Справа № 240/20622/21
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112010201
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Нагірняк М.Ф.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
Незважаючи на це Відповідач з 01.04.2019року провів перерахунок та виплачує пенсію лише в розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення.
На звернення Позивача від 12.03.2021року Відповідач протиправно відмовив у виплаті пенсії в повному обсязі та без обмежень.
Ухвалою від 06.09.2021 року було відкрито провадження в даній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач 07.10.2021року подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що перерахунок пенсії та виплата суми підвищення пенсії позивачу з 01.01.2018 проводиться відповідно до Постанови № 103, яка на час проведення перерахунку пенсії була чинною. Відповідач наголошує, що оскаржуване обмеження розміру перерахованої пенсії Позивачу зумовлено вимогами Закону України від 08.07.2011 N 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та Закону України від 27 березня 2014 року N 1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні".
Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.
Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та умов пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в Збройних силах України, в тому числі щодо порядку перерахунку таких пенсій, регулюються правовими нормами Закону України від 9 квітня 1992 pоку N2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон N 2262-XII), в редакції що були чинні на день виникнення спору.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, Позивач з 31.05.1997року отримує пенсію, призначену відповідно до Закону N 2262-XII, в розмірі 74% від грошового забезпечення та з 01.01.2007року перебуває на обліку у Відповідача.
Сторони визнають, що з 01.01.2018 Позивачу проведено перерахунок пенсії на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103.
Сторони визнають, що фактично Позивачу з 01.04.2019року здійснюються пенсійні виплати в розмірі 70% від грошового забезпечення.
Суть спору між сторонами в даній справі зведена виключно щодо правомірності таких дій Відповідача, зумовлених обмеженням розміру пенсійних виплат.
Як зазначено у відзиві Відповідача, застосування таких обмежень зумовлено вимогами Закону України від 08.07.2011 N 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон N 3668-VI), в редакції Закону N 911-VIII, та Закону України 27 березня 2014 року N 1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон N 1166-VII).
Такі доводи та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню з огляду на таке.
Безспірно, пунктом 23 розділу ІІ Закону N 1166-VII внесено зміни до частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо зменшення максимального розміру пенсії, обчисленого відповідно до цієї статті, 70 процентами відповідних сум грошового забезпечення.
Разом з тим, Відповідач не врахував, що вказані правові норми статті 13 Закону N2262-XII регулюють виключно правовідносини щодо призначення відповідним категоріям військовослужбовців пенсії за вислугу років, а не правовідносини щодо проведення перерахунку уже призначеної пенсії.
Правовідносини щодо призначення та перерахунку пенсії мають різну правову природу, так як є різними за змістом і механізмом проведення таких процедур.
Безспірно, при призначенні відповідним категоріям військовослужбовців пенсії за вислугу років підлягають врахуванню вказані правові норми статті 13 Закону N 2262-XII, але такі ці норми не підлягають застосуванню при перерахунку вже призначеної пенсії.
Таким чином, обмеження щодо максимального розміру пенсії за віком, передбачені ст.13 Закону N 2262-XII, не підлягають врахуванню при проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії Позивачу.
Тобто, оскаржувані дії Відповідача стали наслідком помилкового застосування у спірних правовідносинах положень статті 13 Закону N 2262-XII.
Аналогічно, приписами статті 2 Закону N 3668-VI, в редакції Закону N 911-VIII, передбачено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), окрім іншого, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Правові норми Закону N 3668-VI набрали чинності з 01.10.2011року, а в редакції Закону N 911-VIII набрали чинності з 01.01.2016року.
Разом з тим, Відповідач не врахував, що відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього ж Закону N 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Тобто, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.
Як встановлено судом та визнається сторонами, пенсія Позивачу призначена ще з 31.03.1997року.
Зазначене свідчить, що обмеження щодо максимального розміру пенсії, передбаченні вимогами Закону N 3668-VI (в редакції Закону N 911-VIII), також не підлягають застосуванню до спірних відносин щодо розміру перерахованої пенсії Позивача, призначеної до 01.10.2011року.
Одночасно суд враховує, що відповідно до вимог ч.2 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Таким чином, позовні вимоги Позивача відповідають вимогам чинного законодавства, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України, судові витрати ОСОБА_1 у вигляді 908,00 грн. судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Керуючись статтями 2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 908,00 грн. підлягають відшкодуванню шляхом їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк