Справа № 240/645/21
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 листопада 2021 року

Київ

справа №240/645/21

адміністративне провадження № П/9901/103/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Бевзенка В.М., Кравчука В.М., Стрелець Т.Г., Стеценка С.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Ступак Ю.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Струкової Л.В.

представника відповідача (Президента України) Басая В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання Президента України про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И Л А:

14.01.2021 до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Президента України Зеленського Володимира Олександровича (далі - Президент України, відповідач), Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області (далі-Коростишівська РДА), в якому позивач просив:

- поновити ОСОБА_1 на посаді голови Коростишівської РДА з 11.08.2017;

-зобов`язати Президента України видати розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на посаді голови Коростишівської РДА з 11.08.2017;

- зобов`язати Коростишівську РДА виключити з трудової книжки ОСОБА_1 запис №42 від 10.08.2017 про звільнення його з посади голови Коростишівської РДА;

- стягнути з Коростишівської РДА на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.08.2017 по дату ухвалення рішення у цій справі та здійснити з нарахованої суми відповідні відрахування податків та зборів.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 08.08.2017 Президент України видав Розпорядження № 157/2017-рп, яким відповідно до частини дев`ятої статті 118 Конституції України звільнив його з посади голови райдержадміністрації.

Судовими рішеннями у справі № 806/2091/17, які набрали законної сили, рішення сімнадцятої сесії VII скликання Коростишівської райради від 22.06.2017 № 317 "Про недовіру голові Коростишівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 ", на підставі якого Президент України видав Розпорядження про звільнення позивача, визнано протиправним і скасовано.

У вересні 2017 року позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом до Президента України про визнання протиправним і скасування цього Розпорядження.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю. Визнано протиправним і скасовано Розпорядження Президента України від 08.08.2017 № 157/2017-рп "Про звільнення ОСОБА_1 з посади голови Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області".

Після отримання копії постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020, позивач звернувся до Президента України із заявою про поновлення на посаді голови РДА на виконання судового рішення.

У серпні 2020 року позивач отримав відповідь з Офісу Президента України, за змістом якої йому відмовлено у поновленні на посаді через те, що рішення суду по справі №800/374/17 не містить зобов`язання щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді. Аналогічну за змістом відповідь позивач отримав у грудні 2020 року на заяву, подану ним до Офісу Президента України в жовтні 2020 року.

11.12.2020 позивач також звернувся до Коростишівської РДА із заявою, в якій на підставі судового рішення просив виключити з трудової книжки запис про звільнення, вжити заходи щодо поновлення його на посаді, нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати припинення повноважень по день поновлення на посаді.

Однак, Коростишівською РДА дії щодо поновлення позивача на посаді та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу не вчинені, права позивача не відновлені.

Посилаючись на те, що належним способом захисту його прав є поновлення на посаді голови РДА та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 відкрито провадження у справі.

12.02.2021 до Житомирського окружного адміністративного суду від головного управління представництва інтересів Президента України надійшло клопотання про передачу справи в частині вимог до Президента України на розгляд Касаційному адміністративному суду у складі Верховного суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 передано справу за позовом ОСОБА_1 щодо всіх заявлених ним позовних вимог до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

06.04.2021 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, як суду першої інстанції, надійшли матеріали вказаної позовної заяви.

Ухвалою Верховного Суду від 12.04.2021 справу прийнято до провадження та призначено її розгляд в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Верховного Суду від 06.09.2021 роз`єднані позовні вимоги у справі №240/645/21 (№ П/9901/103/21) за позовною заявою ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області про поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виділивши в самостійні провадження:

- за позовом ОСОБА_1 до Президента України про поновлення на посаді голови Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області з 11.08.2017; зобов`язання Президента України Зеленського Володимира Олександровича видати розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на посаді голови Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області з 11.08.2017.

- за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області про зобов`язання Коростишівську районну державну адміністрацію Житомирської області виключити з трудової книжки ОСОБА_1 запис №42 від 10.08.2017 про звільнення ОСОБА_1 з посади голови Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області; стягнення з Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.08.2017 по дату ухвалення рішення у цій справі та здійснення з нарахованої суми відповідних відрахувань податків та зборів.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області передано до Житомирського окружного адміністративного суду.

Таким чином, Верховним Судом у цій справі розглядається позов ОСОБА_1 до Президента України про поновлення на посаді голови Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області з 11.08.2017, зобов`язання видати розпорядження про його поновлення на посаді голови Коростишівської РДА з 11.08.2017.

Відповідач подав до Суду відзив на позов, в якому зокрема вказує на порушення позивачем строків звернення до суду, просить позов залишити без розгляду.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав клопотання про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду з підстав пропуску ним строку на звернення до суду з позовною вимогою про поновлення на посаді.

На обґрунтування доводів заявленого клопотання представник Президента України пояснила в судовому засідання, що позивач одразу в 2017 році був обізнаний про своє звільнення та, звертаючись у вересні 2017 року з позовом про скасування Розпорядження Президента України, мав право заявити і вимогу про поновлення на посаді. Проте, з такою вимогою не звернувся одразу, а 10.01.2019 у справі №800/374/17 подав уточнення до позову про скасування Розпорядження, доповнивши його, зокрема, вимогою про поновлення на посаді. Однак ухвалою від 18.02.2019 уточнений позов Верховним Судом повернуто без розгляду. Це судове рішення позивач не оскаржив. Крім того, представник відповідача висловила позицію, відповідно до якої, у разі врахування доводів позивача про те, що він звернувся з вимогою про поновлення на посаді після ухвалення Великою Палатою Верховного Суду постанови про скасування Розпорядження Президента України, то навіть від цієї події ОСОБА_1 пропустив місячний строк на звернення до суду, через те, що в судовому засіданні 13.05.2020 при оголошенні рішення був присутній представник позивача, а отже з цієї дати ОСОБА_1 був обізнаний про визнання його звільнення незаконним в судовому порядку, а до суду з цим позовом звернувся у січні 2021 року.

У судовому засіданні позивач та представник позивача заперечували проти задоволення клопотання про залишення позову без розгляду. Так представник позивача наполягала на тому, що така позовна вимога (про поновлення на посаді) заявлялась ОСОБА_1 в 2019 році при розгляді справи №800/374/17, однак уточнений позов повернуто і таке судове рішення позивач не оскаржив, поклавшись на правомірність висновку Верховного Суду. Підстави звернутись з цим позовом, на переконання позивача, виникли після ухвалення Великою Палатою Верховного Суду постанови від 13.05.2020, повний текст якої позивач отримав 08.07.2020. Однак у цей період і до 17.07.2020 в Україні був запроваджений карантин, через що процесуальні строки продовжені до 17.07.2020 автоматично. При цьому, представник позивача звернула увагу Суду на те, що з 14.07.2021 тривалий час, до січня 2021 року ОСОБА_1 неодноразово перебував на лікарняному та проходив реабілітацію, до суду звернувся з цим позовом 22.01.2021.

З наявних у матеріалах справи доказів, Судом встановлено, що Розпорядженням Президента України ОСОБА_4 від 29.04.2016 № 138/2016 ОСОБА_1 призначено на посаду голови Коростишівської РДА.

Коростишівська райрада на сімнадцятій сесії VII скликання 22.06.2017 прийняла рішення № 317 "Про недовіру голові Коростишівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 ".

Згідно з протоколом № 2 цього засідання вказане рішення Коростишівська райрада прийняла більшістю голосів депутатів ("за" проголосувало 19 із 30 депутатів).

Листом від 23.06.2017 за № 30/236-К голова Житомирської обласної державної адміністрації вніс Кабінету Міністрів України пропозицію щодо порушення клопотання перед Президентом України про звільнення ОСОБА_1 з посади голови Коростишівської РДА відповідно до пункту 3 частини другої статті 9 Закону України від 09.04.1999 № 586-XIV "Про місцеві державні адміністрації" (далі Закон № 586-XIV) у зв`язку з висловленням йому недовіри простою більшістю голосів від складу Коростишівської райради.

