Справа № 320/2052/20
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2052/20
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

22 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Глущенко Я.Б., суддів: Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т., перевіривши матеріали апеляційної скарги Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року в справі за позовом Дочірнього підприємства «Рітейл Іст» до Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року Дочірнє підприємство «Рітейл Іст» звернулося у суд з позовом до Державної податкової служби України (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду від 25 жовтня 2021 року визнано причини пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними, скаргу залишено без руху через невідповідність вимогам статей 295 та 296 Кодексу адміністративного судочинства України, апелянту визначено строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання копії ухвали суду.

На виконання вимоги суду апелянт 10 листопада 2021 року звернувся з клопотанням про поновлення процесуального строку, яке обґрунтовує тим, що чинним процесуальним законом не заборонено вдруге подавати апеляційну скаргу після повернення вперше поданої.

Розглянувши клопотання, суд уважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Положеннями частини 2 статті 44 та частини 1 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом та не можуть мати будь-яких привілеїв.

Відповідно до пункту 6 частини 5 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не забезпечив оскарження у встановленому законом порядку рішення суду першої інстанції, відносини стають стабільними із набранням законної сили рішенням суду.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку в строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Однак у клопотанні апелянт наводить ті ж доводи, яким вже дана правова оцінка в ухвалі апеляційного суду від 25 жовтня 2021 року, інших об`єктивних перешкод, які не давали скаржнику можливості своєчасно реалізувати право на оскарження судового рішення в апеляційному порядку в строки, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, не наведено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що причини, на які посилається апелянт для поновлення процесуального строку, є неповажними.

Відтак наявні правові підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження та повернення Державній податковій службі України апеляційної скарги.

Керуючись статтями 169, 248, 299, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати причини пропущення строку на апеляційне оскарження, зазначені Державною податковою службою України, неповажними.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року в справі за позовом Дочірнього підприємства «Рітейл Іст» до Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Повернути апелянтові апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька