. Центральний м. Сєвєродонецька зафіксовано на відеокамеру як пішохід ОСОБА_1 перейшов проїзну частину по пр. Центральний не по пішохідному переходу та не на перехресті, а посередині проїзної частини, тобто у невстановленому законом місці. Твердження позивача, що він перетнув проїзну частину з одностороннім рухом під прямим кутом до краю проїзної частини в місці, де дорогу було добре видно, що не суперечить вимогам п. 4.8 ПДР, не знайшли свого підтвердження, оскільки пр. Центральний м. Сєвєродонецька має чотири смуги руху (в різних напрямках руху), а неподалік від місця, де позивач перейшов проїзну частину, в зоні видимості знаходилися пішохідні пішоходи.

Таким чином, з наданого відповідачем відеозапису судом вбачається, що позивач не виконав вимоги ПДР, а саме перейшов проїзну частину у невстановленому місці, а саме поза пішохідним переходом, чим порушив п. 4.7 ПДР України.

Посилання позивача на ту обставину, що він має вади здоров`я і тому не міг перейти проїзну частину на пішохідному переході, не приймається судом до увагу, і розцінюється як спроба уникнути відповідальності.

Отже, з наведеного вище суд доходить висновку, що наданий відповідачем відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки містить дані, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, викладених в оскаржуваній постанові, та отриманий у передбачений законом спосіб, а оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у п. 8 містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Крім того, зміст відеозапису спростовує доводи позивача про те, що були порушені його права, передбачені ст. 268, 271, 280 КУпАП, оскільки позивач ніяких клопотань не заявляв, усі передбачені законом права йому були роз`яснені, та, на думку суду, відеозапис підтверджує, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення відповідач не порушив встановлену процедуру її розгляду.

Суд також не приймає до уваги твердження позивача про те, що інспектор поліції не пересвідчився, чи розуміє позивач державну мову, адже на відеозаписі видно як позивач не тільки розуміє українську мову, але й вільно спілкується нею.

Отже, версія позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, на думку суду, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а винність позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, суд вважає доведеною та підтвердженою матеріалами наявними у справі. Пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд оцінює критично, а позиція зайнята позивачем щодо невизнання своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, на думку суду, пов`язана з його захистом, однак розцінюється судом як спроба уникнути адміністративної відповідальності.

За таких обставин суд вважає, що поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Іващенком Р.В. постанову серії ДП18 № 813341 від 05.10.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 винесено обґрунтовано і на законних підставах, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки позивачу, звільненому від сплати судових втрат на підставі чинного законодавства України, відмовлено у задоволенні позовних вимог, при цьому витрати понесені відповідачем по справі відсутні, то суд приходить до висновку про необхідність компенсування судових витрат за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 21, 73-77, 139, 194, 205, 229, 241-246, 286, 292-293, 295, 297 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ) до поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Іващенка Романа Вікторовича (місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, буд.8) про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 813341 від 05.10.2021 та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя І. О. Юзефович