Справа № 200/6288/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року справа №200/6288/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 р. у справі № 200/6288/21 (головуючий І інстанції Загацька Т.В.) за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа про стягнення адміністративно-господарських санкцій-

У С Т А Н О В И В:

25 травня 2021 року Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа про стягнення з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа на користь Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році у розмірі 152950,70 грн. та пеню у розмірі 1040,06 грн. на р/р UA0005718 Донецьке ГУК/Центр.р-н Мар./50070000; ЄДРПОУ ГУ ДКСУ 37967785; МФО 899998; код платежу 50070000. ЄДРПОУ відділення Фонду (стягувача) 13492430.

19.07.2021 від представника позивача на адресу суду надійшла заява, в якій останній просить вважати вірною назву відповідача Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що в порушення ст.ст.18, 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні відповідач, який має середньооблікову чисельність штатних працівників 1138 осіб, не забезпечив виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю. За змістом позову позивач зауважив, що невиконання відповідачем зазначеного нормативу є підставою для стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць в судовому порядку. Згідно з викладеним в позові, в наданому позивачем звіті до позивача ним зазначено про працевлаштування 46 осіб з інвалідністю протягом 2020 року, фактично ж за даними звіту працювало лише 45 осіб. У відповідності до викладених приписів законодавства відповідач не виконав норматив по створенню 1 робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році, у зв`язку з чим відділенням Фонду було нараховано адміністративно-господарські санкції у розмірі 152 950,70 грн., які відповідач, враховуючи норму ч.4 ст.20 Закону, повинен був сплатити до 15 квітня наступного за роком, у якому відбулося порушення нормативу. Також, відділенням Фонду здійснено розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати адміністративно-господарської санкції на 19.05.2021 з урахуванням облікової ставки НБУ у розмірі 7,5 % річних за кожен день прострочення у сумі, що становить 1 040,06 грн. Відповідач не виконав усіх заходів щодо виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, через що позивач, звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 р. у справі № 200/6288/21 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачем за весь час судового розгляду справи не були додані жодні підтверджуючи документи, що свідчили б про створення на підприємстві робочих місць призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, документів, які б підтвердили працевлаштування осіб з інвалідністю на підприємстві у відповідача, а також документів на підтвердження статусу таких осіб з інвалідністю. Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідач, Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа, зареєстровано як юридична особа та включене до ЄДРПОУ за №33760279, зареєстровано за адресою: 87534, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Гризодубової, 1.

До суду надана копія звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік (форма №10-ПОІ), в якому відповідачем наведено, що: середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 1138 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність 45; кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні 46; фонд оплати праці штатних працівників 174057,9 тисяч гривень; середньорічна заробітна плата штатного працівника, тис. грн. (з одним десятковим знаком) 152951 тисяч гривень; сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 152951 тисяч гривень.

На підставі наведеного звіту позивачем здійснено розрахунок суми адміністративно-господарських санкцій за 1 нестворене робоче місце для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році на 152950,70 грн та розрахунок суми пені на заборгованість по сплаті адміністративно-господарських санкцій за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році на суму 1040,06 грн (за період 16.04.2021 по 19.05.2021).

У листі Маріупольського міського центру зайнятості від 06.04.2021 №07/1290/06-16/21 зазначено, що Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа надавало протягом 2020 року звіти за формою 3-ПН для працевлаштування осіб з інвалідністю. Також зазначено, що до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа протягом 2020 року направлено 15 осіб з інвалідністю, з них 12 осіб працевлаштовані, 3 особи відмовились від працевлаштування.

Відповідачем надана звітність форми 3-ПН, а саме:

- звітність від 29.12.2020 Інформація про попит на робочу силу (вакансії) щодо наявності вакансій машиніст крана автомобільного (1 вакансія) із зазначенням категорії громадян інваліди;

- звітність від 30.11.2020 Інформація про попит на робочу силу (вакансії) щодо наявності вакансій машиніст крана автомобільного (1 вакансія) із зазначенням категорії громадян інваліди;

- звітність від 11.11.2020 Інформація про попит на робочу силу (вакансії) щодо наявності вакансій оператор котельні 2 розряду (1 вакансія) із зазначенням категорії громадян інваліди;

- звітність від 30.10.2020 Інформація про попит на робочу силу (вакансії) щодо наявності вакансій оператор теплового пункту (1 вакансія) із зазначенням категорії громадян інваліди;

- звітність від 09.10.2020 Інформація про попит на робочу силу (вакансії) щодо наявності вакансій оператор теплового пункту (4 вакансії) із зазначенням категорії громадян інваліди;

- звітність від 09.10.2020 Інформація про попит на робочу силу (вакансії) щодо наявності вакансій апаратник хімводоочищення 3 розряду (1 вакансія) із зазначенням категорії громадян інваліди;

- звітність від 10.09.2020 Інформація про попит на робочу силу (вакансії) щодо наявності вакансій апаратник хімводоочищення 2 розряду (1 вакансія) із зазначенням категорії громадян інваліди;

- звітність від 30.09.2020 Інформація про попит на робочу силу (вакансії) щодо наявності вакансій оператор котельні 3 розряду (1 вакансія) із зазначенням категорії громадян інваліди;

- звітність від 10.09.2020 Інформація про попит на робочу силу (вакансії) щодо наявності вакансій контролер теплового господарства 3 розряду (1 вакансія) із зазначенням категорії громадян інваліди;

- звітність від 31.07.2020 Інформація про попит на робочу силу (вакансії) щодо наявності вакансій слюсар з ремонту устаткування теплових мереж та котельних 5 розряду (1 вакансія) із зазначенням категорії громадян інваліди;

- звітність від 29.05.2020 Інформація про попит на робочу силу (вакансії) щодо наявності вакансій слюсар з ремонту устаткування теплових мереж та котельних 5 розряду (1 вакансія) із зазначенням категорії громадян інваліди;

- звітність від 30.06.2020 Інформація про попит на робочу силу (вакансії) щодо наявності вакансій слюсар з ремонту устаткування теплових мереж та котельних 5 розряду (1 вакансія) із зазначенням категорії громадян інваліди;

- звітність від 30.04.2020 Інформація про попит на робочу силу (вакансії) щодо наявності вакансій слюсар з ремонту устаткування теплових мереж та котельних 5 розряду (1 вакансія) із зазначенням категорії громадян інваліди;

- звітність від 31.03.2020 Інформація про попит на робочу силу (вакансії) щодо наявності вакансій слюсар з ремонту устаткування теплових мереж та котельних 5 розряду (1 вакансія) із зазначенням категорії громадян інваліди;

- звітність від 28.02.2020 Інформація про попит на робочу силу (вакансії) щодо наявності вакансій тракторист 4 розряду (1 вакансія) із зазначенням категорії громадян інваліди;

- звітність від 31.01.2020 Інформація про попит на робочу силу (вакансії) щодо наявності вакансій тракторист 4 розряду (1 вакансія) із зазначенням категорії громадян інваліди.

Крім того, у листі-відповідді Маріупольського міського центру зайнятості вих. №01/1130/06-16/21 від 23.03.2021 зазначено, що відповідач протягом 2020 року приймав участь у Загальнообласному ярмарку вакансій Знайдемо роботу разом!.

У листі-відповідді Маріупольського міського центру зайнятості вих. №07/2021/06-16/21 від 04.06.2021 вказано, що представники відповідача 25.02.2020 та 27.10.2020 приймали участь у заходах, спрямованих на працевлаштування осіб з інвалідністю.

Спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.14 Закону України від 05.07.2012 №5067-VI Про зайнятість населення передбачено, що до категорій громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, належать: 1) один з батьків або особа, яка їх замінює і: має на утриманні дитину (дітей) віком до шести років; виховує без одного з подружжя дитину віком до 14 років або дитину з інвалідністю; утримує без одного з подружжя особу з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) та/або особу з інвалідністю I групи (незалежно від причини інвалідності); 2) діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, особи, яким виповнилося 15 років та які за згодою одного з батьків або особи, яка їх замінює, можуть, як виняток, прийматися на роботу; 3) особи, звільнені після відбуття покарання або примусового лікування; 4) молодь, яка закінчила або припинила навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби (протягом шести місяців після закінчення або припинення навчання чи служби) і яка вперше приймається на роботу; 5) особи, яким до настання права на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" залишилося 10 і менше років; 6) особи з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; 7) особи, яким виповнилося 15 років та які за згодою одного з батьків або особи, яка їх замінює, можуть, як виняток, прийматися на роботу; 8) учасники бойових дій, зазначені у пунктах 19-21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; 9) непрацюючі працездатні особи, які отримують державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

Для працевлаштування зазначених у частині першій цієї статті громадян (крім осіб з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", норматив працевлаштування на роботу яких встановлюється згідно із Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" та осіб, зазначених у пункті 9 частини першої цієї статті) підприємствам, установам та організаціям з чисельністю штатних працівників понад 20 осіб встановлюється квота у розмірі 5 відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників за попередній календарний рік.

Для працевлаштування осіб, яким до настання права на пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" залишилося 10 і менше років, підприємствам, установам та організаціям з чисельністю штатних працівників від 8 до 20 осіб встановлюється квота у розмірі не менше однієї особи у середньообліковій чисельності штатних працівників.

Роботодавці самостійно розраховують квоту, зазначену в частині другій цієї статті, з урахуванням чисельності громадян, які на умовах повної зайнятості вже працюють на підприємствах, в установах та організаціях і належать до таких, що неконкурентоспроможні на ринку праці (крім осіб з інвалідністю), та забезпечують їх працевлаштування самостійно. Роботодавці можуть звернутися за сприянням для працевлаштування даної категорії громадян до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Обов`язковою умовою дотримання роботодавцями квоти вважається працевлаштування таких громадян відповідно до вимог частини другої цієї статті, про що роботодавці інформують щороку центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, у встановленому ним порядку.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України від 21.03.1991 №875-XII Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні (далі Закон №875-XII) установлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Приписами ст.20 Закону №875-XII передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

При цьому, адміністративно-господарські санкції за незайняті особами з інвалідністю робочі місця не є податком, збором (обов`язковим платежем), обов`язкова сплата яких передбачена законодавством, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.

Разом з тим відповідно до ч.1 ст.218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 ст.18 Закону №875-XII установлено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Частиною другою зазначеної статті передбачено, що підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Приписами ч.ч.1-3 ст.18-1 Закону №875-XII передбачено, що особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна.

Рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Отже, обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатися пошуком осіб з інвалідністю для працевлаштування.

Зазначена правова позиція відображена у висновках Верховного Суду України в постанові від 20.06.2011 у справі №21-60а11 та від 26.06.2012 №21-105а12.

Верховний Суд України дійшов висновку, що на підприємство не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості осіб з інвалідністю для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства осіб з інвалідністю, які бажають працевлаштуватись.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відсутність у роботодавця прибутку не є підставою для несплати адміністративно-господарських санкцій.

Пунктом 3 Порядку подання форми звітності №3-ПН „Інформація про попит на робочу силу (вакансії), затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 №316, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за №988/23520 (далі Порядок №316), передбачено, що форма №3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Верховний Суд у постанові від 16.06.2020 у справі №813/3047/18 зазначив, що передбачена ч.1 ст.20 Закону №875-XII міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку здійснити грошовий платіж на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати або 1) в разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 18 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, а саме: не виділення та не створення робочих місць, не надання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, так як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування інвалідів, або 2) в разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 17, частини першої статті 18, частин другої, третьої, п`ятої статті 19 Закону №875-XII, що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.

Судом встановлено, що в 2020 році, відповідно до звітів поданих Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа, були створені робочі місця для осіб з інвалідністю за посадами: машиніст крана автомобільного, слюсар з ремонту устаткування теплових мереж, оператор котельні, машиніст насосних установок, контролер теплового господарства, тракторист.

Позивачем не надано доказів безпідставної відмови в працевлаштуванні осіб з обмеженою працездатністю.

Судом встановлено, що відповідач вживав заходів, передбачених законодавством, спрямованих на створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та недопущення правопорушення у сфері господарювання.

У матеріалах справи також відсутні докази безпідставної відмови особам з інвалідністю, які самостійно зверталися до відповідача з метою працевлаштування.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, відповідачем не було допущено наведених вище порушень, а тому відсутні підстави для сплати адміністративно-господарських санкцій.

Враховуючи те, що відповідачем були виконані вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" щодо прийняття заходів для працевлаштування інвалідів, доказів того, що відповідач не створив робочі місця для осіб з інвалідністю, відмовляв особам з інвалідністю у прийнятті на роботу, несвоєчасно надавав державній службі зайнятості інформацію щодо наявності вакансій, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, або несвоєчасно звітував Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, позивачем не надано, суд погоджується з доводами відповідача, що причини непрацевлаштування осіб з інвалідністю не залежали від самого роботодавця, тому в його діях відсутній склад правопорушення і на нього не може бути покладена відповідальність за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеними у постановах від 14.02.2018 у справі №820/2124/16, від 28.02.2018 у справі №807/612/16, від 26.06.2018 у справі №806/1368/17, від 11.09.2018 у справі №812/1127/18, від 19.12.2018 у справі №812/1140/18, від 23.07.2019 у справі №820/2204/16, від 31.07.2019 у справі №812/1164/18, від 15.07.2020 у справі №640/10548/19, від 20.03.2018 у справі №802/707/17-а, від 31.01.2020 у справі №823/763/17, від 24.02.2020 у справі №820/2132/17, від 29.04.2020 у справі №807/557/17.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави для застосування відносно відповідача санкцій, визначених ст.20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні відсутні, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 р. у справі № 200/6288/21- залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 р. у справі № 200/6288/21- залишити без змін.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко