Справа № 320/2698/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2698/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Романович І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольський хлібокомбінат" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський хлібокомбінат» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 13.05.2018 № .

Позовні вимоги обґрунтовано безпідставністю висновків податкового органу, викладених в акті перевірки, оскільки реальність господарських операцій позивача з контрагентом позивача підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

Рішенням рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції мотивував рішення безпідставністю висновків контролюючого органу про відсутність факту реальності господарських операцій позивача з контрагентом - ТОВ «Торговий Дім «АСПО», оскільки первинні документи, складені позивачем з його контрагентом у ході господарських операцій, відповідають вимогам чинного законодавства. Укладений між позивачем та контрагентом правочин відповідає вимогам чинного законодавства, має своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочинів, є економічно виправданим, факт виконання господарських зобов`язань сторін підтверджується первинними документами бухгалтерської та податкової звітності, які є належними та достатніми доказами того, що господарські операції фактично відбулися, а операції між позивачем та його контрагентом враховані відповідно до їх дійсного економічного змісту, обумовлені розумними економічними причинами (цілями ділового характеру) та відповідають меті здійснення господарської діяльності.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування судом обставин справи.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, викладеним в акті перевірки та письмовому відзиві, що містяться в матеріалах справи. Основним аргументом є те, що згідно ІС «Єдиний реєстр судових рішень» ТОВ «Торговий Дім «АСПО» (код за ) є учасником у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001759 від 19.07.2018 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.209, ч.3 ст.212, ч.2 ст.364 КК України. А також те, що у контрагента ТОВ «Торговий Дім «АСПО», який здійснював перевезення товару та яким є - ПП «ФІТЕКО ГРУП», відсутня можливість здійснення господарської операції по перевезенню вантажів у зв`язку з відсутністю транспортних засобів у власності чи оренді та найманих працівників.

Окрім того скаржник вважає, що судом першої інстанції під час винесення рішення не враховано практику Верховного Суду, яка співпадає з обставинами у даній справі, зокрема постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05.01.2021 №810/1476/16, від 28.02.2018 у справі №826/7986/13-а, від 27.07.2018 у справі №810/1578/17, від 14.08.2018 року по справі К/9901/2783/18 та постанову Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у від 14 березня 2017.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтовані, просить в її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слуханню справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку частини 4 статті 229 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлення від 25.03.2019 №781, виданого ГК ДФС у Київській області, відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 ПК України та на підставі наказу від 25.03.2019 №781 податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Мелітопольський хлібокомбінат» з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість в частині здійснення господарських взаємовідносин з ТОВ «Торговий Дім «АСПО» за період з 01.08.2018 по 31.08.2018.

За результатами проведення перевірки контролюючим органом складено акт від 05.04.2019 №267/10-36-14-13/35432625, яким встановлено наступні порушення:

1) п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, абзацу 8 ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV, п.5, 7, 21 П(С)БО №15 «Дохід», в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 4 209 960 грн, у тому числі за 3 квартал 2018 року - 4 209 960 грн;

2) п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 та п.201.1, 201.7, 201.10, 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 557 700 грн, в тому числі за серпень 2018 року на суму 557 700 грн;

3) п. 187.1, п. 188.1 ст. 188, абз. г) п.198.5 ст.198 п. 201.1 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 557 700 грн. в тому числі за серпень 2018 року на суму 557 700 грн.

На підставі висновків акта перевірки, Головним управління ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.05.2019 №, яким завищено суму від`ємного об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 4 209 960 грн.

Незгода позивача з вказаним податковим повідомленням-рішенням обумовила його звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Судом першої інстанції також було встановлено, що реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Торговий Дім «АСПО» з поставки позивачем крихти із сухарів на підставі договору продукції №03-18ГП від 01.08.2017, підтверджується первинними документами податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов`язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України, а саме: податковими накладними, специфікаціями, виписками по рахунках, довіреностями на отримання товару, декларацією виробника та технічні умови на крихту із сухарів.

При укладенні договорів сторонами було досягнуто усіх істотних умов, вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству. Надані позивачем первинні документи містять достатньо обов`язкових реквізитів, які дозволяють ідентифікувати учасників і суть господарських правовідносин, оформлених ними.

Поруч з цим, судом першої інстанції взято до уваги, що у період з 06.08.2018 по 30.08.2018 відповідно до умов договору з адреси Запорізька обл. м. Мелітополь, вул. 8 березня, 2, на умовах самовивозу (EXW) у власність ТОВ «ТД «АСПО» автомобільним транспортом поставлено 242 470 кг крихти сухарів.

Суд першої інстанції окрім дослідження первинних документів, складених на реалізацію укладеного зі спірним контрагентом договору, цілком обґрунтовано врахував, що крихта сухарів використана ТОВ «ТД «АСПО» у якості інгредієнта у виробництві макухи соєвої, яка, в сою чергу, у подальшому реалізовувалась ТОВ «ТД «АСПО», що також не заперечувалось відповідачем в акті перевірки.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.

Вирішуючи спір по суті та посилаючись на положення статей 198, 200, 201 Податкового кодексу України та приписи Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 №168/704, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та складу витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів, робіт та послуг, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Приписами розділу ІІІ Податкового кодексу України встановлено, що фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку), визначається у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

За змістом п. 44.1 і п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №15 «Дохід» визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Згідно Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Отже, для визначення фінансового результату звітного періоду слід зіставляти доходи звітного періоду з витратами, які були здійснені для отримання цих доходів.

Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність.

Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Аналогічні положення містить й пункт 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, згідно якого записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів.

Колегія суддів, перевіряючи досліджені судом першої інстанції первинні документи, погоджується з його висновком про дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, що сформували фінансовий результат та від`ємне значення з податку на прибуток на підставі податкових накладних, виданих позивачем.

Надані позивачем первинні документи містять достатньо обов`язкових реквізитів, які дозволяють ідентифікувати учасників і суть господарських правовідносин, оформлених ними.

При цьому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в обґрунтування зменшення позивачу від`ємного значення з податку на прибуток відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій.

Фактично виявлене контролюючим органом порушення зводиться до того, що позивач, як постачальник, виписав податкові накладні та відобразив в податковому та бухгалтерському обліку фінансово-господарські операції з підприємством з ознаками фіктивності ТОВ «ТД«АСПО» без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об`єкту оподаткування та несплати податків по ланцюгу постачання, оскільки згідно ІС «Єдиний реєстр судових рішень» ТОВ «Торговий Дім «АСПО» є учасником у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001759 від 19.07.2018 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.209, ч.3 ст.212, ч.2 ст.364 КК України. А також з тих підстав, що у контрагента ТОВ «Торговий Дім «АСПО», який здійснював перевезення товару та яким є - ПП «ФІТЕКО ГРУП» відсутня можливість здійснення господарської операції по перевезенню вантажів у зв`язку з відсутністю транспортних засобів у власності чи оренді та найманих працівників.

Висновки відповідача ґрунтуються на податковій інформації стосовно ПП «ФІТЕКО ГРУП» та ТОВ «Торговий Дім «АСПО» та на матеріалах досудового розслідування щодо останнього, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій позивачем.

Суд першої інстанції правильно взяв до уваги, що умовами договору передбачений самовивіз (EXW).

Таким чином, наведені податковим органом обставини, з огляду на правила формування фінансового результату та від`ємного значення з податку на прибуток, регламентовані положеннями Податкового кодексу України не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних правочинів за умови наявності первинних документів або інших доказів, які спростовують такі доводи.

У той же час, нереальність господарських операцій з продажу платником податку товару/робіт/послуг має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зокрема, відзначається, що не можна вважати обґрунтованим висновок про не підтвердження факту продажу позивачем товару покупцю лише з посиланням на обсяг фізичних, технічних та технологічних можливостей ресурсів перевізника товару, придбаного ТОВ «Торговий Дім «АСПО» на умовах самовивозу.

Колегія суддів також вважає неприйнятними посилання відповідача на наявність інформації про досудове розслідування, з огляду на відсутність відповідного вироку суду, який є обов`язковим для суду під час розгляду.

Інших переконливих доводів ніж зазначено в апеляційній скарзі, в тому числі і в ході розгляду у суді попередньої інстанції, на підтвердження того, що відомості у первинних документах, складенням яких були опосередковані правовідносини між позивачем та його контрагентом, є недостовірними та суперечливими, податковою інспекцією також не представлено.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення є таким, що не ґрунтується на нормах закону, а тому воно підлягало скасуванню.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду, оскільки такі судові рішення не є релевантними спірним правовідносинам.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Повне судове рішення складено 22.11.2021 року.

Керуючись ст.ст. 229, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський хлібокомбінат» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель