Справа № 360/3237/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року справа №360/3237/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2021 року (повне судове рішення складено 26 серпня 2021 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/3237/21 (суддя в І інстанції Пляшкова К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними відмови, зобов`язати вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 24 червня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі Управління), з такими вимогами:

1) визнати протиправними відмови Управління, які викладені в листах від 28.12.2020 та від 07.05.2021 щодо перегляду трудового стажу позивача та врахуванні до загального трудового стажу періоду роботи з 03.09.1984 по 31.12.1997;

2) зобов`язати Управління включити до трудового стажу позивача для обчислення пенсії період роботи з 03.09.1984 по 31.12.1997 та здійснити перерахунок пенсії позивача з часу призначення пенсії.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2021 року повернуто позовну заяву ОСОБА_1 , з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Ухвала мотивована тим, що станом на 26.08.2021 вимоги ухвали суду від 29.06.2021 про залишення позовної заяви без руху позивачем, у строк визначений судом, не виконано, недоліки позовної заяви не усунуто.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, вважаючи, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржену ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи свої доводи, скаржник зазначив, що суд проявив надмірний формалізм на стадії відкриття провадження, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Крім того, апелянт наголошує на тому, що копію ухвали про залишення позовної заяви без руху він не отримував, а тому не мав можливості ознайомитись із її змістом.

Відповідно до ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу у порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Мотивуючи ухвалу про повернення позовної заяви, місцевий суд зазначив, що ухвала суду від 29.06.2021 про залишення позовної заяви без руху (надіслана судом на поштову адресу, зазначену позивачем у позовній заяві, не вручення якої сталося з незалежних від суду причин) відповідно до частини одинадцятої статті 126 КАС України вважається врученою позивачу належним чином, тому станом на 26.08.2021 вимоги ухвали суду від 29.06.2021 позивачем, у строк визначений судом, не виконано, недоліки позовної заяви не усунуто.

Крім того, судом зазначено, що позивачу необхідно подати обґрунтоване клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду з даним позовом, надавши відповідні докази наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду.

З такими мотивами та висновками не може погодитись судова колегія, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 29 червня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху.

Запропоновано позивачу протягом десяти календарних днів з дня отримання даної ухвали надати суду:

- уточнену позовну заяву, оформлену з дотриманням вимог статей 160, 161 КАС України, та її копію для надіслання відповідачу;

- обґрунтоване клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду разом з відповідними доказами.

Вище вказану ухвалу суду надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу позивача, вказану ним в позовній заяві, однак 09.08.2021 поштове відправлення повернулось на адресу Луганського окружного адміністративного суду із зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання».

Слід зазначити, що, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу (частина третя статті 169 КАС України).

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Вищезазначеними правовими нормами передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Позивач вважається таким, що не усунув недоліки, якщо до закінчення встановленого судом строку не усунув усіх або хоча б одного недоліку, зазначеного в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.

Матеріалами справи підтверджено, що ухвала про залишення позовної заяви без руху направлялася судом першої інстанції на адресу для направлення кореспонденції (про що зазначалось в позові): АДРЕСА_1 , однак поштове відправлення повернулось до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Оскільки ухвала про залишення позовної заяви без руху не підлягає окремому оскарженню, її обґрунтованість слід оцінювати при апеляційному перегляді ухвали про повернення позову у зв`язку з неусуненням вимог ухвали про залишення позову без руху.

Вирішуючи питання після одержання позовної заяви, суд, з`ясовуючи, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України, зазначив, що зміст позовних вимог викладений формально, позивач не визначає дати, з якої вона просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок розміру її пенсії. Виклад позовних вимог не відповідає критеріям та вимогам КАС України щодо змісту позовних вимог, тобто формулювання їх максимально чітко і зрозуміло, тобто позовні вимоги викладені не коректно.

Також суд дійшов висновку, що оскільки позивачем в позовній заяві зазначено як відповідача Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, щодо якого 18.06.2021 внесено запис про припинення юридичної особи Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, тобто такої юридичної особи не існує, тому позовні вимоги позивачем звернуті до неіснуючої юридичної особи.

Колегія суддів вважає такі висновки помилковими, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку (ч.5,6 ст. 48 КАС України).

Слушними є доводи апелянта, що з позовом вона звернулась засобами поштового зв`язку 22 червня 2021 року, а запис про припинення юридичної особи Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області внесено до відповідного реєстру 18 червня 2021 року.

Отже, судова колегія вважає, що суд повинен був залучити до справи правонаступника визначеного в позові відповідача Головне управління Пенсійного Фонду в Луганській області.

За наведеного правового регулювання, фактичних обставин та заявлених позивачем вимог, зокрема про проведення перерахунку пенсії з часу призначення, помилковими є і висновки місцевого суду, що виклад позовних вимог не відповідає критеріям та вимогам КАС України щодо змісту позовних вимог.

Колегія суддів зауважує, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", №47273/99, пп. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", № 35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Kutic v. Croatia", заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним". Для того щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права" (рішення у справах "Bellet v. France" та "Nunes Dias v. Portugal").

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain").

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи рішення про повернення позовної заяви суд першої інстанції допустився надмірного формалізму та фактично позбавив позивача гарантованого йому національним та Європейським законодавством права на доступ до правосуддя.

Щодо доводів апелянта про подання ним позову в межах строку звернення до адміністративного суду.

Так, в ухвалі про залишення позову без руху суд зазначив, що позивач, отримуючи щомісячно пенсію, була обізнана про її розмір. Отже, з дня отримання першої пенсійної виплати, особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів, тому з огляду на матеріали позовної заяви, вбачається, що позивач звертає до суду вимогу про перерахунок пенсії з моменту призначення.

В позовній заяві позивач зазначає, що пенсія їй призначена з червня 2018 року.

Таким чином, отримавши пенсійні виплати в липні 2018 року позивач вже була обізнана про порушення своїх прав, що підтверджується також інформацією, зазначеною в листі Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 28.12.2020 № 106-101/Г-31/8-1239/20, в якому зазначено, що про неврахування стажу позивач була повідомлена при прийнятті документів.

Колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частинами першою та другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ключовим моментом при визначенні строку, коли особа може звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, є час, коли вона дізналася про порушення свого права.

В позові зазначено, що під час призначення пенсії в червні 2018 року позивач не усвідомлювала, що інспектор Біловодського відділення, приймаючи у неї документи з заявою про призначення пенсії, діяв в порушення її прав, оскільки вважала його дії правильними.

Також позивач вказала, що лише в грудні 2020 року вона дізналася про незаконне виключення з загального трудового стажу періодів роботи з 1984 по 1997 рік.

Крім того, в ухвалі суду від 29.06.2021 місцевим судом вказано про періодичність нарахування пенсії і отримання пенсії позивачем щомісячно.

Між цим, згідно ст. 120 КАС України строк, що визначається місяцями закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.

При цьому слід зауважити, що пенсія є щомісячним платежем, відтак, суд мав можливість за відсутності доведеності позивачем поважних причин залишити позов в частині, що перевищує строк звернення до суду з цим позовом, а в частині, що цей строк не перевищує, ухвалити рішення по суті спору, бо підстави залишати весь позов без розгляду з причини пропуску строку звернення до суду відсутні.

Тобто, визначивши про порушення позивачем строку для звернення до суду з грудня 2018 року, суд відповідно до ст. 123 КАС України мав право залишити без розгляду позовні вимоги щодо перерахунку пенсії до 22 грудня 2020 року, розглянувши позовні вимоги за шість місяців, що передували поданню позовної заяви.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали про направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2021 року скасувати, а справу № 360/3237/21 - направити для продовження розгляду до Луганського окружного адміністративного суду.

Повне судове рішення 23 листопада 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

І. В. Геращенко