Справа № 640/29563/21
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про заміну сторони виконавчого провадження

19 листопада 2021 року м. Київ № 640/29563/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежко В.П., розглянувши заяву акціонерного товариства «ОТП Банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса ,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - заявник) із заявою, в якій просить замінити сторону у виконавчому провадженні № 62657643 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. №11475, від 02.12.2009 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме акціонерне товариство «ОТП Банк» на товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ().

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2021 призначено судове засідання з розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Заявник та заінтересовані сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, однак у судове засідання не з`явилися. В силу положень статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України їх неприбуття не перешкоджає судовому розгляду.

Дослідивши заяву про заміну сторони виконавчого провадження, проаналізувавши додані до неї матеріали, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ML-020/027/2008 від 02.06.2008.

Між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № PML020/027/2008 від 02.06.2008, згідно якого остання виступає майновим поручителем ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», 28.05.2010 укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з умовами якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № ML-020/027/2008 від 02.06.2008.

Між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено Договір про відступлення права вимоги від 07.06.2010, згідно з умовами якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № ML-020/027/2008 від 02.06.2008.

У зв`язку з відступленням прав вимоги заборгованості за договором кредиту первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги, а новий кредитор приймає право вимоги та зобов`язується належним чином виконувати усі зобов`язання, що встановленні в Договорі відступлення, у зв`язку з чим відбулась заміна кредитора у зобов`язанні.

В результаті чого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло статус нового кредитора/стягувача за виконавчим написом №11475 від 02.12.2009 про стягнення на предмет іпотеки, а тому просить суд замінити сторону виконавчого провадження, а саме стягувача.

Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., вчинено виконавчий напис № 11475 від 02.12.2009, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно.

Приватним виконавцем Лановенко Л.О. 24.07.2020 відкрито виконавче провадження № 62657643 з примусового виконання виконавчого напису № 11475 від 02.12.2009 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із частиною 1 статті 510 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

У відповідності до частини 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

При постановленні вказаної ухвали суд також враховує, що у відповідності до п.3 ст.1 та ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» до переліку рішень, що підлягають примусовому виконанню віднесені також виконавчі написи нотаріусів.

Разом з тим, Кодекс адміністративного судочинства України, Цивільний процесуальний кодекс України та Господарський процесуальний кодекс України передбачають можливість здійснення заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду та прямо не визначають порядку заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішень інших органів, у тому числі виконавчих написів нотаріусів.

Закон України "Про виконавче провадження" також не містить норм, які б визначали суд, до повноважень якого віднесений розгляду питання про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.

Водночас вказаний Закон розмежовує юрисдикцію судів у разі оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною 2 статті 74 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Враховуючи, що судовий контроль за виконанням рішень інших органів Законом України "Про виконавче провадження" покладено саме на адміністративні суди, суд приходить до висновку про те, що питання про заміну сторони виконавчого провадження під час виконання рішень таких органів також належить здійснювати в порядку адміністративного судочинства.

Суд також враховує, що за правилами частини 4 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, що висловлена під час розгляду справи «Беллет проти Франції» («Bellet v. France»), стаття 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що заява АТ «ОТП Банк» про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 16.01.2019 у справі №826/7941/17, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена в постановах від 22.07.2019 у справі №822/1659/18 та від 26.02.2020 у справі №826/7981/17.

У відповідності до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, проаналізувавши норми законодавства, дослідивши письмові докази у справі, беручи до уваги те, що на підставі договору відступлення відбулася заміна кредитора в зобов`язанні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для заміни сторони виконавчого провадження, а саме акціонерне товариство «ОТП Банк» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ().

Керуючись ст.ст. 241, 248, 379 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

У Х В А Л И В:

1. Заяву акціонерного товариства «ОТП Банк» про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити.

2. Замінити стягувача у виконавчому провадженні № 62657643 з примусового виконання виконавчого напису № 11475 від 02.12.2009 акціонерне товариство «ОТП Банк» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (; вул.Фізкульутри, 28-Д, м.Київ, 03150).

3. Копію ухвали надіслати учасникам виконавчого провадження та приватному виконавцю.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст.256 КАС України. Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 379 КАС України у порядку та строки, встановлені статтями 293-297 КАС України.

Суддя В.П.Шулежко