Справа № 260/2699/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 260/2699/21 пров. № А/857/19624/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року, ухвалене суддею Дору Ю.Ю. у м. Ужгороді о 10 год. 02 хв., у справі № 260/2699/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним висновку,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить суд:

- визнати неправомірними дії відповідача, щодо відмови у призначенні пенсії позивачці з урахуванням кратності та врахування до стажу всіх періодів роботи, що записані в трудовій книжці;

- зобов`язати відповідача, при призначенні пенсії позивачці, обчислити пільговий характер роботи, з урахуванням кратності, а також з урахуванням заробітної плати, на роботах в районах Крайньої Півночі, а саме: з 08.04.1983 року по 01.08.1983 року в Автотранспортному підприємстві Автобаза № 7 треста «Уренгойгазжилстрой» та з 01.02.1984 року по 22.07.1990 року в управлінні житлово комунального господарства ООО «Газпром добича Уренгой»;

- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи позивачки період роботи в МП «Долина» з 02.10.1994 року по 01.06.1996 року;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачці за віком з 26.08.2020 року, на підставі її заяви від 21.09.2020 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі заяви від 21.09.2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, при призначенні пенсії ОСОБА_1 , обчислити пільговий характер роботи, з урахуванням кратності, в районах Крайньої Півночі, а саме: - з 08.04.1983 року по 01.08.1983 року на Автотранспортному підприємстві Автобаза № 7 треста «Уренгойгазжилстрой»; з 01.02.1984 року по 22.07.1990 року в управлінні житлово-комунального господарства ООО "Газпром добича Уренгой".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.09.2020 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 454 грн.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року № 148 передбачено зарахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі в розрахунку 1 рік і шість місяців за рік роботи у цій місцевості. Час роботи позивачки в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці. Тому, суд зробив висновок про те, що відповідач протиправно відмовив позивачці у зарахуванні стажу роботи в районах Крайньої Півночі з урахуванням кратності. Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовної вимоги позивачки про зарахування до трудового стажу часу роботи позивачки в МП «Долина» за період з 02.10.1994 року по 01.06.1996 року, оскільки дані зазначені в трудовій книжці записані некоректно.

Не погодившись із цим рішенням суду, в частині відмови в задоволенні позову, його оскаржила позивачка, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати та прийняти постанову, якою зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи позивачки період роботи в МП «Долина» з 02.10.1994 року по 01.06.1996 року. В іншій частині рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Таку позицію обґрунтовує тим, що запис у трудовій книжці про період роботи позивачки в МП «Долина» відповідає Інструкції з ведення трудових книжок працівників. Підтвердити період роботи на цьому підприємстві, шляхом подання уточнюючої довідки, позивачка не має можливості, оскільки МП «Долина» ліквідоване.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивачка 21.09.2020 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (сервісний центр м. Хуст) із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 23.09.2020 року № 56, позивачці відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. В цьому рішенні зазначено, що до страхового стажу не включено період трудової діяльності з 02.10.1994 року по 01.06.1996 року в МП «Долина». Причиною не врахування даного періоду до трудового стажу є некоректність запису. Всього, зараховано до трудового стажу роботи 23 роки 3 місяці 1 день.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно з пунктом першим частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-ІV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

Апеляційний суд встановив те, що позивачка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 59 років і 6 місяців.

Відповідач зарахував позивачці в стаж роботи 23 роки 3 місяці 1 день.

Предметом цього спору є підставність не зарахування позивачці часу роботи з 02.10.1994 року по 01.06.1996 року в МП «Долина» та стажу роботи в районах Крайньої Півночі з урахуванням кратності.

Оцінюючи дії відповідача щодо незарахування позивачці до трудового стажу часу роботи з 02.10.1994 року по 01.06.1996 року в МП «Долина», апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд першої інстанції встановив те, що запис про прийняття на роботу до МП «Долина» з 02.10.1994 року зроблений у розділі «Сведения о поощрениях и награждениях» під номером 3, на підставі наказу № 24 від 01.10.1994 року, та на сторінці 18, зроблений на підставі наказу Пр № 23 від 01.10.1994 року, який не скріплений підписом.

З цього слідує, що накази про прийняття на роботу в МП «Долина» є різними.

При цьому, у день прийняття вищезазначених наказів, позивачка ще працювала на Орендному підприємстві служби побуту, оскільки, згідно із записом номер 16 (на сторінці 8), 01.10.1994 року позивачка звільнена з роботи за власним бажанням, згідно з ст. 38 КЗпП України.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у трудовій книжці позивачки є неточні записи про періоди роботи її на МП «Долина», а тому правильно не взяв їх до уваги.

Водночас, позивачка, на підтвердження періоду роботи в МП «Долина» не надала інших документів, передбачених пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Отже, суд першої інстанції вірно вирішив цю позовну вимогу, відмовивши у її задоволенні, оскільки, дії відповідача, щодо незарахування до трудового стажу періоду роботи позивачки в МП «Долина», є правомірними.

Що стосується з пільгового обчислення стажу роботи позивачки у районах Крайньої Півночі, то апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, які стосуються пільгового обчислення стажу роботи позивачки у районах Крайньої Півночі, не оскаржене, а тому апеляційний суд не знаходить правових підстав для оцінки цих обставин.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення, в частині відмови в задоволенні позову, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції в оскарженій частині без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року в справі № 260/2699/21, в частині відмови в задоволенні позову - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повний текст постанови складений 24.11.2021 року