Справа № 640/371/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/371/19 Суддя (судді) першої інстанції: Маруліна Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного спеціалізованого автотранспортного підприємства Державного комітету телебачення і радіомовлення України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м.Києві до Державного спеціалізованого автотранспортного підприємства Державного комітету телебачення і радіомовлення України про застосування заходів реагування,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державного спеціалізованого автотранспортного підприємства Державного комітету телебачення і радіомовлення України, в якому просив застосувати заходи реагування до відповідача, розташованого за адресою: вул.Туманяна, 15 в Дніпровському районі м.Києва, у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень, до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, про відмову в задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що всі виявлені позивачем порушення були усунуті.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що виявлені порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки з боку відповідача, пов`язані з ризиком настання реальної загрози життю та здоров`ю людей та 4 з них не були усунуті на момент постановлення судом першої інстанції судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу ГУ ДСНС України у м. Києві №625 від 17.10.2018 та повідомлення від 25.10.2018 року №26/2014 про проведення планової перевірки, проведено планову перевірки Державного спеціалізованого АТП Державного комітету телебачення і радіомовлення України, розташованого за адресою: вул.Туманяна, 15 в м. Києві, за результатами якої складено акт від 21.11.2018 року №413 (а.с.26-34), в якому зафіксовані наступні порушення:

- у приміщеннях ремонтних боксів (в яких здійснюють господарську діяльність орендарі) допускається експлуатація світильників зі знятими ковпаками (розсіювачами) - розділ ІV п. 1.18 Правил пожежної безпеки в Україні (далі - ППБУ);

- з`єднання, відгалуження та окінцювання жил електричних проводів і кабелів у приміщеннях ремонтних боксів та на території підприємства не виконано за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів - розділ ІV п. 1.6 ППБУ;

- у приміщеннях ремонтних боксів (в яких здійснюють господарську діяльність орендарі) та на території підприємства допускається улаштування та експлуатація тимчасових дільниць електромережі - розділ ІV п. 1.8 ППБУ;

- в приміщеннях підприємства та в приміщеннях, в яких здійснюють господарську діяльність орендарі допускається встановлення електророзеток, вимикачів, перемикачів на горючі основи (поверхні) без підкладання під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0, 01 метра - розділ ІV п. 1.17 ППБУ;

- ввод електрокабелів в тимчасову будівлю мобільного типу ПП "Сіті Р" через зовнішні стіни влаштоване не у металевих трубах зі зашпарюванням зазору між кабелями та трубою негорючим матеріалом - розділ ІV п. 2.1 ППБУ "ПУЕ";

- не проведений замір опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж від короткого замикання - розділ ІV п. 1.20 ППБУ;

- двері запасного евакуаційного виходу з коридору 2-го поверху не перенавішені з урахуванням їх відчинення в напрямку виходу - розділ ІІІ п. 2.27 ППБУ;

- приміщення будівель та споруд підприємства не дообладнані системою автоматичної пожежної сигналізації - розділ V ППБУ, п. 1.2., п. 5.1, п. 5.3 Додаток А Таблиця А.1 ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту";

- тривожні сповіщення від приймально-контролюючого приладу системи пожежної сигналізації не виведені на пульт (цілодобового) пожежного спостереження - розділ V п. 1.1, п. 1.2, п. 1.4 ППБУ, п. 5.8 ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту";

- приміщення гаражу не відокремлені від приміщень виробничого цеху протипожежною перегородкою 1-го типу з нормованою межею вогнестійкості у відповідності до будівельних норм - п. 8.1 розділ VІ ППБУ, п. 1 розділ 8 правил пожежної безпеки для підприємств і організацій автомобільного транспорту України;

- не забезпечений протипожежний розрив згідно вимог державних будівельних норм між будівлею автотранспортного підприємства та металевим гаражем (який прибудований до будівлі) та тимчасовими будівлями мобільного типу - розділ ІІІ п. 1.1, 1.4, п. 1.14 ППБУ;

- окремі пожежні кран-комплекти, які розміщені в приміщеннях автотранспортного підприємства не укомплектовані стволами та рукавами - розділ V п. 2.2 ППБУ;

- не проведене перекантування пожежних рукавів, розміщених в пожежних кран-комплектах - розділ V п. 2.2 ППБУ;

- пожежні кран-комплекти підприємства не пройшли технічне обслуговування і перевірку на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування - розділ V п. 2.2 ППБУ;

- для складських та виробничих приміщень підприємства не визначена категорія щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки відповідно до вимог ДСТУ Б В.1.1-36:2016 "Визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установ за вибухопожежною та пожежною небезпекою", та класу зон згідно НПАОП 40.1 - 1.32-01 - розділ ІІІ п. 2.9 ППБУ;

- не проведене випробування зовнішнього протипожежного водопостачання (пожежного гідранту) розташованого на території на тиск та витрату води - п. 2.1 Розділ V ППБУ;

- окремі існуючі вогнегасники розміщені в приміщеннях підприємства не пройшли технічне обслуговування та перезарядку - розділ V п. 3.17 ППБУ;

- пожежні щити (стенди) розташовані на території підприємства не доукомплектовані протипожежним інвентарем згідно норм належності - розділ V п. 3.11 ППБУ;

- в приміщеннях ремонтних боксів (категорії Б та В) (в яких здійснюють господарську діяльність орендарі) допускається улаштування тимчасового пічного опалення - розділ ІV п. 2.14 ППБУ;

- приміщення та територія підприємства не забезпечені знаками безпеки згідно ГОСТ 12.4.026 та ДСТУ ISO 6309:2007 "протипожежний захист. Знаки безпеки. Форми та колір" - розділ II п. 8 ППБУ;

- в приміщенні гаражу відстань між боковими бортами машин і стіною менше 0, 8 м - розділ VІ п.8.1 ППБУ, розділ 7 п. 1 Правил пожежної безпеки для підприємств і організацій автомобільного транспорту України;

- допускається захаращення, а саме розташування виробничого цеху (орендар ПП "Сіті Р") на другому проїзді (виїзді) з приміщення гаражу - розділ VІ п. 8.1 ППБУ, п. 6 Розділ 7 Правил пожежної безпеки для підприємств і організацій автомобільного транспорту України;

- господарська діяльність орендарів розташованих на території та в приміщеннях підприємства здійснюється без наявності декларацій відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки - ст. 57 "Кодекс Цивільного захисту України".

Примірник акту вручено особисто 21.11.2018 начальнику ВЕ буд. та споруд Мамчіцу В.В. під підпис, без будь-яких зауважень чи заперечень щодо проведеної перевірки та складення акту.

У зв`язку з тим, що виявлені порушення правил та норм пожежної і техногенної безпеки створюють реальну загрозу життю і здоров`ю людей, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що матеріали справи, не містять ні доказів усунення всіх виявлених порушень станом на час прийняття рішення у справі, ні звернень відповідача до позивача щодо проведення перевірки та встановлення ГУ ДСНС у м. Києві факту повного усунення порушень відповідачем, при цьому сукупність виявлених перевіркою порушень створюють загрозу життю і здоров`ю людей, що є підставою для застосування судом заходів реагування.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом цивільного захисту України, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», який визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

В силу вимог ч.7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до ст.1 Кодексу цивільного захисту України, цей Кодекс регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Статтями 64, 65, 66 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до чинного законодавства.

Згідно зі ст.67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що позивач, як територіальний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій, уповноважений здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Частинами 1-2 ст.68 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст.70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Разом з тим, згідно ст.69 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у межах своїх повноважень видають відповідно приписи, розпорядження чи постанови, зокрема, з питань пожежної безпеки у разі, поміж іншого, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами, та з питань техногенної безпеки.

До суду першої інстанції відповідачем надано матеріали проведення повторних перевірок, зокрема акт перевірки від 06.02.2019 року №29 (а.с.78-92), в якому зафіксовано наявність 4 порушень:

- приміщення будівель та споруд підприємства не дообладнані системою автоматичної пожежної сигналізації - розділ V ППБУ, п. 1.2., п. 5.1, п. 5.3 Додаток А Таблиця А.1 ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту";

- приміщення гаражу не відокремлені від приміщень виробничого цеху протипожежною перегородкою 1-го типу з нормованою межею вогнестійкості у відповідності до будівельних норм - п. 8.1 розділ VІ ППБУ, п. 1 розділ 8 правил пожежної безпеки для підприємств і організацій автомобільного транспорту України;

- не забезпечений протипожежний розрив згідно вимог державних будівельних норм між будівлею автотранспортного підприємства та металевим гаражем (який прибудований до будівлі) та тимчасовими будівлями мобільного типу - розділ ІІІ п. 1.1, 1.4, п. 1.14 ППБУ;

- господарська діяльність орендарів розташованих на території та в приміщеннях підприємства здійснюється без наявності декларацій відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки - ст. 57 "Кодекс Цивільного захисту України".

При цьому, жодних доказів усунення вказаних порушень до суду першої інстанції відповідачем надано не було.

В апеляційній скарзі відповідач зазначав, що на підставі угоди від 01.02.2020 про розірвання Договору зберігання майна від 01.06.2019 №58, внаслідок чого припинено господарські відносини з орендарями та приміщення гаражу законсервовані і не експлуатуються, а також забезпечено протипожежний розрив згідно з вимогами ДБН шляхом демонтування тимчасових будівель мобільного типу. Крім того, 01.07.2021 укладено договір про спостереження за спрацюванням засобів пожежної сигналізації та технічне обслуговування №1066 із ТОВ «Радар ВС», внаслідок чого сигналізація виведена на пульт централізованого спостереження. Копії відповідних документів та фотоматеріалів додано до апеляційної скарги.

Разом з тим, жодних доказів неможливості подання вказаних доказів під час розгляду справи в суді першої інстанції скаржником надано не було.

В той же час, усунення порушення в частині дообладнання системи автоматичної пожежної сигналізації відбулось в результаті укладення договору із ТОВ «Радар ВС», що мало місце 01.07.2021, тобто після ухвалення судом першої інстанції рішення від 09.06.2021.

Таким чином, частина порушень, зафіксованих в актах перевірки від 21.11.2018 року №413 та від 06.02.2019 року №29 не були усунуті на момент розгляду справи в суді першої інстанції.

У відповідності до п.п.25, 26 ч.1 ст.2 Кодексу цивільного захисту України небезпечна подія - подія, у тому числі катастрофа, аварія, пожежа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, епіфітотія, яка за своїми наслідками становить загрозу життю або здоров`ю населення чи призводить до завдання матеріальних збитків; небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Таким чином, законодавець пов`язує створення реальної загрози життю та/або здоров`ю людини від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Зазначені позивачем порушення колегія суддів вважає пов`язаними з ризиком настання реальної загрози життю та здоров`ю людей, які працюють, перебувають в будівлі, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі та є обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Мета застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) полягає в убезпеченні людей від можливої небезпеки. Разом з тим, форма такого захисту повинна бути розумною, не порушувати прав відповідача і не повинна перешкоджати власнику (користувачу) вживати заходів до усунення виявлених порушень.

Поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

На думку суду, не дообладнання приміщень будівель та споруд підприємства системою автоматичної пожежної сигналізації безумовно пов`язано з ризиком настання реальної загрози життю та/або здоров`ю людей, які працюють, перебувають в приміщеннях будівлі, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі та є обставинами, які можуть призвести до розповсюдження вогню, внаслідок несвоєчасного оповіщення про виникнення надзвичайної ситуації.

Крім того, застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщень, є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Обставини щодо вжиття заходів з метою усунення порушень у сфері пожежної та техногенної безпеки не спростовують того факту, що до фактичного усунення таких порушень наявна реальна загроза життю та здоров`ю людей.

Зважаючи на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що не дивлячись на часткове усунення з боку відповідача встановлених порушень, низка з яких станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції залишались такими, що створювали реальну загрозу життю і здоров`ю людей, тому висновок про наявність підстав для задоволення позову є правильними.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд під час розгляду справи №812/2061/17 у постанові від 29.04.2020, який підтриманий в постанові Верховного Суду від 23.06.2021 у справі №640/16673/19 та має бути врахований судом.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянтів не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого автотранспортного підприємства Державного комітету телебачення і радіомовлення України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 22 листопада 2021 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма