Справа № 640/29176/20
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: - Пилипенко О.Є.,

суддів: - Беспалова О.О. та Черпіцької Л.Т.,

при секретарі: - Ткаченко В.В.,

за участю:

представника апелянта: - Ханчич Г.О.,

представника позивача: - Гриневського В.В.,

представника відповідача: - Дзюби І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської прокуратури на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Старонаводницький парк» до Міністерства культури та інформаційної політики України про визнання протиправним та скасування рішення та припису,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2020 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Старонаводницький парк» звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства культури та інформаційної політики України про визнання протиправним та скасування рішення та припису, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив:

- визнати протиправною і скасувати викладену листом №467/6.11.1 від 25.08.2020 відмову у погодженні проектної документації об`єкта «Будівництво багатофункціонального житлово-громадського комплексу на вул.Старонаводницькій, 2-20 у Печерському районі м.Києва», та визнати погодженою Міністерством культури та інформаційної політики України вказану проектну документацію об`єкта «Будівництво багатофункціонального житлово-громадського комплексу на вул.Старонаводницькій, 2-20 у Печерському районі м.Києва»;

- визнати протиправною і скасувати постанову про застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про охорону культурної спадщини №878/6.11.6 від 15.12.2020 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням Першим заступником керівника Київської міської прокуратури подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Старонаводницький парк» - відмовити.

18 жовтня 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 41183 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Старонаводницький парк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого позивач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, наголошує, що апелянтом не дотримано вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», що є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

20 жовтня 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 41708, від Київської міської прокуратури надійшло клопотання про витребовування доказів (в порядку ст. 80 КАС України), відповідно до якого апелянт просить витребувати у ТОВ «Старонаводницький парк» проектну документацію об`єкта будівництва багатофункціонального житлово - громадського комплексу по вул.Старонаводницькій 2-20, у Печерському р-ні м. Києва, у Міністерства культури та інформаційної політики України документи, на підставі яких прийнято відмову, викладену у листі від 25.08.2020 року № 467/6.11.1, у погодженні проектної документації вказаного об`єкта будівництва, у тому числі проектну документацію.

21 жовтня 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№41964, від Міністерства культури та інформаційної політики України надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого відповідачем наголошено, що Міністерство культури та інформаційної політики України не отримувало оскаржуваного рішення суду першої інстанції, що свідчить про грубе порушення норм процесуального права, а відтак рішення суду підлягає скасуванню, повністю підтримує апеляційну скаргу Київської міської прокуратури з підстав, викладених у ній.

23 жовтня 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 42179, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Старонаводницький парк» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

26 жовтня 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№41183 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Старонаводницький парк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого позивач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, наголошує, що позивач, власне, не розпочинав будівництво об`єкту, а лише продовжує будівництво його другої черги з моменту коли уже була введена перша черга будівництва в експлуатацію при цьому друга черга вже мала значний ступень готовності, згідно Експертного звіту № 002-19/П ТОВ «Інспектрум» щодо розгляду проектної документації за проектом «Будівництво багатофункціонального житлово- громадського комплексу на вул. Старонаводницькій 2-20 у Печерському районі м. Києва» встановлено, що проектна документація розроблена відповідно до вихідних даних та відповідає вимогам чинного законодавства і відповідно може бути затверджена в установленому порядку.

22 листопада 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 48007, від Київської міської прокуратури надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до змісту яких, необхідність звернення до суду саме прокурором зумовлена бездіяльністю Міністерства культури та інформаційної політики України щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, адже відповідачем не виконано свого обов`язку та не оскаржено рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представником апелянта було підтримано клопотання про витребовування доказів (в порядку ст. 80 КАС України), відповідно до якого апелянт просить витребувати у ТОВ «Старонаводницький парк» проектну документацію об`єкта будівництва багатофункціонального житлово - громадського комплексу по вул.Старонаводницькій 2-20, у Печерському р-ні м. Києва, у Міністерства культури та інформаційної політики України документи, на підставі яких прийнято відмову, викладену у листі від 25.08.2020 року № 467/6.11.1, у погодженні проектної документації вказаного об`єкта будівництва, у тому числі проектну документацію.

Порадившись на місці, колегія суддів вирішила відмовити у задоволенні вищевказаного клопотання, як передчасного.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження у даній справі, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч.3 та 4 ст. 52 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша).

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справа № 912/2385/18, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2017 року у справі № п/800/490/15 (провадження № 21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень -це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Відповідно до додатків до апеляційної скарги, Київською міською прокуратурою листом від 02.08.2021 року № 15/1-6573-20 було повідомлено Міністерство культури та інформаційної політики України про те, що останнім, на виконання ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підготовлено апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2021 року у справі № 640/29176/20, а вже 05.08.2021 року апеляційну скаргу було направлено до суду, що, на переконання колегії суддів свідчить про недотримання апелянтом порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», адже матеріали справи не містять доказів отримання листа за Вих.№ 15/1-6573-20 власне Міністерством культури та інформаційної політики України, крім того, з урахуванням строків поштових пересилань, проміжок часу у два дні (між направленням листа до Міністерства культури та інформаційної політики України та направленням апеляційна скарги до суду першої інстанції) не є розумним строком, протягом якого суб`єкт владних повноважень може вчинити певні дії.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 305 КАС України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Враховуючи, правову позицію Великої Палати Верховного Суду у від 26 травня 2020 року у справа № 912/2385/18, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом - Київською міською прокуратурою не дотримано порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», не обґрунтовано та не доведено належними засобами доказування бездіяльність компетентного органу - Міністерства культури та інформаційної політики України, що в силу приписів ст. 305 КАС України є підставою для закриття апеляційного провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241, 242, 305, 310, 323, 325, 329 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційне провадження у справі № 640/29176/20 за апеляційною скаргою Київської міської прокуратури на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Старонаводницький парк» до Міністерства культури та інформаційної політики України про визнання протиправним та скасування рішення та припису - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Судді: О.О.Беспалов

Л.Т.Черпіцька

Повний текст ухвали виготовлено 23 листопада 2021 року.