Справа № 560/4607/21
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4607/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

23 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Смілянця Е. С. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дії, відмову, рішення, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області, Управління), в якому просила:

-визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Хмельницькій області, зазначені у листі від 29.03.2021 №2200/0304-8/17188 щодо неврахування до стажу державної служби періоду навчання за денною формою навчання у Хмельницькому університеті управління та права з 01.10.2010 по 30.09.2011 та періоду післянавчальної відпустки з 01.10.2011 по 30.10.2011, з часу призначення пенсії-з 16.12.2013;

-зобов`язати ГУ ПФУ у Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 час навчання за денною формою навчання у Хмельницькому університеті управління та права з 01.10.2010 по 30.09.2011 та періоду післянавчальної відпустки з 01.10.2011 по 30.10.2011;

-визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 15.03.2021 №1806/03-16, яким відмовлено в переведенні на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ;

-визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 29.03.2021 № 2200-0304-8/17188 про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889 згідно заяви від 09.03.2021 з урахуванням довідок Хмельницького обласного центру зайнятості від 02.03.2021 №22-07/812 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та від 02.03.2021 №22-07/811 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби;

-зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату з 02.03.2021 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ в розмірі 60% від заробітку із врахуванням довідок Хмельницького обласного центру зайнятості від 02.03.2021 №22-07/812 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та від 02.03.2021 №22-07/811 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року позов задоволено:

-визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 15.04.2021 №1806/03-16 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на інший вид пенсії;

-визнано необґрунтованими підстави відмови, відображені у листі ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 29.03.2021 № 2200-0304-8/17188;

-зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби:

-період навчання з 01.10.2010 по 30.09.2011 у Хмельницькому університеті управління та права за спеціальністю "Державна служба";

-період після навчальної відпустки з 01.10.2011 по 30.10.2011.

-зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області вирішити питання переведення ОСОБА_1 з 09 березня 2021 на отримання пенсії державного службовця (по інвалідності) відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" з урахуванням довідок Хмельницького обласного центру зайнятості від 02.03.2021 №22-07/812 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та від 02.03.2021 №22-07/811 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посад державної служби, здійснивши перерахунок і виплату пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, Управління посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Зокрема, апелянтом зазначено, що п.26 Порядку прийому на навчання за освітньо-професійною програмою підготовки магістрів за спеціальністю "Публічне управління та адміністрування галузі знань "Публічне управління та адміністрування" виключений із Порядку на підставі постанови КМУ від 13.06.2018 №482.

При цьому, скаржник просив звернути увагу, що позивач не набула віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

11 жовтня 2021 року від позивача, через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вказала на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просила відмовити у її задоволенні.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

09.03.2021 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Хмельницькій області із заявою про переведення її на пенсію державного службовця по інвалідності, відповідно до Закону України "Про державну службу".

За результатами розгляду заяви, відповідач листом від 29.03.2021 повідомив ОСОБА_1 , що рішенням від 15.03.2021 останній відмовлено в переведенні на пенсію державного службовця. Зазначено, що підстави для переведення на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723 відсутні. За документами пенсійної справи станом на тривалість стажу на посаді державної служби становить 19 років 6 місяців 09 днів.

Не погодившись з вказаною відмовою позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до норм чинного законодавства до стажу державної служби зараховується, зокрема, час навчання за денною формою та відпустки. При цьому, суд дійшов висновку, що оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи і стаж роботи останньої на посадах, віднесених до посад державної служби складає понад 20 років, остання має право на призначення пенсії державного службовця.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

За змістом п.2 р. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із ч.1 ст.37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями,-у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, за наявності в особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Статтею 46 Закону України "Про державну службу" №889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

В свою чергу, п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

П.8 р.XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Так, Пунктом 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

За прписами пункту 3 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується час підвищення кваліфікації з відривом від роботи, якщо до направлення на підвищення кваліфікації працівник працював у державному органі.

У пункті 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не враховує у стаж роботи позивача періоди навчання за денною формою навчання у Хмельницькому університеті управління та права з 01.10.2010 по 30.09.2011 та періоду післянавчальної відпустки з 01.10.2011 по 30.10.2011.

Відповідно до п.26 Порядку прийому на навчання за освітньо-професійною програмою підготовки магістрів за спеціальністю "Публічне управління та адміністрування галузі знань "Публічне управління та адміністрування", чинного в період навчання ОСОБА_1 за денною формою навчання у Хмельницькому університеті управління та права час навчання за денною формою та відпустки, що надається згідно з пунктом 48 цього Порядку, зараховується випускникам до загального трудового стажу, а також до стажу державної служби, служби в органах місцевого самоврядування у разі, коли вони у місячний строк після закінчення навчання та відпустки розпочали роботу у відповідному органі або вступили до аспірантури чи докторантури з наукової галузі "Державне управління" на навчання з відривом від виробництва.

Поряд з цим, згідно записів №№18-20 трудової книжки позивача, остання 30.09.2010 звільнена з посади державного службовця у зв`язку з зарахуванням слухачем магістратури Хмельницького університету управління та права, а 30.09.2011 завершила навчання і 31.10.2011 призначена на посаду головного спеціаліста інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення Хмельницького обласного центру зайнятості, як така, що закінчила навчання згідно договору від 12.08.2010 №07/10 зі збереженням 11 рангу державного службовця.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що спірні періоди з 01.10.2010 по 30.09.2011 та з 01.10.2011 по 30.10.2011 підлягають зарахуванню до стажу державної служби ОСОБА_1 для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ.

З матеріалів справи слідує, що у позивача стаж державної служби станом на 01.05.2016 склав понад 20 років, а тому за останньою зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ відповідно до п.10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постановах Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №735/939/17, від 19 березня 2019 року у справі №357/1457/17, від 22 жовтня 2019 року у справі № 348/2370/16-а та від 14 листопада 2019 року у справі №348/2369/16-а, від 22 травня 2020 року у справі №263/9612/16-а та від 10 лютого 2021 року у справі №825/1453/18 який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Смілянець Е. С. Сторчак В. Ю.