Справа № 160/5321/20
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 листопада 2021 року

Київ

справа №160/5321/20

адміністративне провадження № К/9901/26660/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кисличенко О.В.,

представника позивача - адвоката Кобука Р.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення у справі № 160/5321/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "АВК" м. Дніпро" до приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Кондитерська фабрика "АВК" м. Дніпро" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни (далі - відповідач), де просило визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни від 29 квітня 2020 року про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «АВК» м. Дніпро» основної винагороди в сумі 134 375 695,22 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року, позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 21 січня 2021 року у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "АВК" м. Дніпро" про закриття касаційного провадження відмовлено. Касаційну скаргу приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі № 160/5321/20 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

19 жовтня 2021 року від відповідача у цій справі надійшла заява про ухвалення Верховним Судом додаткового судового рішення, в обґрунтування якої вказує, що при поданні у цій справі апеляційної та касаційної скарг відповідачем було сплачено судовий збір у суммі 31530,00 грн та 42040,00 грн відповідно. Враховуючи зазначене просить вирішити питання розподілу судових витрат.

15 листопада 2021 року від позивача надійшли заперечення про задоволення заяви щодо ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування якого вказує, що судом касаційної інстанції судові рішення у справі № 160/5321/20 було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, отже розподіл судових витрат повинен здійснювати той суд, який ухвалює остаточне судове рішення за результатами нового розгляду справи. Зазначає, що відповідач у справі є суб`єктом владних повноважень, отже відповідно до частин другої, третьої статті 139 КАС України відшкодуванню підлягають лише витрати пов`язані із залученням свідків і проведенням судових експертиз.

12 листопада 2021 року від приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі відповідача.

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі.

Частина перша статті 252 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 252 КАС України.

Частиною третьою статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Щодо розподілу судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору при поданні апеляційної скарги у суммі 31530,00 грн.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За загальними правилами розподілу судових витрат, передбаченими статті 139 КАС України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, компенсуються понесені у зв`язку з розглядом справи судові витрати за рахунок іншої сторони. У разі часткового задоволення адміністративного позову судові витрати розподіляються за принципом пропорційності.

Частиною шостою статті 139 КАС України встановлено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що судове рішення про направлення справи для продовження розгляду або на новий розгляд не є рішенням, прийнятим на користь однієї із сторін у справі, оскільки передбачає повторну передачу справи до суду відповідної інстанції для нового розгляду по суті.

Системний аналіз викладених положень дає підстави для висновку про те, що у випадках передачі справи для продовження розгляду у справі розподіл судового збору, в тому числі й сплаченого за подання касаційної скарги, здійснює адміністративний суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Таким чином, при ухваленні судового рішення про повернення справи для продовження розгляду або на новий розгляд розподіл судових витрат не здійснюється.

Аналогічний підхід застосовано Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 11 листопада 2020 року у справі № 809/1649/15, та Верховним Судом в ухвалі від 23 червня 2020 року у справі № 808/3013/16, від 13 жовтня 2020 року у справі № 540/474/19, від 04 листопада 2020 року у справі № 806/2686/18, від 25 листопада 2020 року у справі №344/13462/16-а, від 26 січня 2021 року у справі № 808/3691/17, від 29 березня 2021 року у справі № 640/19553/19.

Постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2021 року у цій справі не є судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи, внаслідок направлення її до суду першої інстанції на новий розгляд.

Враховуючи, що суд касаційної інстанції не прийняв у справі, що розглядається, рішення по суті, а направив її на новий розгляд до суду першої інстанції, у колегії суддів Верховного Суду при ухваленні цього рішення були відсутні правові підстави для здійснення розподілу судових витрат.

Щодо стягнення судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору при поданні касаційної скарги у суммі 42040,00 грн.

Частиною другою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки у цій справі приватний виконавець є суб`єктом владних повноважень, а витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз у суді касаційної інстанції ним не понесено, судові витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Аналогічна правова позиція застосована у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі справа №161/14389/16-а та від 15 серпня 2019 року у справі № 666/754/16-а.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення заяви приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись статтями 134, 139, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 160/5321/20 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 23 листопада 2021 року.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду