Справа № 127/28294/21
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/301/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді - Гриневича В.С.

секретар судового засідання: Щербатюк І.Б.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Ковальчука Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №127/28294/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, третя особа Інспектор першого батальйону третьої роти УПП у Вінницькій області лейтенант поліції Соломко Сергій Олександрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №4900837 від 14.10.2021, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.10.2021 відповідачем відносно нього було винесено постанову серії ЕАО №4900837 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. 00 коп. Зі змісту постанови вбачається, що позивач 14.10.2021 о 09 год. 20 хв. в м. Вінниці по вул. Князів Коріатовичів, 131, водій керуючи транспортним засобом здійснив проїзд перехрестя на вимкнену додаткову секцію, що забороняє руху в напрямку, вказаному стрілкою, чим порушив п. 8.7.3.з ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вищевказану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане порушення позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В позовній заяві позивач зазначив, що ним було заявлено письмове клопотання про надання йому безкоштовної юридичної допомоги при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення, але Інспектором по факту було відмовлено в задоволенні його клопотання про надання правової допомоги, жодних активних дій по наданні позивачу безкоштовної юридичної допомоги Інспектором зроблено не було. Інспектором було порушено його право на отримання юридичної допомоги, що передбачено ч. 1 ст. 268 КУпАП, чим порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що в свою чергу є підставою для скасування постанови серії ЕАО № 4900837 від 14.10.2021.

На підставі наведеного позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 25.10.2021 відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, третя особа Інспектор першого батальйону третьої роти УПП у Вінницькій області лейтенант поліції Соломко Сергій Олександрович про скасування постанови серії ЕАО №4900837 від 14.10.2021 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Також відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.

На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідача було надіслано суду відзив. Зі змісту даного відзиву вбачається, що вимоги позивача є безпідставними. Так, під час патрулювання 14.10.2021 по вул. Князів Коріатовичів, 131 інспектором роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Соломком Сергієм Олександровичем було зупинено автомобіль Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 здійснив проїзд перехрестя на вимкнену додаткову секцію світлофора, у зв`язку з чим порушив п. 8.7.3.з ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Інспектором було встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. п. 8.7.3.з ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Тому, керуючись ст. 33 та ст. 284 КУпАП інспектором було прийнято рішення притягнути водія до адміністративної відповідальності, після чого, було винесено постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення на правопорушника в розмірі 510 грн.

Представник відповідача зазначає, що інспектор як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зробив висновок про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Таким чином, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. З огляду на наведене представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

В якості доказів до відзиву додано відео, на якому зафіксовано вчинення правопорушення ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи Ковальчук Д.О. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14.10.2021 Інспектором першого батальйону третьої роти УПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Соломко Сергієм Олександровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАО №4900837, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 14.10.2021 о 09 год. 20 хв. в м. Вінниці по вул. Князів Коріатовичів, 131, керуючи транспортним засобом здійснив проїзд перехрестя на вимкнену додаткову секцію, що забороняє руху в напрямку, вказаному стрілкою, чим порушив п. 8.7.3.з. ПДР - Вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень.

З відеозапису вбачається, що позивач підписав постанову та отримав свій екземпляр.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст. ст. 122, 126 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено Інспектором першого батальйону третьої роти УПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Соломко Сергієм Олександровичем.

Згідно з частиною другою статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом здійснив проїзд перехрестя на вимкнену додаткову секцію світлофора, чим порушив п. 8.7.3 (з) ПДР України.

Згідно з пунктом 8.7.3 (з) ПДР України сигнали світлофора мають такі значення: вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Пунктом 8.10 ПДР визначено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньої розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до п. 8.7.3 (з) ПДР вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

В позовній заяві та у судовому засіданні позивач не заперечував той факт, що він здійснив проїзд перехрестя на вимкнену додаткову секцію світлофора, про те, зазначив, що він здійснив дане порушення не навмисно, а вимушено, крім того, відповідачем було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме не надано йому право на отримання безкоштовного захисника, що на його думку є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, всупереч вимогам даної статті позивачем не надано жодного доказу на підтвердження не вчинення ним адміністративного правопорушення.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Разом з тим, частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, законодавством обов`язок доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача.

Так, на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в постанові ЕАО №4900837, представником відповідача надано суду компакт-диск з записом з місця події.

З відеозапису, наданого представником відповідача, чітко вбачається порушення позивачем пункту 8.7.3.з. Правил дорожнього руху України (далі - ПДР). Так, рухаючись в м. Вінниці по вул. Князів Коріатовичів, 131, керуючи автомобілем марки Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 , позивач здійснив проїзд перехрестя на вимкнену додаткову секцію світлофора, що забороняє руху в напрямку, вказаному стрілкою. Дане порушення було зафіксоване працівником поліції. Після чого було зупинено автомобіль позивача, запропоновано йому надати документи та повідомлено про фіксування правопорушення. Інспектор запропонував ОСОБА_1 пред`явити документи, роз`яснив йому права, запитав чи не має він клопотань, показав йому зафіксований на відео доказ вчинення ним правопорушення. Після, пред`явлення ОСОБА_1 документів, та роз`яснення працівником поліції прав передбачених КУпАП, ОСОБА_1 було заявлено письмове клопотання про надання йому можливості скористатися безкоштовною правовою допомогою при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення. Інспектор не заперечував щодо залучення ОСОБА_1 до розгляду справи захисника, про що зазначив йому та надав відповідно час для цього, а також просив останнього зателефонувати адвокату. Однак, ОСОБА_1 наполягав на тому, щоб працівники поліції самостійно забезпечили йому безкоштовну правову допомогу та викликали йому адвоката. Після чого, інспектор пояснив, що працівник поліції не зобов`язаний забезпечувати особі яка вчинила адміністративне правопорушення захисника. В подальшому, ОСОБА_1 було повідомлено, що відносно нього винесено постанову, копію якої він отримав.

Крім того, в судовому засіданні було оглянуто відеозапис наданий позивачем із мобільного телефону останнього, на якому міститься аналогічний зміст.

Оглянувши матеріали відеозапису, судом чітко встановлено, що ОСОБА_1 рухаючись по вул. Князів Коріатовичів у м. Вінниці, здійснив проїзд перехрестя на вимкнену додаткову секцію світлофора. Таким чином, факт вчинення правопорушення позивачем є доведеним, зокрема відеоматеріалом.

Відповідно до частини першої статті 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року №1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з диспозицією частини другої статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом першим частини першої статті 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупинити транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Судом достеменно встановлено невиконання позивачем вимог пункту 8.7.3.з ПДР, а саме: здійснив проїзд перехрестя на вимкнену додаткову секцію світлофора.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з частиною першою статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Також, частинами другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено що і було вчинено Інспектором першого батальйону третьої роти УПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Соломко Сергієм Олександровичем.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Тобто патрульна поліція у своїй діяльності використовує технічні засоби як превентивний поліцейський захід з метою попередження, виявлення та фіксування правопорушень.

З оглянутого запису наданого відповідачем встановлено, що перед винесенням постанови позивачу було роз`яснено права та обов`язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, визначені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

В той же час, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що інспектором Соломком С.О. не було взято до уваги клопотання позивача про залучення захисника для надання йому правової допомоги, оскільки дані твердження повністю спростовуються дослідженим в суді відеозаписом, з якого встановлено, що перед винесенням постанови позивачу було роз`яснено права та обов`язки особи визначені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, після чого ОСОБА_1 було заявлено письмове клопотання про надання йому можливості скористатися безкоштовною правовою допомогою при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення. Інспектор не заперечував щодо залучення ОСОБА_1 до розгляду справи захисника, про що зазначив йому та надав відповідно час для цього, а також просив останнього викликати адвоката. Однак ОСОБА_1 не мав наміру скористатися своїм правом використання юридичної допомоги адвоката, натомість наполягав на тому, що обов`язок забезпечення йому саме безкоштовної правової допомоги покладений на інспектора, що не передбачено Кодексом України про адміністративні правопорушення, після чого клопотання було відхилено інспектором Соломком С.О. та долучено до матеріалів справи, а також роз`яснено, що відхилення даного клопотання не позбавляє останнього оскаржити дану постанову у суді.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Зі змісту даної норми закону слідує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права.

Однак, наявність такого права не породжує обов`язку в працівників поліцї забезпечити особі адвоката за рахунок держави.

Правовідносини у сфері надання безоплатної правової допомоги суб`єктам права на безоплатну первинну правову допомогу та суб`єктам права на безоплатну вторинну правову допомогу, врегульовані Законом України «Про безоплатну правову допомогу».

Частиною першою статті 14 вказаного Закону визначено, що право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають такі категорії осіб:

1) особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо їхній середньомісячний дохід не перевищує двох розмірів прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до закону для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, а також особи з інвалідністю, які отримують пенсію або допомогу, що призначається замість пенсії, у розмірі, що не перевищує двох прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб - на всі види правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону;

2) діти, у тому числі діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування, діти, які перебувають у складних життєвих обставинах, діти, які постраждали внаслідок воєнних дій чи збройного конфлікту, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону;

2-1) внутрішньо переміщені особи - на всі види правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону;

2-2) громадяни України, які звернулися із заявою про взяття їх на облік як внутрішньо переміщених осіб, - на правові послуги, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої статті 13 цього Закону, з питань, пов`язаних з отриманням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, до моменту отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи;

2-3) громадяни України - власники земельних ділянок, які проживають у сільській місцевості, - на всі види правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону;

2-4) громадяни України, які проживають на тимчасово окупованій території, - на правові послуги, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої статті 13 цього Закону, з питань, пов`язаних із захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації та тимчасовою окупацією території України;

3) особи, до яких застосовано адміністративне затримання, - на правові послуги, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої статті 13 цього Закону;

4) особи, до яких застосовано адміністративний арешт, - на правові послуги, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої статті 13 цього Закону;

5) особи, які відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважаються затриманими, - на правові послуги, передбачені пунктами 1 і 3 частини другої статті 13 цього Закону;

6) особи, стосовно яких обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - на правові послуги, передбачені пунктами 1 і 3 частини другої статті 13 цього Закону;

7) особи, у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії, а також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону;

8) особи, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону, з моменту подання особою заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до прийняття остаточного рішення за заявою, а також іноземці та особи без громадянства, затримані з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, з моменту затримання;

8-1) особи, які звернулися із заявою про визнання особою без громадянства, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону, з дня подання особою заяви про визнання особою без громадянства до прийняття остаточного рішення за заявою, а також під час отримання дозволу на імміграцію, оформлення посвідки на тимчасове чи постійне проживання;

9) ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи, які мають особливі заслуги та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, особи, які належать до числа жертв нацистських переслідувань, - на всі види правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону;

9-1) особи, які перебувають під юрисдикцією України і звернулися для отримання статусу особи, на яку поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", - на правові послуги, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої статті 13 цього Закону, - до моменту прийняття рішення про надання такого статусу.

10) особи, щодо яких суд розглядає справу про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, - на правові послуги, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої статті 13 цього Закону, протягом розгляду справи в суді;

11) особи, щодо яких суд розглядає справу про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, - на правові послуги, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої статті 13 цього Закону, протягом розгляду справи в суді;

12) особи, реабілітовані відповідно до законодавства України, - на правові послуги, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої статті 13 цього Закону, стосовно питань, пов`язаних з реабілітацією;

13) особи, які постраждали від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону;

14) викривачі у зв`язку з повідомленням ними інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.

Проте, жодних доказів, які підтверджують належність ОСОБА_1 до перелічених категорій осіб, визначенних статтею 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» та мають право на безоплатну вторинну правову допомогу позивачем не були надані ні інспектору Соломку С.О., як і не були пред`явлені у судовому засіданні, що підтверджує відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 від 14.10.2021 про наданя можливості скористатися безкоштовною правовою допомогою при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на постанову Верховного суду України, викладену у постанові від 18.02.2020 у справі №524/9827/16-а судом також до уваги не приймається, з огляду на таке.

У наведеній постанові Верховного суду, останнім зазначено наступне:

"Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, особа-1 виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що надав відповідачу відповідне письмове клопотання.

Однак, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення".

Отже, у даній справі інспектором не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, тоді як у справі №127/28294/21 інспектор неодноразово повідомляв ОСОБА_1 , що не заперечує, щодо залучення ним адвоката, однак останній не бажав залучати захисника на підставі договору, а наполягав саме на забезпеченні його захисником за рахунок держави, що не передбачено ні КУпАП, ні Законом України «Про безоплатну правову допомогу»

Отже, обставини у справі №524/9827/16-а та справі №127/28924/21 суттєво відрізняються, а тому відсутні підстави для застосування положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Згідно зі статтею 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суб`єктом владних повноважень було надано суду належний доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме відеозапис з місця події, з якого чітко вбачається вчинення правопорушення.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому її необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, а також беручи до уваги те, що позовну заяву позивача залишено без задоволення, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору слід залишити без відшкодування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 122, 222, 251, 258, 276, 280 КУпАП, ст. ст. 5, 9, 72-77, 90, 139, 143, 241-243, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Постанову серії ЕАО №4900837 від 14.10.2021, винесену інспектором першого батальйону третьої роти УПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Соломком Сергієм Олександровичем, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, третя особа Інспектор першого батальйону третьої роти УПП у Вінницькій області лейтенант поліції Соломко Сергій Олександрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , паспрот серіїї МВ №457112, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Вінницькій області, адреса: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24.

Третя особа: Інспектор першого батальйону третьої роти УПП у Вінницькій області лейтенант поліції Соломко Сергій Олександрович, адреса: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24.

Суддя: