Справа № 420/11516/21
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/11516/21
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року, постановлену в м.Одесі, по справі за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В. про відкриття виконавчого провадження ВП № 65460331 за заявою ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду № 420/1787/20, виданого 08.02.2021 року про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору було відмовлено. Адміністративний позов залишено без руху.

В ухвалі зазначено, що позивачем додано до адміністративного позову копії документів, які не засвідчені ним у встановленому чинним законодавством порядку, зокрема довіреність; не надано до позовної заяви доказів сплати судового збору.

04.08.2021 року від представника відповідача надішла заява до якої доданий доказ сплати судового збору.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року позов повернуто позивачу без розгляду, оскільки в ухвалі окрім необхідності сплати судового збору, позивачу також зазначалось про необхідність надання належним чином засвідченої довіреності, оскільки з позовом надано копію довіреності не засвідчену у встановленому чинним законодавством порядку. Проте представником позивача не надано ні належним чином засвідченої копії довіреності, ні оригіналу такої довіреності.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що копія ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року про залишення поданої військовою частиною НОМЕР_1 позовної заяви без руху надійшла на адресу військової частини НОМЕР_1 08 вересня 2021 року (вже після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали).

При цьому - 04 вересня 2021 року представником позивача, військової частини НОМЕР_1 до канцелярії суду було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви шляхом надання платіжного документа про сплату судового збору за розгляд справи.

Також, апелянт вказує, що чинним законодавством не передбачено, щоб представник сторони у справі власноручно посвідчував копії довіреності. Зазначає, що копія довіреності представника сторони не є доказом у справі, а тому судом першої інстанції помилково зазначено, що копія довіреності має бути засвідчена належним чином в силу ст. 94 КАС України.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Згідно з п.3 ч.1 ст. 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано повністю вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та на підставі п.1 ч.4 ст. 169 КАС України позов повернув позивачу без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч.1, ч.2, ч.3 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч.3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

В ухвалі про залишення апеляційної скарги суд першої інстанції з посиланням на ст. 94 КАС України зазначив, що позивачем додано до адміністративного позову копії документів, які не засвідчені ним у встановленому чинним законодавством порядку, зокрема довіреність.

Також було зазначено, що до позовної заяви доказів сплати судового збору позивачем не надано.

В матеріалах справи відсутні доказі отримання Військовою частиною А1892копії вищезазначеної ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

04.08.2021 р. представником позивача адвокатом Пудлінською Л.І. було надано заяву, в якій зазначено, що з офіційного сайту ЄДРСР позивачеві стало відомо, що ухвалою суду від 12 липня 2021 року подана позовна заява залишена без руху. До заяви додано платіжне доручення № 970 від 26 липня 2021 р. про сплату судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Повертаючи позовну заяву судом було зазначено, що в ухвалі окрім необхідності сплати судового збору, позивачу також зазначалось про необхідність надання належним чином засвідченої довіреності, оскільки з позовом надано копію довіреності не засвідчену у встановленому законом порядку.

Проте представником позивача не надано ні належним чином засвідченої копії довіреності, ні оригіналу такої довіреності, у зв`язку з чим на підставі п.1 ч.4 ст. 169 КАС України позов повернув позивачу без розгляду.

Колегія суддів вважає помилковими такі висновки суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 59 КАС України відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що довіреність, надана представником на підтвердження повноважень в судовому засіданні не є доказом , у зв`язку з чим посилання суду першої інстанції на те, що позивачем додано до адміністративного позову копії документів, що не засвідчені ним у встановленому чинним законодавством порядку, зокрема довіреність є помилковим.

Жодним нормативно-правовим актом не зобов`язано представника сторони посвідчувати копію довіреності, а відповідно до ч.5 ст. 59 КАС України довіреність представника може бути посвідчена суддею.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху, а тому колегія суддів приходить до висновку, що повертаючи позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 , суд першої інстанції порушив право позивача на доступ до суду і передчасно повернув позовну заяву, зробивши свої висновки без з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до вимог ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі Мельник проти України (Melnyk v. Ukraine), заява № 23436/03, пункти 22-23, 26, а також у рішенні від 18 лютого 2011 року по справі Мушта проти України, заява № 8863/06, пункти 37, 38, 47, розкриваючи зміст принципу юридичної визначеності в контексті передбаченого у п. 1 ст. 6 ЄКПЛ права на доступ до суду зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи та порушено норми процесуального права, які призвели до необґрунтованого прийняття судового рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 294, 308, 311, 320, 321, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик