Справа № 120/9674/21-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 листопада 2021 р. Справа № 120/9674/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, управління пенсійного фонду, відповідач), яким просила:

- визнати незаконними дії щодо відмови у зарахуванні спеціального стажу, який дає право на пенсійне забезпечення ;

- зобов`язати зарахувати до періоди роботи на посаді викладача по класу баяна з 01.08.1986 р. по 24.08.1989 р. у Вапнярській дитячій музичній школі та з 25.08.1989 р. по 31.01.2021 р. в Крижопільській дитячій школі і на посаді директора дитячої музичної школи з 01.09.2000 р. по 16.08.2010 р. в Крижопільській дитячій школі до спеціального стажу, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років згідно п. "е" ст. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати призначити, нараховувати та сплачувати пенсію за вислугу років з 18.06.2021 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка вказує, що має право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки її педагогічний стаж роботи складає більш ніж 34 роки. Однак, звернувшись із відповідною заявою до управління пенсійного фонду отримала відмову.

Не погоджуючись із даною відмовою та вказуючи, що педагогічний стаж підтверджено низкою документів, в тому числі трудовою книжкою, вважає, що дії відповідача щодо не врахування стажу на посаді викладача класу баяну та директора музичної школи до педагогічного є незаконними, у зв`язку з чим звернулась з цим позовом до суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.09.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні.

29.09.2021 р. надійшов відзив поданий "представником Головного управління ПФУ у Вінницькій області О.Горою", однак такий не приймається до уваги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 43 КАС України передбачено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частини третьої статті 55 КАС України, юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02 червня 2016 року № 1401-VIII.

Відтак підпунктом 11 пункту 16-1 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Отже, законодавець розмежував поняття "самопредставництво" та "представництво інтересів", які, відповідно, передбачають участь, зокрема, органу державної влади у судовій справі через свого керівника, іншу уповноважену особу відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), тобто в порядку самопредставництва, або ж через представника.

Таким чином, самопредставництво органу державної влади в адміністративній справі може здійснюватись лише особами, коло яких визначено у ч. 3 ст. 55 КАС України.

Водночас в силу положень ст.ст. 131-1, 131-2, абзацу 2 підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах з 01.01.2020 здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що у разі здійснення самопредставництва повноваження особи, яка від імені органу державної влади подає (підписує) заяву, клопотання, скаргу, мають бути підтверджені належними документами, наприклад статутом, положенням, трудовим договором (контрактом) або відомостями про займану посаду.

Відповідна правова позиція наведена, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 20.01.2020 у справі № 480/1886/19.

До відзиву відповідача не надано документів, які б підтверджували повноваження О.Гори на здійснення самопредставництва чи представництва відповідного органу державної влади.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що від імені відповідача відзив подано (підписано) особою, права якої на вчинення відповідних дій не підтверджені у встановленому законом порядку, а відтак, доводи викладені в ньому не беруться судом до уваги.

Ухвалою від 28.10.2021 р. замінено неналежного відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на належного- Головне управління Пенсійного фонду України в Івано - Франівській області.

23.11.2021 р. надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову вказуючи на те, що спеціальний стаж позивачки становить 5 років 5 місяці та є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

18.06.2021 р. позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

За наслідком розгляду даної заяви Головним управління Пенсійного фонду України в Івано - Франівській області прийнято рішення №94, яким повідомлено позивачку що про те, що період роботи з 01.01.1992 р. по 10.10.2017 р. на посаді викладача Крижопільської музичної шкоди не є можливим зарахувати, оскільки згідно постанови КМУ №909 від 04.11.1993 р. посада викладача в музичній школі не передбачена.

При цьому вказано, що стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років , складає 5 років 5 місяців 1 день, який не є достатнім для призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України " Про пенсійне забезпечення".

Не погоджуючись з такою позицією субєкта владних повноважень позивачка звернулась з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині визнання незаконними дій щодо відмови у зарахуванні до стажу роботу на посаді викладача по класу баяна та директора, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до пункту е ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугою років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи від 25-30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 р. та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26років 6 місяців: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27років 6місяців;з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Оцінюючи доводи пенсійного органу щодо відсутності посади викладача музичної школи в переліку постанови №909, суд вказує наступне.

Частиною четвертою статті 21 Закону України "Про позашкільну освіту" передбачено, що педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 21 Закону України "Про позашкільну освіту").

Позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України Про освіту і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні ст.4 Закону України "Про позашкільну освіту".

Початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), відносяться до позашкільних навчальних закладів (п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06.05.2001 року).

Згідно Переліку закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, зокрема, в загально освітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної, навчально-виробничої частини або з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги, практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інші форми гурткової роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади директора позашкільного навчального закладу (на якого поширюються умови оплати праці працівників установ і закладів освіти), вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати затверджених Кабінетом Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. е, ж ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення , що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.

Аналіз зазначених норм, дає обґрунтовані підстави вважати, що стаж викладача в музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу в розумінні пункту е ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при розгляді відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Постановою №909 Переліком.

Відповідна правова позиція викладена в ухвалі ВС від 31.01.2018 р.

Отже, викладач музичної школи є педагогічним працівником і має право на пенсію за вислугою років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Пунктами 1, 3 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як видно із трудової книжки ОСОБА_1 займала наступні посади:

- 01.08.1986 р. по 24.08.1989 р. - "педагог класа баяна" у Вапнярській дитячій музичній школі;

- з 25.08.1989 р. по 31.08.2000 р. "педагог класа баяна" в Крижопільській дитячій школі;

- з 01.09.2000 р. по 16.08.2010 р. на посаді директора в Крижопільській дитячій школі.

