Справа № 642/6536/21
Суддя: Шрамко Л. Л.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"24" листопада 2021 р.
Справа №642/6536/21
Провадження № 2-а/642/72/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 р. Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л.,

з участю секретаря - Мананкової І.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови інспектора УПП в Харківської області 1 батальйону 6 роти лейтенанта поліції Кришталь Д.П., серії ЕАО №4774662 від 15 вересня 2021 року, про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15 вересня 2021 року в момент керування транспортним засобом марки «Fiat» моделі CINQUECENTO, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобільною дорогою траса МО3,448,700М,КМ її автомобіль був зупинений інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції України Кришталь Л.П. Підставою зупинки інспектор зазначив перевищення встановленої швидкості руху в населеному пункті, котра зафіксована приладом Trucam ТС001133, і виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі в якій зазначено, що вона керувала транспортним засобом в населеному пункті с. Травневе зі швидкістю 90 км/год, чим перевищила встановлену швидкість руху в населеному пункті на 50 км/год. Вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки факт порушення вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 07.10.2021 у зазначеній справі відкрито позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

04.11.2021 від представника відповідача надійшов на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Зазначив, що обставини розгляду справи та винесення постанови зафіксовані відеозаписом зі службового портативного відеореєстратора № ZM0207, на виконання вимог Інструкції від 18.12.2018 №1026. Відповідні медіа файли об`єктивно підтверджують, що позивачка не повідомляла інспектора про наявність в неї будь-яких клопотань. Тобто її твердження про відсутність можливості надати пояснення, оглянути прилад TruCam чи документи на нього є необґрунтованими, оскільки такі дії є правом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до положень статті 268 КУпАП і реалізуються інспектором на задоволення відповідних клопотань. Таким чином, неознайомлення позивачки з відеозаписом чи приладом, який зафіксував адміністративне правопорушення, не спростовує сам факт здійсненого нею правопорушення та не може бути підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. При винесені цієї постанови поліцейський керувався положеннями ПДР та КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне водієм, а тому він діяв в межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права. Прилад TruCam правомірно використовується працівниками поліції для забезпечення контролю за дотриманням швидкісних обмежень в межах населених пунктів. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES, який забезпечує цілісність, автентичність та достовірність вимірів, з метою посилення достовірності доказової бази поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Швидкість руху автомобіля фіксується під час руху, та в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів автоматично фіксується приладом, про що свідчать відповідні сигнали і подальше можливе зменшення такої швидкості чи її збільшення на доведеність факту вчинення цього правопорушення не впливає. TruCam здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати модель, марку та номерний знак транспортного засобу. Прилад автоматично визначає координати кожного виміру перевищення встановленої швидкості руху. На відповідній фотокартці _JH000_0915_111845) зафіксовано, що вимірювання швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивачки відбулося за координатами 49°57'21.74"N 35°49'09.99"Е, які об`єктивно засвідчують, що вимірювання відбулося в населеному пункті Травневе. Це підтверджується за посиланням https://www. google.com.ua/maps/place/49%C2%B05721.7%22N+35%C2%B049'10.0%22Е/@49.9560423,35.817253,17z/data=!3ml !4bl !4m5!3m4!ls0x0:0x0!8m2!3d49.9560389 !4d35.8194417?hl=ru. Точність вимірювань цього приладу підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, виданого Мінекономрозвитку ДП «Укрметртестстандарт». На відеозаписі з приладу TruCam ТС №001 133 оптичний приціл, чітко вказує на транспортний засіб Fiat Cinquecento, номерний знак НОМЕР_2 . Зафіксована швидкість руху цього автомобіля в межах населеного пункту становила 90 км/год. Ці відомості, досліджені інспектором з урахуванням положень статті 252 КУпАП та зазначені безпосередньо у фабулі постанови серії ЕАО №4747662. Таким чином, оскаржувана постанова винесена відповідно до наявних у інспектора належних, допустимих достатніх доказів і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Крім того, зазначено, що факт наявності або відсутності факту правопорушення в діях позивача п.12.4 ПДР, а саме обмеження швидкості руху, встановлені за результатами дослідження відомостей, визначених та зафіксованих приладом TruCam. Позивачка не оскаржує правомірність використання цього приладу працівниками поліції. Використання приладів TruCam поліцейськими у службовій діяльності належить до повноважень поліцейських визначених Законом України «Про Національну поліцію», зокрема, поліцейські зобов`язані відкрити адміністративне провадження у справі стосовно водія, який порушує ПДР. Розміщення приладу TruCam в руках поліцейського під час виміру швидкості руху авто під керуванням позивачки жодним чином не суперечить статті 40 Закону «Про Національну поліцію». Прилад TruCam № ТС 001133, яким здійснювалися виміри швидкості руху авто під керуванням позивачки, мав чинне Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. Свідоцтво видається виключно за наслідками проведення та отримання належних результатів повірки. За змістом свідоцтва про повірку приладу TruCam № ТС 001133 зазначено, що прилад відповідає вимогам технічної документації, діапазон виміру швидкості становить від 2 км/год до 320 км/год, а максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах становить +/- 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год. Ця похибка визначена експертами відповідно до законодавчо встановлених регламентів та методик повірки. Жодне «дрибіжання» не може вплинути на цю похибку, окремо слід врахувати, що позивачка перевищила швидкість на 90 км/год, а такий показник значно перевищує максимально можливій похибці. Таким чином підстави для обґрунтованих сумнів щодо встановленої швидкості руху авто під керуванням позивачки взагалі відсутні, а наведена нею судова практика є занадто вибіркова. На підставі викладеного, використання приладів TruCam в ручному, режимі є законним. Позивачка, 15.09.2021 керуючи зазначеним автомобілем рухалась по автодорозі М-03 «Київ-Харків-Довжанський» зі сторони міста Києва в бік міста Харкова, повинна була виконувати вимоги дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» (Травневе), який розташований за адресною прив`язкою з 448 км + 090 м. Цей знак встановлений на прямій ділянці автодороги М-03 «Харків-Київ- Довжанський» на території АЗС та добре видний всім учасникам дорожнього руху і саме він визначає швидкісні обмеження, а не знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», як зазначає позивачка. Інформаційний знак 5.70 також розміщений перед місцем проведення контролю швидкості руху автомобіля під керуванням позивачки, а саме на 448 км. + 508 м. Вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідно до КУпАП, а розгляд справи відбувся з дотриманням процедури визначеної цим же кодексом. Під розгляду справи інспектор з`ясував, що позивачка вчинила адміністративне правопорушення, дослідив матеріали, які підтверджують винність останнього у вчиненні правопорушенні, а також з`ясував всі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Позивачкою не надано жодних доказів, що спростовують факт перевищення нею обмеження швидкості руху на 40 км/год в межах населеного пункту Травневе Харківської області. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, в результаті чого стосовно нього винесена постанова серії ЕАО №4747662, правові підстави для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Ухвалою суду від 29.09.2021 позовну заяву залишено без руху відповідно до ст. 169 КАС України, позивачці надано строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків ухвалою суду від 7 жовтня 2021 рок відкрито провадження справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження.

22.11.2021 від позивача надійшла до суду відповідь на відзив, в якій вона після перегляду відеозапису зазначає, що на ньому зафіксовано, як наведено ціль та протягом приблизно 2 секунд здійснювався замір швидкості, під час якого видно, що було значне дрибіжання приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля Trucam LTI20/20 з руки (рук). Така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля. Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача. Зазначено, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції, ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", а лист Департаменту патрульної поліції від 01.10.2019 N 16289/41/35/02-19 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху. Таким чином, здійснення фіксації лазерним вимірювачем TruCam в ручному режимі є порушенням порядку використання. Крім того, контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак "5.70"), позаяк вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону N580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці. Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 "Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху", інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку "5.70" лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму. Так, у додатку до листа № 1364/06 від 25.05.2021 зазначено, що дорожній знак 5.70 розташований на відрізку дороги 448 км. + 508 - 449 км. + 498. Вказана у відзиві інформація про те, що знак 5.70 розташований на відрізку дороги 448км. +508 м. не відповідає дійсності, оскільки точної адреси місцезнаходження вказаного дорожнього знаку відповідач не надав. Крім того, до моменту зупинки позивача інспектором поліції, дорожній знак 5.70 на відрізку дороги 700 м., був відсутній. Після складання постанови вона продовжила рух та через декілька метрів побачила знак 5.70.

В судове засідання позивач не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, в поданій заяві просила розглядати справу у її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, надав відзив на позов.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх наданими доказами, переглянувши відео з приладу TruСam, а також відео з нагрудної камери поліцейського, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 15.09.2021 об 11 год. 30 хвил. інспектором УПП в Харківської області 1 батальйону 6 роти лейтенанта поліції Кришталь Д.П., винесено постанову серії ЕАО №4774662 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

За змістом оскаржуваної постанови 15.09.2021 об 11 год. 19 хвил. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом транспортним засобом марки «Fiat» моделі CINQUECENTO, д.н.з. НОМЕР_1 автомобільною дорогою траса МО3,448,700М,КМ, у населеному пункту с. Травневе зі швидкістю 90 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населених пунктах на 40 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCам тс001133, чим порушив п. 12.4 ПДР.

На підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем долучено до матеріалів справи відеоматеріали на оптичному носієві інформації на диску DVD та роздруківка фотографії з приладу TruCам тс001133 №3389.

На розміщеному на диску фотознімку зафіксовано місцезнаходження автомобіля, час вчинення правопорушення, серійний номер приладу, допустима швидкість - 50 км/год, швидкість руху автомобіля - 90 км/год., дистанція-321.6 м.

Відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, - TruCam тс001133 №3389, у відповідності до п. 4 ч.2 ст.283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови . Крім того до постанови додано відео з нагрудного реєстратора, на якому фіксувався порядок розгляду адміністративного порушення, починаючи із зупинки транспортного засобу та роз`яснення позивачу процесуальних прав, що спростовує твердження ОСОБА_1 про порушення процедури розгляду.

Згідно п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах дозволяється рух транспортних засобів із швидкістю не більше 50 км/год.

За перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що при складанні постанови не було враховано зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, є необґрунтованими та безпідставними. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п. 12.1 ПДР).

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Вимогами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За положеннями КУпАП що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч.4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Аргументи позивачки про те, що не встановлено дійсне місце складання постанови, є хибними з наступних підстав.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (далі - НКР) щодо застосування положень статті 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП (далі - Висновок) зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому, словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно- територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У згаданому Висновку НКР дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок НКР ґрунтувався на тому, що положення статті 258 КУпАП не розповсюджувалися на статтю 122 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи позивачки про те, що під час розгляду справи не було досліджено факт наявності або відсутності дорожнього знаку 5.70 «Фото-, відео фіксування порушення Правил дорожнього руху» не має правового значення та не спростовує факт порушення позивачем встановленої п. 12.4 ПДР дозволеної швидкості транспортних засобів у населеному пункті.

П. 12.8 ПДР передбачено, що на ділянках доріг, де створені дорожні умови, що дають можливість рухатися з більш високою швидкістю, за погодженим з уповноваженим підрозділом Національної поліції рішенням власників доріг або органів, яким передано право на утримання таких доріг, дозволена швидкість руху може бути збільшена шляхом встановлення відповідних дорожніх знаків. Відповідно до п.12.9 (б) ПДР водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил. Отже, вимоги цих пунктів ПДР не стосуються населених пунктів, тому як в них не дозволяється рух транспортних засобів більше 50 км/год., тобто вже встановлені певні обмеження щодо швидкості руху.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

У матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCам тс001133 №3389, на якому зафіксовано, що автомобіль марки «Fiat» моделі CINQUECENTO, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 90 км/год .

З приводу доводів позивачки про те, що дані з приладу TruCam унеможливлюють точний замір швидкості руху, оскільки замір відбувався з руки (рук) з значним дрибіжанням приладу і може спричинити похибку, суд зазначає, що TruCам - це лазерний вимірювач швидкості, який здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. TruCам автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Лазерний вимірювач швидкості ТruСаm LТІ 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/І-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LТІ 20/20 ТruСаm», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для ТruСаm визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року N 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення іі результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року №193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/20596, виданого ДП Укрметртестстандарт» від 08.12.2021, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 тс001133 №3389, є придатним до застосування.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTI 20/20» виробництва LaserTechnology lnc. також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 11.06.2020 №04/03/02/-1452, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 10116:2019 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04 жовтня 2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, скаржником надано не було.

При цьому, ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції, лише висловлено суб`єктивну думку, що не має нормативного та доказового підґрунтя.

За вимогами ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є, з поміж іншого, також показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Тобто, покази приладу TruCam LTI 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення внаслідок чого доводи позивача про відсутність підстав для не прийняття до уваги наданого відповідачем диску, на якому зафіксовано здійснення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1ст. 122 КУпАП, є необґрунтованими.

Правовий висновок про те, що відеоматеріали з місця події є доказами в адміністративній справі, які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, неодноразово був висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 536/583/17, від 29 травня 2018 року у справі № 727/6565/17, від 11 липня 2019 року у справі № 686/15730/16-а.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Інспектор патрульної поліції відповідно до ст. 252 КУпАП оцінив докази, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Суд зазначає, що за приписами КУпАП розгляд справи і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивачка не була позбавлена права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку.

З відеозаписів з нагрудних камер поліцейського вбачається, що позивачці було роз`яснено причину зупинки, права водія, повідомлено особу поліцейського, надано для огляду відео з приладу TruСam., повідомлено особу поліцейського.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 122 КпАП України, - порушення ОСОБА_1 пункту 12.4 Правил дорожнього руху.

Таким чином, при розгляді справи про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, постанова про адміністративне правопорушення від 15.09.2021 серії ЕАО №4774662 за формою відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України, не розраховуючи на те, що факт вчинення правопорушення не буде належним чином зафіксований.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7, 9, 19, 90, 139, 243, 245, 250, 257, 286 КАС України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови інспектора УПП в Харківської області 1 батальйону 6 роти лейтенанта поліції Кришталь Д.П., серії ЕАО № 4774662 від 15 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: позивач- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач- Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Шевченка, 315-а, м.Харків, 61033.

Повне судове рішення складено 24 листопада 2021.

Суддя - Л.Л. Шрамко