У липні 2017 року позивач оскаржив рішення Коростишівської райради від 22.06.2017 № 317 "Про недовіру голові Коростишівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 " у судовому порядку.

Користишівський районний суд Житомирської області рішенням від 02.08.2018 у справі № 806/2091/17 відмовив у задоволенні позову.

Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 12.12.2018 скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове рішення, яким позов задовольнив: визнав протиправним і скасував вищевказане рішення Коростишівської райради.

Верховний Суд постановою від 19.03.2020 залишив без змін постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2018.

11.07.2017 Кабінет Міністрів України відповідно до частини дев`ятої статті 118 Конституції України та пункту 3 частини другої статті 9 Закону № 586-XIV вніс Президенту України пропозицію щодо звільнення позивача.

26.08.2017 Президент України ОСОБА_4 видав Розпорядження № 157/2017-рп, яким відповідно до частини дев`ятої статті 118 Конституції України звільнив ОСОБА_1 з посади голови райдержадміністрації.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом до Президента України про визнання протиправним і скасування Розпорядження від 08.08.2017 № 157/2017-рп про звільнення позивача з посади голови Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 13.05.2019 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020 скасовано рішення Верховного Суду від 13.05.2019, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю. Визнано протиправним і скасовано Розпорядження Президента України від 08.08.2017 № 157/2017-рп "Про звільнення ОСОБА_1 з посади голови Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області".

Позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не були предметом розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 про скасування Розпорядження Президента України про його звільнення.

Так, у січні 2019 року ОСОБА_1 звертався в межах розгляду справи № 800/374/17 з уточненим позовом, в якому, зокрема, доповнив позов вимогою про поновлення його на посаді. Проте, ухвалою від 18.02.2019 Верховний Суд повернув уточнені позовні вимоги, роз`яснивши ОСОБА_1 , що вимоги до Коростишівської РДА про поновлення на посаді, виключення запису з трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підсудні відповідному окружному суду.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи клопотання, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується цей позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення питання щодо дотримання строку звернення до суду з цим позовом, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання поважними причин пропуску строку, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За правилами частин першої, другої і п`ятої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України, відповідно до якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Вирішуючи питання дотримання строків звернення до суду з цим позовом, колегія суддів вважає за потрібне дослідити та надати оцінку підставам виникнення спору між позивачем і відповідачем, а також обставинам, з якими позивач пов`язує порушення його прав, за захистом яких ОСОБА_1 звернувся до суду.

У цій справі Судом встановлено, що Президент України видав Розпорядження від 08.08.2017 №157/2017-рп про звільнення ОСОБА_1 з посади голови райдержадміністрації відповідно до частини дев`ятої статті 118 Конституції України та на підставі рішення Коростишівської райради, пропозицій Уряду України та Житомирської обласної державної адміністрації.

У свою чергу, рішеннями у справі № 806/2091/17, які набрали законної сили, визнано протиправним і скасовано рішення сімнадцятої сесії VII скликання Коростишівської райради від 22.06.2017 № 317 "Про недовіру голові Коростишівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 ", на підставі якого Президент України видав оскаржуване Розпорядження.

Велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи рішення від 13.05.2020 у справі №800/374/17 про визнання протиправним і скасування Розпорядження Президента України від 08.08.2017 № 157/2017-рп "Про звільнення ОСОБА_1 з посади голови Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області", виходила з того, що встановлення в судовому порядку незаконності одного з етапів процедури припинення повноважень голови місцевої держадміністрації свідчить про незаконність розпорядження, виданого за її наслідками на останньому етапі.

Отже, судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено факт незаконності звільнення позивача з посади голови Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області.

У межах цієї справи розглядаються позовні вимоги ОСОБА_1 , заявлені до Президента України, які позивач обґрунтовує тим, що він обіймав посаду голови місцевої державної адміністрації, через що, як державний службовець, мав права та гарантії, передбачені, зокрема, Законом № 586-XIV, Законом України № 889-VIII "Про державну службу" ( далі - Закон № 889-VIII) і Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП), тому встановлення у судовому порядку незаконності звільнення не є належним та достатнім способом захисту його прав, без поновлення на посаді, з якої позивача звільнено незаконно.

З позовом про поновлення його на посаді звернувся 14.01.2021, після ухвалення Великою Палатою Верховного Суду 13.05.2020 рішення у справі №800/374/17, яким визнано протиправним і скасовано Розпорядження Президента України від 08.08.2017 про звільнення ОСОБА_1 .

Зазначив, що копію постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020 у справі №800/374/17 позивач отримав засобами поштового зв`язку 08.07.2020.

Як вказує позивач і це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, на його неодноразові звернення до Президента України, у серпні та листопаді 2020 року, Офіс Президента України надав ОСОБА_1 відповіді, за змістом яких повідомив про те, що рішення суду у справі №800/374/17 не містить зобов`язання поновити позивача на посаді Голови РДА.

Підсумовуючи доводи позивача, колегія суддів зазначає, що звернення до суду з цим позовом у січні 2021 року позивач обґрунтовує тим, що підстави заявити вимогу про поновлення його на посаді виникли у ОСОБА_1 після ухвалення Великою Палатою Верховного Суду постанови від 13.05.2020 та вчинення позивачем дій, направлених на позасудове вирішення питання поновлення на посаді.

Крім того, ОСОБА_1 також покликається на те, що тривалий період перебував на лікарняному, тому вважає, що з поважних причин пропустив строк звернення до суду з цим позовом.

Позов, який є предметом розгляду у цій справі, стосується саме вимог щодо поновлення позивача на посаді та заявлений до Президента України.

Розпорядження про звільнення прийнято Президентом України у серпні 2017 року, позивач не заперечує, що був обізнаний про прийняття такого рішення саме з дати звільнення, у вересні 2017 року оскаржив до суду це Розпорядження та в межах розгляду справи №800/374/17 у січні 2019 року заявляв уточнений позов про поновлення його на посаді.

Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

До суду з позовною заявою позивач, будучи обізнаним про звільнення в серпні 2017 року, звернувся до суду лише у січні 2021 року, тобто із пропуском встановленого КАС України місячного строку звернення до суду

Разом з цим, колегія суддів, надаючи оцінку доводам позивача та фактичним обставинам справи у їх сукупності з наданими ОСОБА_1 доказами, приходить до висновку про те, що процесуальна поведінка останнього свідчить про вжиття позивачем протягом тривалого часу послідовних активних дій, направлених на відновлення порушеного права.

Верховний Суд також враховує, що за наявності встановленого судовими рішеннями, які набрали законної сили, факту незаконності звільнення позивача, його право має бути безумовно відновленим, і міра відновлення права має відповідати критерію справедливості, а спосіб захисту - змісту порушеного права.

Крім того, спірні правовідносини, є триваючими, через те, що дотепер порушене право ОСОБА_1 залишається не відновленим.

Позивач після набрання законної сили судовим рішенням про визнання його звільнення незаконним, мав правомірні очікування щодо певного стану речей (у майбутньому), на користь чого свідчать його звернення до Президента України з проханням поновити ОСОБА_1 на посаді голови РДА.

З викладеного у сукупності, Суд дійшов висновку, що, ОСОБА_1 не був байдужим до ситуації щодо відновлення свого права, діяв активно та добросовісно всіма доступними йому засобами.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що наведені позивачем обставини є достатніми для визнання поважними підстав подачі позовної заяви після закінчення строку звернення до адміністративного суду.

Зважаючи на наведене у задоволенні клопотання Президента України про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись положеннями статей 122, 123, 240, 264 КАС України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання Президента України про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена окремо від рішення суду. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду, ухвалене за результатами розгляду справи.

Повний текст ухвали виготовлено 23.11.2021.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Кравчук

С.Г. Стеценко

Т.Г. Стрелець