Окрім того, згідно довідки КУ "Крижопільської школи мистецтв" від 22.10.2021 р. за вих.№42 ОСОБА_1 з 17.08.2010 р. продовжувала займати посаду педагога класа баян та працювала за сумісництвом в Крижопільській дитячій школі до 31.01.2021 р.

Факт роботи на посаді викладача в Крижопільській дитячій школі підтверджується й картками довідками за 2014 р. - 2020 р.

Отже, ОСОБА_1 в період 01.08.1986 р. по 24.08.1989 р., з 25.08.1989 р. по 31.08.2000 р.,з 17.08.2010 р. по 31.01.2021 р. займала посаду викладача музичної школи, а з 01.09.2000 р. по 16.08.2010 р. директора музичної школи , однак такий стаж не зараховано.

Оцінюючи вимоги про визнання протиправними дій щодо обчислення спеціального трудового стажу, то суд вказує наступне.

Згідно загальних засад права, бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. В свою чергу, дії - це юридично значуща активна (тобто врегульована нормами права) поведінка суб`єкта владних повноважень, що спричиняє юридичні наслідки.

Як встановлено, відповідач не зарахував до педагогічного стажу період роботи позивача на посаді викладача музичної школи та музичного керівника у дитячому садочку , тобто не вчинив дії.

Відтак, в частині визнання протиправними дій щодо обчислення спеціального трудового стажу, позов задоволенню не підлягає, оскільки оскаржуваних дій відповідачем не вчинялось.

При цьому, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Так, згідно частини першої вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення".

Так, відповідно до пункту 3 цієї, Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Як вже встановлено судом та зазначалось вище, всупереч нормам чинного законодавства відповідач не зарахував до педагогічного стажу період роботи позивачки на посаді викладача класу баяна з 01.08.1986 р. по 24.08.1989 р., з 25.08.1989 р. по 31.08.2000 р.,з 17.08.2010 р. по 31.01.2021 р. та на посаді директора музичної школи з 01.09.2000 р. по 16.08.2010 р. Відтак, така бездіяльність є протиправною, відповідно, слід зобов`язати зарахувати до педагогічного стажу періоди роботи на посаді викладача класу баяна з 01.08.1986 р. по 24.08.1989 р., з 25.08.1989 р. по 31.08.2000 р.,з 17.08.2010 р. по 31.01.2021 р. та на посаді директора музичної школи з 01.09.2000 р. по 16.08.2010 р. , що в сукупному складає 34 роки 4 місяці, а не як вказує відповідач 5 років 5 місяців 1 день. Відтак, суд доходить висновку, що в цій частині позов підлягає частковому задоволеню шляхом зарахування до педагогічного стажу періодів роботи на посаді викладача класу баяна з 01.08.1986 р. по 24.08.1989 р., з 25.08.1989 р. по 31.08.2000 р.,з 17.08.2010 р. по 31.01.2021 р. та на посаді директора музичної школи з 01.09.2000 р. по 16.08.2010 р., не як просить позивачка на посаді викладача по класу баяна з 01.08.1986 р. по 24.08.1989 р. у Вапнярській дитячій музичній школі та з 25.08.1989 р. по 31.01.2021 р. в Крижопільській дитячій школі і на посаді директора дитячої музичної школи з 01.09.2000 р. по 16.08.2010 р. в Крижопільській дитячій школі до спеціального стажу, оскільки позивачка фактично просить двічі зарахувати до спеціального стажу період роботи "з 01.09.2000 р. по 16.08.2010 р.", зокрема й на посаді директора й на посаді викладача.

Стосовно вимоги позивачки про нарахування, призначення та виплату пенсії, суд вказує на таке.

Як видно із матеріалів справи, пенсійним органом прийнято рішення №94 від 25.06.2021 р., яким відмовлено в призначенні пенсії, при цьому, позивач не ставить питання про його скасування.

З метою належного захисту прав позивачки, суд вважає за необхідне скасувати дане рішення з підстав того, що відповідачем протиправно не зараховано до спеціального стажу періоди роботи на посаді викладача класу баяна з 01.08.1986 р. по 24.08.1989 р., з 25.08.1989 р. по 31.08.2000 р.,з 17.08.2010 р. по 31.01.2021 р. та на посаді директора музичної школи з 01.09.2000 р. по 16.08.2010 р. , що в сукупному складає 34 роки 4 місяці та є достатнім для призначення пенсії. А отже, слід призначити та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 18.06.2021 р.

Одночасно надаючи оцінку вимозі про "нарахування та сплачувати пенсію",то суд підстав для її задоволення не вбачає, виходячи з наступного.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливіть їх порушення у майбутньому.

Отже, вимога про зобов`язання "нарахування та сплачувати пенсію", є передчасною, адже відповідне призначення пенсії ще не здійснено, а отже спір в цій частині фактично не існує.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів , суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 908 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 454 грн. (1/2 задоволених вимог).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області щодо невключення до спеціального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.08.1986 р. по 24.08.1989 р., з 25.08.1989 р. по 31.08.2000 р.,з 17.08.2010 р. по 31.01.2021 р. та на посаді директора музичної школи з 01.09.2000 р. по 16.08.2010 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років згідно п. "е" ст. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи на посаді викладача класу баяна з 01.08.1986 р. по 24.08.1989 р., з 25.08.1989 р. по 31.08.2000 р.,з 17.08.2010 р. по 31.01.2021 р. та на посаді директора музичної школи з 01.09.2000 р. по 16.08.2010 р.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області №94 від 25.06.2021 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 18.06.2021 р.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО - НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області( вулиця Січових стрільців, 15, Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76000, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО - НОМЕР_1 ) .

Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області (вулиця Січових стрільців, 15, Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76000, ).

Повний текст рішення сформовано: 24.11.2021 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна