Справа № 420/16491/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Одеса

У залі судових засідань № 33

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

при секретарі судового засідання - Галат В.І.,

за участю сторін:

представника позивача - Волканов Є.В.,

представника відповідача - Коперсак М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою сервісу «EasyCon», за правилами загального позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» до Головного управління ДПС в Одеській області про:

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №3 від 28.08.2021 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 11428921,00 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість у розмірі 2857230,00 гривень, форми «В1»;

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №3 від 28.08.2021 року, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» застосовано штраф у розмірі 0,00 гривень, форми «ПН»;

зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» у розмірі 11428921,00 гривень, у відповідності до абзацу 2 пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» наголошувало, що висновки контролюючого органу викладені в акті документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань достовірності нарахування від`ємного значення суми, яка приймає участь у бюджетному відшкодуванні з податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року є безпідставними.

Позивач стверджує, що у ході проведення перевірки ним було надано всі необхідні первинні документи, що підтверджують реальність проведення господарських операцій за результатами яких сформовано податковий кредит та які вплинули на формування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» вказувалося, що правовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОКРОС» жодним чином не вплинули на формування податкового кредиту позивача, а висновки Головного управління ДПС в Одеській області про відсутність у позивача права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість є протиправними.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження по справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року, надано можливість представникам Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» та Головного управління ДПС в Одеській області приймати участь у судових засіданнях по адміністративній справі №420/16491/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів, за допомогою сервісу «EasyCon».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року, клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про виклик свідків по адміністративній справі №420/16491/21 задоволено.

04 листопада 2021 року, закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду суті.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року, у задоволенні клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про зупинення провадження по адміністративній справі №420/16491/21 відмовлено.

Ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року, про відкриття провадження по справі отримана представником Головного управління ДПС в Одеській області 23 вересня 2021 року.

Однак, у встановлений судом строк (п`ятнадцятиденний) відповідачем відзиву на позовну заяву не подано. З клопотанням про продовження процесуального строку на надання відзиву Головне управління ДПС в Одеській області не зверталось.

Відзив Головного управління ДПС в Одеській області надійшов на адресу Одеського окружного адміністративного суду лише 02 листопада 2021 року.

У відзиві (вх№60777/21 від 02.11.2021р.) Головне управління ДПС в Одеській області вказувало, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» подало до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2021 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування.

Причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту є імпорт позивачем товарів народного споживання, які після розмитнення передавалися на відповідальне зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «ФОКРОС» за Договором №0510-11-В3 від 05.10.2020 року.

У свою чергу, на думку Головного управління ДПС в Одеській області господарські операції між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОКРОС» не є реальними, оскільки у порушення статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивачем під час перевірки не були надані копії документів стосовно перевезення товарів на митній території України до складів зберігання, зокрема, товарно-транспортні накладні, замовлення на перевезення, тощо.

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОКРОС» не подавало податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ та 4-ДФ), звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форми Д4). Остання звітність з ПДВ подана підприємством до контролюючого органу за податковий період червень 2021 року.

Крім того, згідно фінансового звіту у Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОКРОС» основні засоби відсутні.

Під час відвідування юридичної адреси Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОКРОС» перевіряючими було встановлено, що за вказаною адресою знаходиться двадцятичотирьохповерховий житловий будинок та Торгівельний центр «Чудо Город». У телефонному режимі менеджер з продажу торгівельних приміщень повідомила, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОКРОС» не може орендувати приміщення за цією адресою у зв`язку з тим, що на даному поверсі досі тривають ремонтні роботи.

Таким чином, у ході проведення позапланової документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» встановлено неможливість підтвердження наявності залишків ТМЦ (підстави формування від`ємного значення) задекларованих платником податків.

На думку Головного управління ДПС в Одеській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» здійснювало безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОКРОС», які не опосередковані реальним виконанням послуг, що становить їх предмет (отримання зазначених товарів, послуги з навантаження - розвантаження, перевезення та зберігання), у зв`язку з чим, неможливо встановити фактичну наявність товарів народного споживання на складах, та відповідно, наявності підстав для бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку податку на додану вартість (т. ІV, а.с.233-248).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» (далі - «МЕГАБУД ПОСТАЧ»), згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, зареєстроване 10.07.2018 року за №012072931 (т.І, а.с.39-40).

До основного виду діяльності ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» згідно код КВЕД відноситься 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту.

22.06.2021 року, ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» була подана податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2021 року, у рядку 19 якої відображений показник від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у розмірі 11444938,00 гривень та яку у рядку 20.2.1 було заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (т.І, а.с.49-52).

До податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року, ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» були додані, зокрема: довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Додаток 2) та заява про повернення суми бюджетного відшкодування (Додаток 4) і розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток 5), серед яких Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОКРОС» (далі ТОВ «ФОКРОС») відсутнє (т.І, а.с.53-60).

Направлення ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» податкової звітності та її отримання контролюючим органом підтверджується копією квитанції №2 (т.І, а.с.61).

Відповідно до підпункту 191.1.6 пункту 191.1 статті 191, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового Кодексу України, на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області №5095-п від 20.07.2021 року та направлень №9190/15-32-07-03-15, №9196/15-32-07-03-15, №9198/15-32-07-03-15, №9237/15-32-07-03-15 від 21.07.2021 року, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість попередніх звітних періодів зазначених у додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість, (т.І, а.с.62-63, т.V, а.с.10-13).

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області складено Акт №15976/15-32-07-03-12/42298686 від 05.08.2021 року (т.V, а.с.117-158).

У вищевказаному акті зазначено, що посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області встановлені порушення платником податків ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» пункту 44.1, пункту 44.3 статті 44, пункту 189.1 статті 198, пункту 198.5 статті 198, пункту 200.1, абзацу б) пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми ПДВ яка підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 11428921,00 гривень та пункту 198.5 статті 198, пункту 200.1 статті 201 Податкового кодексу України у частині відсутності реєстрації в ЄРПН податкових накладних всього на суму ПДВ у розмірі 11428921,00 гривень.

На підставі Акту перевірки №15976/15-32-07-03-12/42298686 від 05.08.2021 року, Головним управлінням ДПС в Одеській області були винесені податкові повідомлення-рішення:

№3 від 28.08.2021 року, яким ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 11428921,00 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість у розмірі 2857230,00 (т.V, а.с.162-163);

№3 від 28.08.2021 року, яким ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» визначено штраф у розмірі 0,00 гривень (т.V, а.с.159-161).

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу про порушення податкового законодавства, вважаючи винесені Головним управлінням ДПС в Одеській області податкові повідомлення-рішення протиправними, ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» звернулось до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 року (далі Податковий кодекс).

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до пункту 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з, зокрема, придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до Податкового кодексу.

Статтею 200 Податкового кодексу України визначається, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплачений отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Як встановлено частиною 1 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 року (далі - Закон № 996-ХІV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, у той час як під господарською операцією розуміється дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

При цьому за змістом статті 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з положеннями частини 3 цієї статті інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Отже, сукупний аналіз вищенаведених норм законодавства свідчить, що обов`язок платника податку з декларування податкового зобов`язання з податку на додану вартість є, перш за все у даній ситуації, похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, при цьому перевірка правильності відображення господарської операції у податковому обліку вимагає дослідження дійсного переміщення активу між учасниками поставки та аналіз змін їх майнового стану з урахуванням усіх доводів та доказів, наданих учасниками провадження.

Таким чином, вказані норми податкового законодавства у взаємозв`язку із положеннями законодавства з питань бухгалтерського обліку та фінансової звітності визначають, що однією з головних умов документального підтвердження задекларованих платником податків у податковій звітності показників є можливість на підставі наявних первинних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту (доходу) в результаті здійснення господарських операцій.

При цьому первинний документ має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення, натомість сама собою наявність або відсутність окремих документів не свідчить про наявність факту порушення з боку платника податків, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Підпунктом 2.15 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за №168/704 від 05.06.1995 року, визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

Таким чином, єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту мають бути належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи у розумінні наведених норм законодавства.

З наведених законодавчих положень вбачається, що умовами реалізації права платника на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Вищий адміністративний суд України в Інформаційному листі №1112/11/13-10 від 20.07.2010 року зазначив, що процесуальна діяльність суду з встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: 1) встановлення факту здійснення господарської операції; 2) встановлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; 3) встановлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку; 4) встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість; 5) встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» у додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року, відображено ввезення на митну територію України товарно-матеріальних цінностей (товарів широкого спектру народного споживання) на суму ПДВ 11444938,00 гривень (т.І, а.с.57-58).

Згідно рядку 21 податкової декларації за травень 2021 року, сума 11444938,00 гривень утворилася наростаючим підсумком за період серпня - жовтня 2020 року.

Тобто, суми податку на додану вартість сплачені митному органу включено ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» до податкового кредиту та відображено у додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року, всього в сумі 11444938,00 гривень, у тому числі: за грудень 2020 року у сумі 6679167,95 гривень; за листопад 2020 року у сумі 1236921,71 гривень; за жовтень 2020 року у сумі 3362215,68 гривень.

Суд зазначає, що ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» було укладено ряд контрактів пов`язаних з ввезенням на митну територію України товарів, зокрема, з AG TRADE COMPANY LIMITED (ОАЕ) №20072020- AG/МВ від 20.07.2020 року та №04.11.20-AGТ-МР від 04.11.2020 року; договори комісії з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ролінз Груп» №МЕГ/РЛ/20 від 02.09.2020 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПА ТОРГ ТГ» №МГ/ЕВ/20 від 02.09.2020 року та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК ДІЛАЙТ» №МЕГ/ДІЛ/20 від 09.09.2020 року, реальність господарських операцій за якими фактично не заперечується відповідачем (т.ІІ, а.с.1- 250, т.ІІІ, а.с.23- ІV, а.с.1-50).

Крім того, на виникнення у ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» податкового кредиту вплинули взаємовідносини позивача, зокрема, з Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРНАЦІОНАЛЬНІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЇ», щодо укладення абонентського договору та відкриття особового рахунку №5156456 про надання послуг фіксованого місцевого зв`язку та інших телекомунікаційних послуг з використанням безпровідного доступу із застосуванням технології CDMA та з Товариством з обмеженою відповідальністю «Офіс-центр «Приморський», щодо договору оренди приміщення розташованого у нежитловому будинку за адресою 65012, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська 17, 5 поверх, офіс 5В/1 (т.І, а.с. 171-248).

Позивач у тексті позовної заяви наголошує, що саме вищевказані операції слугували підставою для формування від`ємного значення з податку на додану вартість, заявленого ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» до відшкодування згідно додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року № від 22 червня 2021 року.

Слід зауважити, що кошти для придбання та ввезення на митну територію України товарно-матеріальних цінностей (товарів широкого спектру народного споживання) ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» отримувалися за рахунок договорів про надання зворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики) та договорів про надання фінансового кредиту (т.ІІІ, а.с.1-23).

У свою чергу, на думку Головного управління ДПС в Одеській області, ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» не веде господарську діяльність, оскільки відсутні операції з реалізації імпортованого на територію України товару та відсутні залишки ввезених товарно-матеріальних цінностей.

З Акту перевірки №15976/15-32-07-03-12/42298686 від 05.08.2021 року (т.V, а.с.117-158) вбачається, що Головне управління ДПС в Одеській області ставить під сумнів реальність господарських операції позивача з ТОВ «ФОКРОС» щодо відповідального зберігання ввезених на територію України позивачем товарно-матеріальних цінностей, а тому, право ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» на бюджетне відшкодування від`ємного значення ПДВ відсутнє.

Враховуючи вищевикладене та досліджуючи зміст фінансово-господарських операцій ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» та його контрагента, встановлюючи їх мету та обставини, суд зазначає наступне.

05.10.2020 року, між ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» та ТОВ «ФОКРОС» було укладено договір №0510-11-ВЗ про надання послуг відповідального зберігання (т.V, а.с.67-69).

Суд зауважує, що у межах здійснення своєї господарської діяльності ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» імпортуються товари широкого асортименту, зокрема, текстильні вироби, швацькі аксесуари, голки для швейних машин, посуд та прибори столові або кухонні з пластмаси не медичного призначення, світильники електричні, настільні, підлогові, гігієнічні або туалетні вироби з пластмаси, іграшки, тощо.

Протягом 2020 року, ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» імпортовано товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 57135963,45 гривень.

У свою чергу, ввезені ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» товари передавалися на відповідальне зберігання ТОВ «ФОКРОС» за умовами договору №0510-11-ВЗ від 05.10.2020 року.

Пунктом 1.3 Договору №0510-11-ВЗ від 05.10.2020 року визначено, що ТОВ «ФОКРОС» здійснюється зберігання товару за адресами: 65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського 33, 65111, м. Одеса, Старокиївське шосе 19 км, буд.4, к.2; Київська область, м. Бориспіль, вул. Завокзальна 5.

Відповідно до пункту 3.1 Договору №0510-11-ВЗ від 05.10.2020 року, передача товару на відповідальне зберігання здійснюється за актом приймання-передачі товару.

Пунктом 4.1 Договору №0510-11-ВЗ від 05.10.2020 року визначено, що послуги ТОВ «ФОКРОС» по зберіганню всього товару складають 8000,00 гривень на місяць без ПДВ.

Згідно пункту 4.2 Договору №0510-11-ВЗ від 05.10.2020 року, ТОВ «ФОКРОС» щомісяця виставляє ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» для оплати рахунок та Акт прийому-передачі наданих послуг.

З метою підтвердження реального характеру виконання сторонами своїх зобов`язань за вищевказаним договором відповідального зберігання, ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» було надано до суду копії Актів приймання-передачі майна (т.ІV, а.с.55-133), копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т.ІV, а.с.134-142), копії платіжних доручень та квитанцій до прибуткового касового ордера (т.ІV, а.с.142-146) копії інвентаризаційних описів запасів (т.ІV, а.с.147-170, 173-198).

Вирішуючи питання про реальність господарських операцій між ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» та ТОВ «ФОКРОС», суд враховує презумпцію добросовісності платника податків, за якою передбачається економічна виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Нормами Податкового кодексу України презюмується вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції.

Крім того, на думку суду, Головним управлінням ДПС в Одеській області не було у повній мірі досліджено умови господарських операцій між ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» та ТОВ «ФОКРОС», умови Договору №0510-11-ВЗ від 05.10.2020 і Додаткових угод до нього, а тому, контролюючий орган дійшов хибного висновку про нереальність господарських операцій з відповідального зберігання.

Зокрема, стосовно тверджень Головного управління ДПС в Одеській області, що акти надання послуг містять лише найменування робіт «послуги відповідального зберігання» та не містять інформації щодо перевезення товарів з місця поставки до складу, суд зауважує, що типові форми вказаних документів законодавчо не затверджені.

Крім того, надані ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» акти надання послуг не мають дефекту форми, змісту або походження, є первинними документами у розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підтверджують фактичне виконання спірних фінансово-господарських операцій з ТОВ «ФОКРОС».

Щодо посилань Головного управління ДПС в Одеській області на ненадання ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» товарно-транспортних накладних, суд зазначає, що позивач не виступав учасником операцій щодо безпосереднього перевезення товару, а тому і не мав складати товарно-транспортні накладні.

Також, товарно-транспортні накладні чи подорожні листи не є винятковими первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують факт реальності здійснення господарської операції за договором, та за відсутності яких платник позбавляється права на формування податкового кредиту, а також віднесення до складу доходів і витрат сум за договорами у разі наявності інших первинних бухгалтерських документів, оформлених відповідно до положень чинного законодавства.

Серед іншого, суд зауважує, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміна у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

Також, суд вважає безпідставними посилання контролюючого органу, що у ТОВ «ФОКРОС» відсутні власні транспортні засоби та ним не подано фінансової звітності та податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2020 рік, суд зазначає, що відповідно до Господарського Кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постановах від 04.12.2018 року по справі №814/788/14, від 30.11.2018 року по справі №820/4698/17, від 14.02.2018 року по справі № 804/15887/14, від 23 липня 2020 року по справі №816/1122/16.

Також, будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом у розумінні процесуального Закону.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові по справі №0870/370/12 від 05 лютого 2019 року та №820/6402/15 від 24 червня 2020 року.

У свою чергу, суд зауважує, що не підтвердження провадження ТОВ «ФОКРОС» фінансово-господарської діяльності побудоване виключно на інформації баз даних податкового органу та не ґрунтується на дослідженні первинних документів господарюючого суб`єкта.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові по справі №420/14243/20 від 10 листопада 2021 року.

Крім того, відносно зберігання товарно-матеріальних цінностей за адресами відмінними від адрес визначених для зберігання за Договором №0510-11-ВЗ від 05.10.2020 року, судом встановлено, що листом вих.№12 від 12.07.2021 року, ТОВ «ФОКРОС» звернулось до ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» та повідомило про необхідність перевезення товарно-матеріальних цінностей позивача на склади за адресами: м. Київ, Святошинський район, вул. Миколи Краснова 27 та м. Київ, Дніпровський район, вулиця Каховська 64 (т.ІV, а.с.171).

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до підпункту 73.3 статті 73 Податкового Кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Запит повинен містити: підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідачем було реалізовано надане йому право на надсилання до ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» запитів про надання пояснень та документів та вимоги про проведення інвентаризації.

Зокрема, Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» з 11 (одинадцятьма) запитами про надання пояснень та документів, на які були отримані відповідні листи ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» (т.V, а.с.15-57).

У вищевказаних запитах Головне управління ДПС в Одеській області зазначало про необхідність надання доступу до проведення обстеження територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ», що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими и оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу, та оригінали документів та інформацію, які стали підставою для декларування платником податків бюджетного відшкодування ПДВ (від`ємного значення з ПДВ) та показників відповідно декларації з ПДВ за травень 2021 року, а саме: договори, контракти з контрагентами, додатки до них; ВМД; первинні документи щодо придбання (одержання) товарів/матеріалів (робіт/послуг): податкові накладні, розрахунки коригування до податкових накладних, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт (послуг), рахунки-фактури, щодо господарських операцій, які зазначено у додатку 3 та господарських операцій з суб`єктами господарювання, які зазначено у додатку 1 до податкової декларації з ПДВ за травень 2021 року; документи (платіжні доручення, банківські виписки та інше), що підтверджують розрахунки за отримані товари/ матеріали (роботи/послуги), інформацію про стан розрахунків з постачальниками, а також наявність дебіторської або кредиторської заборгованості станом на початок періоду, що перевіряється, на кінець періоду, що перевіряється, з суб`єктами господарювання, які зазначено у додатку 3 та у додатку 1 до податкової декларації з ПДВ за травень 2021 року; оборотно-сальдові відомості, журнали-ордери, картки рахунків 10, 15, 28, 30, 31, 36, 37, 63, 64, 68, 70, 71, 74, 79, 90, 91, 92, 93, 94 та в розрізі контрагентів; документи на право власності та/або оренди основних фондів, у т.ч. земельних ділянок; щодо укладання кредитних договорів (у т.ч. овердрафт); щодо проведення інвентаризації основних фондів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів тощо; щодо отримання, надання поворотної фінансової допомоги; накази щодо призначення посадових осіб, завірені копії їх паспортних даних та РНОКПП; накази щодо облікової політики; інші документи, які не ввійшли до переліку, але пов`язані з питанням перевірки, тощо.

Суд зауважує, що податковим органом не було конкретизовано, у якому саме вигляді та формі мають бути надані до перевірки вищевказані документи, а в актах про відмову у наданні копій первинних документів не вказано, які саме документи не були надані позивачем враховуючи, що листами ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» контролюючий орган було повідомлено про готовність надання запитуваної інформації та її зберігання за адресою місця реєстрації юридичної особи.

Крім того, досліджуючи запити Головного управління ДПС в Одеській області про надання пояснень та документів судом встановлено, що жодного разу контролюючим органом не ставилося питання надання інформації щодо безпосередніх адрес зберігання ТОВ «ФОКРОС» товарно-матеріальних цінностей позивача (т.V, а.с.15-57).

Запитувана Головним управлінням ДПС в Одеській області інформація та перелік документів носили загальний характер: договори, контракти з контрагентами, додатки до них; ВМД; первинні документи, тощо.

Крім того, під час судового розгляду справи твердження представника відповідача про ненадання належних відповідей на запити та копій первинної документації спростовуються матеріалами справи.

, , Головного управління ДПС в Одеській області, ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» виконано зняття фактичних залишків запасів, які обліковуються на субрахунках 2811 і зберігаються на складі ТОВ «ФОКРОС» та складено інвентаризаційні описи запасів (т.ІV, а.с.147-170, 173-198).

Щодо можливості допуску представників контролюючого органу до території і приміщень ТОВ «ФОКРОС» суд зауважує, що у матеріалах справи наявний лист товариства №26/1 від 26.07.2021 року, у якому повідомляється, що з урахуванням обмежувальних заходів спричинених поширенням коронавірусної хвороби COVID-19, продовженням дії карантину до 31 серпня 2021 року, розповсюдженням нового штаму коронавірусу «ДЕЛЬТА», відсутністю пройденої працівниками товариства вакцинації, з метою уникнення ризику нанесення шкоди життю та здоров`ю людей ТОВ «ФОКРОС» не вбачає можливим допуск перевіряючих до своїх приміщень та території. Що, у свою чергу, є правом ТОВ «ФОКРОС» (т.V, а.с.40).

Вищевказаний лист також пояснює не встановлення представників (керівника) ТОВ «ФОКРОС» за місцезнаходженням платника податків, про що Головним управлінням ДПС в Одеській області було складено Акт №2192/15-32-07-03-12/43766460 від 23.07.2021 року (т.V, а.с.60-61).

Стосовно посилань Головного управління ДПС в Одеській області на не знаходження ТОВ «ФОКРОС» за юридичною адресою (м. Одеса, вул. Середньофонтанська 19, корп.А, приміщення 16), суд зазначає наступне.

З акту Головного управління ДПС в Одеській області №2192/15-32-07-03-12/43766460 від 23.07.2021 року вбачається, що за вищевказаною адресою знаходиться 24-х поверхова будівля, з фасадної сторони якої знаходяться нежитлові приміщення торгівельного центру (на поверхах «-1», « 1», « 2» та « 3»). У лівому крилі будівлі розміщені приміщення з порядковими номерами від « 20» по 34», а на поверсі «-1» та з правого крила будівлі приміщення у стані незавершеного будівництва.

Як вказано в Акті №2192/15-32-07-03-12/43766460 від 23.07.2021 року, у телефонному режимі представник Обслуговуючого кооперативу «ТЦ «Диво Місто» повідомила, що приміщення під номером « 16» знаходиться у правому крилі будівлі на «-1» поверсі та не підключене до будь яких комунікацій і непридатне для використання та ведення будь-якої діяльності.

Вивісок, табличок або інших ідентифікацій ТОВ «ФОКРОС» у торгівельному центру перевіряючими не виявлено. У свою чергу, у квартирі під №16 двері були зачинені та ніхто не відповів. Зі слів сусідки, квартира АДРЕСА_1 використовується в якості житлового фонду та про ТОВ «ФОКРОС» вона ніколи не чула.

Враховуючи вищевикладене, суд зауважує, що жодних доказів спроби телефонного зв`язку безпосередньо з представником/керівником ТОВ «ФОКРОС», відносного фактичного місцезнаходження товариства відповідачем не надано, матеріали справи не містять.

Крім того, з акту Головного управління ДПС в Одеській області №2192/15-32-07-03-12/43766460 від 23.07.2021 року не вбачається можливим встановити, за яким номером здійснювався телефонний виклик, кому він належить, з ким саме спілкувалися посадові особи контролюючого органу (ПІБ особи, посада, контакті дані) та яке відношення Обслуговуючий кооператив «ТЦ «Диво Місто» має до адреси АДРЕСА_2 .

Суд зауважує, що а ні особа Обслуговуючого кооперативу «ТЦ «Диво Місто», а ні сусідки квартири АДРЕСА_1 , представниками контролюючого органу не встановлювались.

Суд зазначає, що правила частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, у тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи та у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Судом були викликані у якості свідків: керівник ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» ОСОБА_1 ; керівник ТОВ «ФОКРОС» Герелес Ігор Володимирович та головні державні ревізори-інспектори відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ управління податкового аудиту ГУ ДПС в Одеській області Олена Валеріївна Дімітрова, ОСОБА_2 та Світлана Євгенівна Гаргалик, для надання показань щодо реальності господарських операцій між ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» та ТОВ «ФОКРОС» і обставин проведення перевірки ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ», яка слугувала підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

У судове засідання 16 листопада 2021 року до суду з`явились свідки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Свідки ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду - не з`явились.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що свідок ОСОБА_1 для надання показань до суду з`явитися не має можливості, у зв`язку з отриманням позитивного тесту на COVID-19.

Причини неявки у судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду не відомі.

У судовому засіданні 16 листопада 2021 року, свідок ОСОБА_6 , головний державний ревізор-інспектор відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ управління податкового аудиту ГУ ДПС в Одеській області повідомила, що підставою для виникнення у ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» податкового кредиту є ввезення на митну територію України товарно-матеріальних цінностей.

Однак, ОСОБА_6 зазначила, що під час проведення перевірки ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ», перевіряючим не вдалося встановити фактичне місце зберігання залишків товарно-матеріальних цінностей позивача, оскільки ТОВ «ФОКРОС» за юридичною адресою та адресами складів відсутнє.

Щодо здійснення огляду складів ТОВ «ФОКРОС», ОСОБА_6 повідомила, що під час виїзду 26 липня 2021 року за адресами складів розташованими у місті Одеса, зокрема, за адресою: вулиця Миколи Боровського 33, було встановлено, що за вказаною адресою знаходяться складські приміщення для зберігання бетону, цементу та металу.

На запитання головуючої щодо технічних характеристик складських приміщень свідок пояснила, що безпосередньо на територію перевіряючі не заходили. З місця огляду та зі слів охоронця встановили, що на вказаних складах зберігаються будівельні матеріали.

ОСОБА_6 зазначила, що у журналі реєстрації осіб, які мають право відвідувати територію складів ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» та ТОВ «ФОКРОС» - не значаться.

На запитання головуючої щодо встановлення особи охоронця, який повідомляв інформацію, відношення його до відповідної охоронної фірми (спец. одяг, нашивка з найменуванням охоронної фірми, прізвищем) свідок пояснила, що охоронець інформацію відносно себе надати відмовився, спеціальних формених відміток на його одязі не було, однак, протягом бесіди він виконував свої трудові функції відкривав шлагбаум та запускав машини на територію.

Свідок ОСОБА_7 , головний державний ревізор-інспектор відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ управління податкового аудиту ГУ ДПС в Одеській області повідомила, що за адресою складу ТОВ «ФОКРОС» м. Одеса, Сторокиївське шосе 19 км, буд.4, к.2 знаходилися складські приміщення. На вивісці фасаду будівлі була табличка з назвою підприємства «Укркоопспілка». Свідок ОСОБА_7 зазначила, що обстеження приміщень складів не відбувалося, але охоронець території повідомив, що на вказаних складах зберігається переважно вода та інші напої.

Стосовно встановлення місцезнаходження ТОВ «ФОКРОС» за юридичною адресою ( АДРЕСА_2 ), свідок ОСОБА_7 зазначила, що перевіряючі також спілкувалися з охоронцем торгівельного центру, який і надав перевіряючим контактний телефон особи, яка займається наданням в оренду приміщень торгівельного центру «Диво Місто».

На запитання представника позивача, чому інформація про допитаного охоронця не відображена в акті неможливості проведення обстеження приміщень, свідок пояснила, що оскільки у телефонній розмові представник торгівельного центру надала більш вичерпну інформацію, вказувати про охоронця перевіряючі не вбачали необхідним.

У свою чергу, на запитання головуючої стосовно встановлення осіб охоронців та представника Обслуговуючого кооперативу «Диво Місто» (персональні дані, ПІБ, посада, контактні дані, приналежність до відповідної охоронної фірми, тощо) свідок ОСОБА_7 повідомила, що вказані особи інформацію відносно себе надати відмовилися, персональна інформації допитаних осіб фактично не встановлювалися.

Враховуючи вищевикладене, суд зауважує, що допустимість доказів означає, що у певних випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

У свою чергу, суд критично оцінює методи перевіряючих щодо визначення місцезнаходження ТОВ «ФОКРОС» за юридичною адресою та місцезнаходженням складів, зокрема, відносно не фіксування та не встановлення опитуваних осіб (ПІБ, посада, контакті дані, тощо).

Суд зазначає, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності - платник податків має спростовувати ці доводи.

Однак, у даному випадку, суд наголошує, що ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» у додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року, відображено ввезення на митну територію України товарно-матеріальних цінностей (товарів широкого спектру народного споживання) на суму ПДВ 11444938,00 гривень.

Та саме суми податку на додану вартість сплачені митному органу включено ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» до податкового кредиту та відображено у додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року, всього в сумі 11444938,00 гривень, у тому числі: за грудень 2020 року у сумі 6679167,95 гривень; за листопад 2020 року у сумі 1236921,71 гривень; за жовтень 2020 року у сумі 3362215,68 гривень.

Крім того, суд ще раз зауважує, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, твердження відповідача, що ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» не було реалізовано у звітному періоді імпортовані товари, а тому у позивача відсутнє право на бюджетне відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість не ґрунтуються на нормах чинного податкового законодавства.

Крім того, суд зауважує, що одним з принципів розгляду податкових спорів, відповідно до статті 4 Податкового кодексу України, є принцип презумпції добросовісності та рішень платника податків, у зв`язку з чим передбачається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними. Надання податковому органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена судом.

Під час судового розгляду справи представником відповідача та свідками неодноразового підтверджено, що підставою виникнення у ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» від`ємного значення податку на додану вартість, були суми податку на додану вартість сплачені митному органу, а не господарські операції з ТОВ «ФОКРОС».

Серед іншого, суд зауважує, що на формування податкового кредиту ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» мали вплив і господарські операції з Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРНАЦІОНАЛЬНІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЇ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Офіс-центр «Приморський» (т.І, а.с. 171-248).

Однак, під час проведення перевірки ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» реальність вищевказаних господарський операцій Головним управлінням ДПС в Одеській області не досліджувалась.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлений ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» до бюджетного відшкодування податковий кредит, визначений з договірної (контрактної) вартості, у зв`язку з придбанням товарів та послуг у контрагентів, взаємовідносини з якими є реальними, підтвердженими первинними документами та, крім того, не піддавалися сумніву зі сторони податкового органу.

Нарахування податкового кредиту здійснювалось незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податків оподатковувані операції протягом такого звітного періоду. Також, використання товарів/послуг, не впливає на право відшкодування податкового кредиту, жодною нормою чинного законодавства не встановленого такого обмеження.

У свою чергу, ТОВ «ФОКРОС», господарські операції з яким на думку податкового органу не мали реального характеру, не вказаний у розшифровці податкового кредиту у розрізі контрагентів до декларації ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» за травень 2021 року. Інших підстав в обґрунтування відсутності у ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» права на відшкодування податку на додану вартість, крім як не підтвердження операцій з ТОВ «ФОКРОС», відповідачем не наведено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що твердження Головного управління ДПС в Одеській області про відсутність у ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» права бюджетного відшкодування податку на додану вартість є помилковими, а податкові повідомлення-рішення №3 від 28.08.2021 року, яким ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 11428921,00 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість у розмірі 2857230,00 гривень та №3 від 28.08.2021 року, яким до ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» застосовано штраф у розмірі 0,00 гривень - підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Стосовно позовної вимоги ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» про зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду, контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на норми чинного податкового законодавства, суд дійшов висновку, що у контролюючого органу може виникнути обов`язок внести до Реєстру заяв інформацію про повернення ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» суми бюджетного відшкодування, у випадку набрання законної сили даним рішенням суду.

Суд зауважує, що судовому захисту підлягає вже порушене право, а не те, що можливо буде порушено у майбутньому, тобто, наразі, позовна вимога про зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування - не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

У свою чергу, відповідачем не доведено відсутності у ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Таким чином, на підставі статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» було сплачено судовий збір у розмірі 22700,00 гривень, який з урахуванням задоволення позовної вимоги майнового характеру підлягає відшкодуванню.

Стосовно клопотання ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» про стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами 1, 2, 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами 4, 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що 15 січня 2021 року, між ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» та Адвокатським об`єднанням «ПРАКТИКА» було укладено Договір №1 про надання правової допомоги (т.V, а.с.95).

Відповідно до пункту 1.1 Договору про надання правової допомоги №1 від 21 грудня 2020 року, ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» доручає, а Адвокатське об`єднання «ПРАКТИКА» приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» зобов`язується виплатити Адвокатському об`єднанню «ПРАКТИКА» гонорар за надання правової допомоги, розмір якого передбачений Додатковою угодою, яка являється невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 4 Додаткової угоди №1 від 01 вересня 2021 року до Договору про надання правової допомоги №1 від 15 січня 2021 року, вартість надання юридичних послуг ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» встановлюється у фіксованому розмірі та становить 20000,00 гривень незалежно від витраченого часу адвокатів об`єднання (т.V, а.с.96).

Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 20 днів з моменту отримання ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» рахунку у готівковому або безготівковому порядку.

Згідно Рахунку №1 до договору про надання правової допомоги №1 від 15 січня 2021 року та додаткової угоди №1 від 01 вересня 2021 року, Акту №1 приймання-передачі наданих послуг, гонорар за надання послуг з професійної правничої допомоги у справі №420/16491/21 становить 20000,00 гривень (т.V, а.с.97-98).

Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

У свою чергу, від Головного управління ДПС в Одеській області клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу до суду - не надходило.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однак, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на особисту участь представника адвокатського об`єднання у розгляді справи, значний обсяг доказів та складність справи, враховуючи значення розгляду справи для ТОВ «МЕГАБУД ПОСТАЧ» та суму позову (11444938,00 гривень), суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленої позивачем суми витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме - на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 гривень.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» (65045, м. Одеса, вул. Ніжинська 79, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №3 від 28.08.2021 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 11428921,00 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість у розмірі 2857230,00 гривень форми «В1»; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №3 від 28.08.2021 року, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» застосовано штраф у розмірі 0,00 гривень форми «ПН»; зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» у розмірі 11428921,00 гривень, у відповідності до абзацу 2 пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України задовольнити частково.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області форми «В1» №3 від 28.08.2021 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 11428921,00 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість у розмірі 2857230,00 гривень визнати протиправним та скасувати.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області форми «ПН» №3 від 28.08.2021 року, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» застосовано штраф у розмірі 0,00 гривень визнати протиправним та скасувати.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП44069166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» () понесені судові витрати у розмірі 22700,00 (двадцять дві тисячі сімсот) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП44069166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАБУД ПОСТАЧ» () понесені судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 20000,00 (двадцять тисяч) гривень.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 24 листопада 2021 року.

Суддя Ярослава БАЛАН