Справа № 160/14855/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій позивач просить:
Позивач з податковими повідомленнями-рішеннями не погоджується, вважає їх незаконними та таким, що підлягають скасуванню, оскільки позивачем орендна плата за землю у 2019-2020 роках проводилася своєчасно, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.
Також вказує, що відповідачем незаконно застосовано 8% ставку зі сплати земельного податку, застосовано розмір грошової оцінки земельної ділянки, якого не існувало на час виникнення обов`язку зі сплати такого податку, незаконно застосовано інший розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки та незаконно змінено істотні умови договору оренди між Синельниківською міською радою та ФОП ОСОБА_1 .
На думку позивача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, винесеними без встановлених законом підстав та підлягають скасуванню, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
08.10.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що між позивачем та Синельниківською міською радою 06.07.2012 року було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки №64 від 24 вересня 2010 року.
На підставі вказаної додаткової угоди, серед іншого, сторонами договору за взаємною згодою сторін було змінено ставку земельного податку (і як наслідок розмір орендної плати) з 5% на 8%.
На підставі останнього абзацу додаткової угоди від 06.08.2012 року, остання є невід`ємною частиною вищевказаного договору і набирає чинності з дати державної реєстрації.
Таким чином, 8% ставки земельного податку, що застосовувалась контролюючим органом під час формування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, не суперечить ані податковому законодавству, ані умовам договору оренди земельної ділянки.
Незгода позивача із застосуванням відповідачем вказаної ставки земельного податку є необґрунтованою, тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Згідно з п. 5 вказаного договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 118 748 грн.
Пунктом 9 договору орендна плата складає 5 937 грн. 40 коп. за рік, що становить 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до рішення Синельниківської міської ради від 07.02.2008 року № 324/20/V.
Відповідно до п. 35 договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.
Додатковою угодою до вищевказаного договору оренди земельної ділянки від 06 липня 2012 року змінено умови вказаного договору, а саме:
- визначено нову нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка складає 41 321,00 грн.;
- визначено новий розмір орендної плати за землю за рік, який становить 3 305 грн. 68 коп., що становить 8% від нормативної грошової оцінки земляної ділянки.
Згідно з розрахунком до додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 06.07.2012 року, яка знаходиться на АДРЕСА_2 , нормативно грошова оцінка земельної ділянки на 2012 рік становить 41 321,00 грн.
Так, 8% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки відповідно до рішення міської ради від 27.04.2012 року № 337-20/VІ «Про порядок встановлення розмірів орендної плати за земельні ділянки, розташовані на території Синельниківської міської ради» становить: 41 321,00Х8%:100%=3305,68 грн (в рік), 3305,68 :12 =275,47 грн (в місяць).
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі витягу, наданим Синельниківським районним головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області є витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 28.09.2020 року № 1472 винесені наступні податкові повідомлення-рішення:
Не погодження з відсотком орендної плати та вартістю нормативно грошової одиниці згідно з новим витягом, які податковий орган застосував при винесенні податкових повідомленнях-рішеннях протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним у позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним у відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Оцінюючи правомірність рішень відповідача щодо нарахування податкового зобов`язання з орендної плати за землю, з урахуванням наявності інформації Державного земельного кадастру щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, суд зазначає наступне.
Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Справляння плати за землю здійснюється згідно з положеннями розділу ХIII Податкового кодексу України. Згідно із ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.
Відповідно до п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні. Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. (п.274.1 ст.274 Податкового кодексу України).
Згідно з п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
За приписами п.288.2 ст.288 Податкового кодексу України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.
Згідно з п. 288.1 ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
За приписами п.п.288.3-288.4 ст.288 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Відповідно до п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Нормами п.п.271.1.1 та 271.1.2 п.271.1 ст.271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; а також площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Пунктом 289.1 ст.289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Аналіз наведених правових норм свідчить, що розмір орендної плати за землю має обчислюватись контролюючим органом на підставі умов договору оренди і з дотриманням вимог Податкового кодексу України, який передбачає визначення орендної плати, виходячи з нормативної грошової оцінки земельних ділянок з урахуванням всіх складових такої нормативно-грошової оцінки, і величину цих складових та коефіцієнтів щороку розраховує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за певною формулою.
Базою оподаткування земельним податком є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом, а в разі відсутності проведення нормативної грошової оцінки - площа таких земельних ділянок.
Суд зазначає, що з моментом набрання чинності рішенням ради про затвердження нормативної грошової оцінки пов`язується можливість застосування самої нормативної грошової оцінки.
Відповідно до частини 3 статті 201 Земельного кодексу України нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо.
Підпунктом 14.1.125 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу ХІІІ Податкового кодексу - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.
Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України Про оцінку земель від 11.12.2003 року № 1378-IV (далі - Закон №1378) нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до статті 18 Закону № 1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України Про землеустрій.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 20, ст. 23 Закону України Про оцінку земель за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Відповідні органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів за запитом відповідного органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що в даних правовідносинах спірні податкові повідомлення-рішення прийнято саме на підставі витягу відділу у Синельниківському районі головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 28.09.2020 року № 1472 у розмірі 396 298 грн. Невідповідність вимогам чинного законодавства застосованих у цьому витягу показників та розрахунок їх вартості судом не визначено.
Вказаний вище витяг і став підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.
Згідно з ч. 1 ст. 193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Призначенням державного земельного кадастру, відповідно до ст. 194 Земельного кодексу України, є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.
Порядок користування відомостями Державного земельного кадастру визначений в ст. 38 Закону України Про Державний земельний кадастр, згідно з яким відомості Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі: - витягів з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; - довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території), за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; - викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); - копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.
Користування відомостями Державного земельного кадастру може також здійснюватися у формі надання доступу до нього в режимі читання. Доступ до Державного земельного кадастру в режимі читання надається органам державної влади, органам місцевого самоврядування, органам і підрозділам Служби безпеки України, що здійснюють контррозвідувальну діяльність та боротьбу з тероризмом, банкам та особам, які в установленому законом порядку включені до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників, Державного реєстру оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок та Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку може бути виданий будь-яким Державним кадастровим реєстратором, адміністратором центру надання адміністративних послуг, уповноваженою посадовою особою виконавчого органу місцевого самоврядування.
Відповідальність за правильність визначення показників (в тому числі і коефіцієнта функціонального використання Кф) при формуванні витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та обчисленні нормативної грошової оцінки земельної ділянки на підставі цих показників, покладається на орган, що його формує.
В даному випадку - це витягу відділу у Синельниківському районі головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 28.09.2020 року № 1472, тому податковий орган, на думку суду, може використати цей витягу для нарахування податку позивачу з орендної плати за землю за 2020 та 2021 роки, тобто за ті періоди коли такий витяг існував фактично.
Суд не приймається до уваги твердження позивача про застосування 8% ставки при розрахунку орендної плати за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки в матеріалах справи наявна додаткова угода від 06.07.2012 року до договору земельної ділянки № 64 від 24.09.2010 року, де зазначено, що орендна плата з 01.05.2012 року складає 3 305, 68 грн за рік, що становить 8% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки відповідно до рішення міської ради від 27.04.2021 року № 337-20/VІ «Про порядок встановлення розмірів орендної плати за земельні ділянки, розташовані на території Синельніківської міської ради». Додаткова угода від 06.07.2012 року підписана орендарем ФОП ОСОБА_1 та скріплена печаткою. Доказів на спростування зазначеного позивач суду не надав. Ставка податку 3% , на якій наполягає позивач , не може застосовуватись у даному випадку, оскільки додатковою угодою до договору визначені інша ставка (8%), а ставка 3% використовується лише коли у договорі не встановлена ставка орендної плати за землю, або встановлена в розмірі меншому визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки у розмірі 3%.
Стосовно тверджень позивача про подвійне стягнення земельного податку, оскільки позивачем сплачено суму орендної плати за землю, зокрема за 2020-2021 роки, суд зазначає, що нормами ст. 43 Податкового кодексу України передбачено процедуру повернення помилково та/або надмірно сплачених грошових зобов`язань, завдяки якій платник податків може повернути помилково плачені ним кошти та уникнути подвійного виконання обов`язку зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою. Сплата позивачем самостійно визначених ним податкових зобов`язань, які не базуються на законі не може бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення.
Позивачем за період 2019 року сплачено суму податкового зобов`язання з орендної плати за землю, підтверджується платіжними дорученнями № 369 від 01.03.2019 року на суму 3135,86 та платіжним дорученням № 517 від 10.09.2019 року на суму 3136,00 грн.
З оскаржуваного податкового повідомлення-рішення форми Ф № 976533/1-2407-0417 від 06 липня 2021 року вбачається, що останнє винесено за податковий період 2019 року, з застосуванням витягу відділу у Синельниківському районі головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 28 вересня 2020 року № 1472.
Суд звертає увагу, що спірним є саме період 2019 рік, тому застосування показників нормативно-грошової оцінки за витягом, отриманим в 2020 році, є не вірним, оскільки витяг за 2020 рік містить в собі індексацію та не може застосовуватись до минулих періодів.
За приписами ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частити першої статті 58 Конституції України(справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999р. №1-рп/99 у справі №1-7/99 встановлено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою чинності, тобто, до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Наведене доводить, що збільшуючи грошове зобов`язання з орендної плати за землю за 2019 рік на підставі витягу від 28 вересня 2020 року № 1472, який був відсутній у 2019 році, суд вважає, відповідач не виконав свій обов`язок перевірки інформації стосовно земельної ділянки за 2019 рік та безпідставно під час перевірки правомірності розрахунку та сплати позивачем орендної плати за 2019 рік застосував відомості, надані відділом Держгеокадастру у 2020 році за попередній рік.

Отже, податкове повідомлення-рішення форми Ф № 976533/1-2407-0417 від 06 липня 2021 року за податковий період 2019 на суму податкового зобов`язання 31703 грн. 84 коп. є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, за сукупністю наведених обставин, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок, що документально підтверджується квитанцією АТ КБ ПриватБанк від 19.08.2021 року.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовної заяви, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-а, м. Дніпро, 49005, ) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми Ф № 976533/1-2407-0417 від 06 липня 2021 року за податковий період 2019 на суму податкового зобов`язання 31703 грн. 84 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-а, м. Дніпро,49005, ) сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук