Справа № 754/4022/21
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/113/21
Справа №754/4022/21
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2021 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.

секретаря судового засідання - Єсипенко Ю.О..

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Новікова Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 7 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Севрука Руслана Володимировича, третя особа: Управління Патрульної поліції в місті Києві, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 7 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції в м. Києві Севрука Руслана Володимировича, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Києві, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11 березня 2021 року приблизно о 15 годині 47 хвилин в м. Києві по вул. Теліги, 33, керуючи ТЗ «Мітцубісі Аутлендер» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних ТЗ, позначеною дорожнім знаком 5.8, далі була винесена постанова інспектором Севрука Р.В., в якій вказано, що тим самим водій порушив п. 17.1 ПДР - На дорозі із смугою для маршрутних ТЗ , позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка ін. ТЗ на цій смузі.

Відповідно до даної постанови серії ЕАН № 3901852 від 11.03.2021 р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Вважаємо, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав: Згідно п.17.1 Правил дорожнього руху на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі. Знак 5.8 «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів» застосовується для позначення дороги, на якій рух транспортних засобів здійснюється за встановленим маршрутом по спеціально відведеній смузі назустріч загальному потоку транспортних засобів. Знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» застосовується для позначення смуги, призначеної для руху тільки транспортних засобів, що рухаються за установленими маршрутами, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Якщо знак встановлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху.

Будь-яких доказів порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів позивачем - не надані, інспектор просто повідомив позивача про прийняте рішення на місці, і ознайомили з постановою.

Враховуючи викладене позивач просить суд скасувати постанову ЕАН № 3901852 від 11.03.2021 р. та закрити провадження у зв`язку з відсутністю події і складу в діях позивача адміністративного правопорушення.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 7 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції в м. Києві Севрука Руслана Володимировича, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Києві, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та призначено судове засідання.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В той же час позивач пояснив, що він керував тз без порушень ПДР, на дорозі із смугою для маршрутних тз, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 не рухався і не зупинявся. Інспектор (відповідач) зробив знак жезлом «зупинитися» автиомобілю, яким керував позивач, вийшовши на крайню ліву смугу руху, оскільки всі автомобілі рухалися повілдьно, тривала «тягучка». Проїхавши на правий бік дороги, як раз на смугу для руху маршрутних ТЗ, позивач зупинився з працюючим двигуном, ввімкнувши аварійну сигналізацію, після чого підійшов відповідач і став вимагати документи. На запитання позивача причина зупинки, інспектор повідомив щ обуло скоєно порушення передбачене ст. 122 ч. 3 КпАП. На пояснення позивача та вимогу надати докази, відповідач сказав що доказів немає, пізніше будуть.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, в той же час надав відзив, в якому вказав, що твердження позивача, викладені у позові є необгрунтованими, хибними та такими, що не підлягають задоволеню

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно положень ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Судом встановлено, що 11 березня 2021 року приблизно о 15 годині 47 хвилин в м. Києві по вул. Теліги, 33, керуючи ТЗ «Мітцубісі Аутлендер» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних ТЗ, позначеною дорожнім знаком 5.8, далі була винесена постанова інспектором Севрука Р.В., в якій вказано, що тим самим водій порушив п. 17.1 ПДР - На дорозі із смугою для маршрутних ТЗ , позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка ін. ТЗ на цій смузі.

Відповідно до даної постанови серії ЕАН № 3901852 від 11.03.2021 р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

В обґрунтування вимог позивач посилається на неправомірність винесеної постанови у зв`язку з тим, що він керував тз без порушень ПДР, на дорозі із смугою для маршрутних тз, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 не рухався і не зупинявся. Інспектор (відповідач) зробив знак жезлом «зупинитися» автиомобілю, яким керував позивач, вийшовши на крайню ліву смугу руху, оскільки всі автомобілі рухалися повілдьно, тривала «тягучка». Проїхавши на правий бік дороги, як раз на смугу для руху маршрутних ТЗ, позивач зупинився з працюючим двигуном, ввімкнувши аварійну сигналізацію, після чого підійшов відповідач і став вимагати документи. На запитання позивача причина зупинки, інспектор повідомив щ обуло скоєно порушення передбачене ст. 122 ч. 3 КпАП. На пояснення позивача та вимогу надати докази, відповідач сказав що доказів немає, пізніше будуть.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як зазначено вище, предметом спору є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 3901852 від 11.03.2021 року.

Відповідно до п. 17.1 ПДР України, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Позивач твердить, що ніяких правил дорожнього руху не порушував, будь-які докази порушення відсутні.

Частиною 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Жодних доказів того, що позивач здійснював рух саме по смузі для руху маршрутних транспортних засобів за наявності на ній дорожньої розмітки 1.2 «широкої суцільної смуги» матеріали справи не містять та про такі відповідачем не заявлено.

Згідно п. 3 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення: може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено, що кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 286 КАС України.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем жодного доказу, який би свідчив про наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованих адміністративних правопорушень, на підтвердження законності та обґрунтованості складеної інспектором постанови до відзиву на позов не додано, позивач факт вчинення ним вказаних адміністративних правопорушень заперечує, що дає суду підстави дійти висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

До цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних робіт.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.7 ст.139 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вказала Велика палата ВС в постанові № 826/1216/16 від 27 червня 2018 року склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги /доручення, договір про надання юридичних послуг та ін./, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку /квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або іншій банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження/. Зазначені витрати мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В постанові ВС у складі суддів Касаційного адміністративного суду № 569/17904/17 від 01 жовтня 2018 року вказано, що розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачення на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі Ботацці проти Іспанії, заява № 34884/97, п.30, ЕСНR, вказав, що оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтований.

Судом встановлено, що Позивачем не надано доказів, на підставі яких визначено обсяг правової допомоги, що повинно враховуватись під час визначення обґрунтованого розміру наданих послуг.

Позивачем, в порушення ч. 4 ст. 134 КАС України, не надано суду доказів прийняття останнім послуг, а саме: акта приймання - передачі наданих послуг.

Також, суд звертає увагу на те, що первинні документи щодо погодження з клієнтом переліку послуг правничої професійної допомоги не можуть вважатися достовірним та достатнім доказом факту прийняття їх (послуг) виконання таким клієнтом.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Натомість в підтвердження вимог про стягнення правничої допомоги адвоката не надано доказів понесених витрат на правову допомогу. Загальна сума витрат не оформлена як це передбачено встановленим законом порядку, що є перешкодою для встановлення співмірності між заявленими вимогами та сплаченими витратами. Розмір витрат повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову для значення справи для сторін. Вказаний принцип не дотримано.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем не доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення, що потягло за собою порушення прав позивача та незаконне притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 7, 122, 222, 134, 139, 159-163, 251, 252, 255, 280, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 1-3, 8, 9, 19, 20, 22, 72, 77, 271, 272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 7 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Севрука Руслана Володимировича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі - задовольнити.

Скасувати постанову винесену інспектором 7 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Севрука Руслана Володимировича - про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАН № 3901852 від 11.03.2021 року, якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., і закрити провадження у справі про адміністративне правовопрушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22.11.2021 року.

Суддя: Н.Г.Таран