Справа № 320/7267/19
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2021 року 320/7267/19
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лиска І.Г., розглянув у м. Києві в порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Першої кадрової комісії про визнання протиправним та скасування індивідуальних актів, поновлення на роботі, стягнення коштів,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, у якому, з урахуваннями заяву про уточнення позовних вимог просить суд:
-визнати протиправним та скасувати Наказ № 1666ц від 21.11.2019 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора першого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України;
-поновити ОСОБА_1 на відповідній посаді прокурора у Генеральній прокуратурі України;
-зобов`язати офіс Генерального прокурора призначити його на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора;
-стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 29.11.2019 по день винесення судом рішення про поновлення;
-допустити до негайного виконання постанови суду в частині поновлення його на посаді та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за весь час вимушеного прогулу;
-стягнути з відповідача на його користь 54 000 грн. моральної шкоди.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Першої кадрової комісії №116 від 29.10.2019 про неуспішне проходження прокурором першого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Визнано протиправним та скасовано Наказ № 1666ц від 21.11.2019 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора першого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України.

Поновлено ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді, рівнозначній посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України з 29.11.2019.

Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 (податковий номер: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 29.11.2019 до дати фактичного поновлення на роботі, у порядку та за алгоритмом визначеним Постановами Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, № 1155 від 11.12.2019 «Про умови оплати праці прокурорів», яка набрала чинності 16.01.2020, з урахуванням п. 3 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-IX та рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020.

Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 (податковий номер: НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) грн..

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Допущено рішення суду до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді, рівнозначній посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України з 29.11.2019 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 44576 (сорок чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 19 коп..

28.10.2021 року до суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення, оскільки в рішенні Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 судом не визначено способу виконання судового рішення в частині визначення конкретного розміру стягнення.

Частиною 3 ст. 252 КАС України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки судове рішення було прийнято в порядку письмового провадження, підстави для призначення судового засідання по розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення відсутні.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення.

Так, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 ухвалено стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 29.11.2019 до дати фактичного поновлення на роботі, у порядку та за алгоритмом визначеним Постановами Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, № 1155 від 11.12.2019 «Про умови оплати праці прокурорів», яка набрала чинності 16.01.2020, з урахуванням п.3 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих, актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ та рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020.

Проте, судом не визначено в якому розмірі підлягає до стягнення вказана сума. Тобто вирішено питання про наявність у позивача права на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, проте не визначено способу виконання судового рішення в частині визначення конкретного розміру стягнення.

Аналогічна правова позиція щодо необхідності постановления судом першої інстанції додаткового рішення у випадку не визначення у основному судовому рішенні розміру суми заробітку за час вимушеного прогулу викладена у постанові Верховного Суді у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.06.2020 у справі № 813/3350/18.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі по тексту - Порядок).

Пунктом 5 Порядку передбачено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункт 8 Порядку).

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Відповідно до абзацу третього пункту 8 Порядку середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.01.2014 у справі №21-395а13.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів», яка набрала чинності 16.01.2020, затверджено нові посадові оклади прокурорів Офісу Генерального прокурора.

У свою чергу, згідно з абзацом 3 пункту 3 Розділу II Закону № 113-ІХ передбачено, що за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури (Постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури»).

Рішенням Конституційного суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 у справі №1-223/2018(2840/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-УІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, тобто з 26.03.2020 заробітна плата прокурорів, як елемент організації та порядку діяльності прокуратури в розумінні статті 131-1 Основного Закону України, має визначатися виключно законом (ст. 81 Закону України «Про прокуратуру»).

Таким чином, відповідно до уточненого розрахунку суми заробітної плати за час вимушеного прогулу: за період з 29.11.2019 по 15.01.2020 з урахуванням Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 р. (із змінами та доповненнями) складає 46113, 30 грн. (30 робочих днів множимо на середньоденну заробітну плату за останні два місяці роботи, які передували місяцю, в якому відбулося звільнення (вересень, жовтень, 2019 року), тобто на 1537,11 грн.) (30 днів х 1537,11 грн. = 46 113, 3 грн.);

за період з 16.01.2020 по 23.04.2020 з урахуванням Постанови КМУ № 1155 від 11.12.2019р. складає 428 484, 80 грн. (69 робочих днів множимо на середньоденну заробітну плату за останні два місяці роботи, які передували місяцю, в якому відбулося звільнення (вересень, жовтень, 2019 року), тобто на 1537,11 грн. та множимо на коефіцієнт 4,04) (69 днів х 1537,11 грн. х 4,04 коефіцієнт = 428 484, 80 грн.);

за період з 24.04.2020 по 31.12.2020 з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі № 6-р/2020, Закону України «Про прокуратуру» складає 329 824, 50 грн. (173 робочих днів множимо на середньоденну заробітну плату в розмірі 1906,50 грн., яка, у свою чергу, обрахована шляхом ділення 40 989 грн. (розмір посадового окладу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора) на 21,5 (середня планова кількість робочих днів за вересень-жовтень 2019 року) (173 дні х 1906,6 (40 989 грн. / 21,5) = 329 824, 50 грн.;

за період з 01.01.2021 по 24.09.2021 (тобто на день постановлення судового рішення) з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі № 6-р/2020, Закону України «Про прокуратуру» складає 352 151, 80 грн. (182 робочих днів множимо на середньоденну заробітну плату в розмірі 1934,90 грн., яка, у свою чергу, обрахована шляхом ділення 41600 грн. (розмір посадового окладу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора з 01.01.2021) на 21,5 (середня планова кількість робочих днів за вересень-жовтень 2019 року) (182 дні х 1934,9 (41 600 грн. / 21,5) = 352 151, 8 грн.).

Таким чином, станом на день постановлення судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу (без утримання податків та інших обов`язкових платежів) всього складає 1 156 574, 4 грн., а саме: 46 113,3 грн. (з 29.11.2019 по 15.01.2020) + 428 484, 8 грн. (з 16.01.20020 по 23.04.2020) + 329 824, 5 грн. (з 24.04.2020 по 31.12.2020) + 352 151, 8 грн. (з 01.01.2021 по 24.09.2021) = 1 156 574, 4 грн.

Суд зазначає, пунктом 10 Порядку № 100 передбачено, що обчислення середньої заробітної плати у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV Порядку №100 визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

З конструкції цієї норми слідує, що коефіцієнт підвищення визначається шляхом ділення тарифної ставки (посадового окладу), встановленого працівнику після підвищення, на тарифну ставку (посадовий оклад), що була встановлена до підвищення.

Такий висновок випливає з того, що зазначена норма передбачає коригування заробітної плати у зв`язку з підвищенням саме посадового окладу (тарифної ставки).

Такий коефіцієнт має розраховуватися окремо в кожному випадку підвищення посадового окладу. Розрахований коефіцієнт слід множити на суми виплат за період до підвищення.

Колегія суддів зауважує про те, що Верховний Суд неодноразово у своїх постановах досліджував питання застосування пункту 10 Порядку № 100 при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зокрема, у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 813/5855/15, від 03 жовтня 2019 року у справі № 804/8042/17, від 15 квітня 2020 року у справі № 826/15725/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 826/17601/14, від 11 лютого 2021 у справі № 814/197/15, від 25 лютого 2021 року у справі № 816/4583/14 та інших.

Варто відзначити, що відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у вищеперелічених постановах, яка полягає у необхідності застосування пункту 10 Порядку № 100 у тому випадку, коли у розрахунковому періоді відбулося підвищення посадових окладів згідно з актами законодавства, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню пункт 2 та пункт 10 Порядку №100.

Відтак, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу із урахуванням коефіцієнту підвищення заробітної плати у тому випадку, коли у розрахунковому періоді відбулося підвищення посадових окладів згідно з актами законодавства.

Колегія суддів звертає увагу, що заробітна плата (середній заробіток) яка коригується на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і окладів не залежить від наявності посади, а залежить від часу вимушеного прогулу (протягом якого за працівником зберігається середній заробіток) та зміни тарифної ставки (посадового окладу) за такою посадою чи аналогічною посадою.

Суд зазначає, що передумовою для здійснення розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з врахуванням коригування посадового окладу на коефіцієнт підвищення) є встановлення наявності в штатному розписі у відповідному органі посад, які аналогічні посаді позивача та інформації про посадові оклади відповідних працівників.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 грудня 2019 року у справі № 420/6014/18. На думку суду така позиція має бути застосована і до даних правовідносин.

Такими чином суд дійшов висновку, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу із урахуванням коефіцієнту підвищення заробітної плати у тому випадку, коли у розрахунковому періоді відбулося підвищення посадових окладів згідно з актами законодавства, що має місце у даній справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 02.11.2021 року у справі № 813/7713/14.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 24.12.1999 №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Отже, станом на день постановлення судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу (без утримання податків та інших обов`язкових платежів) всього складає 1 156 574, 40 грн..

Крім того, позивач просив суд стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 29.11.2019 по дату постановлення рішення - 24.09.2021 у розмірі 1156574,40 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 840,80 грн..

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 252, 255, КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути з Офісу Генерального прокурора () на користь ОСОБА_1 (податковий номер: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 29.11.2019 по дату постановлення рішення - 24.09.2021 у розмірі 1156574 (один мільйон сто п`ятдесят шість тисяч п`ятсот сімдесят чотири) грн. 40 коп..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора () на користь ОСОБА_1 (податковий номер: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп..

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.