Справа № 309/4242/21
Суддя: Піцур Я. Я.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 309/4242/21
Провадження № 2-а/309/49/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Піцура Я.Я.,

секретаря судового засідання Губаль Г.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАА №552857 від 21.10.2021 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.140 КУпАП, та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позов мотивовано тим, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА №552857, 21.10.2021 року о 13:30 год. в с.Чертіж на перехресті вулиць Ніреська та Івасюка, він будучи посадовою особою, відповідальною за роботи по ліквідації витоків газу та відновлення благоустрою, зокрема відновлення дорожнього полотна у належний стан, згідно дозволу №15 від 27.05.2021 ВК Хустської міської ради, та не вжив заходів щодо ліквідації вибоїн, що являються перешкодою в русі розмірами 12,10 х 8 м., глибиною 8 см, 5,7 х 1,3 м, глибиною 13 см, 6,2 х 1 м, глибиною 14 см, що на проїжджій частині та не позначив дорожніми знаками, чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг, п.3.1.1 ДСТУ 3587-97, ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух», п.п.1.5 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП.

Вважає, дану постанову незаконною та протиправною з таких підстав. Зокрема він, як начальник Хустського відділення АТ «Закарпатгаз» не є відповідальною посадовою особою за порушення, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП. Начальник Хустського відділення АТ «Закарпатгаз» Бенца В.М. не є суб`єктом господарювання, оскільки не є ні господарюючим суб`єктом, ні ФОП, ні засновником чи керівником юридичної особи та не є посадовою особою АТ «Закарпатгаз», а отже не може відповідати за ч.1 ст. 140 КУпАП.

Ухвалою суду від 08 листопада 2021 року відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України у строк до 16.11.2021.

Дана ухвала разом з позовною заявою з додатками направлялася на адресу відповідача суб`єкта владних повноважень засобами електронної пошти на офіційну електронну адресу відповідно до ч.ч.5-7 ст. 18 КАС України.

Згідно ч.6 ст.162 КАС України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судове засіданні позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача Кривки М.В. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема й у порядку передбаченому п.1 ч.3 ст. 124 КАС України, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку, цей строк за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу.

Частиною 1 ст. 168 КАС України передбачено, що позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції.

Судом встановлено, що постановою серії БАА №552857 від 21.10.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 1020 грн. Згідно постанови, 21.10.2021 року о 13:30 год. в с.Чертіж на перехресті вулиць Ніреська та Івасюка, ОСОБА_1 будучи посадовою особою, відповідальною за роботи по ліквідації витоків газу та відновлення благоустрою, зокрема відновлення дорожнього полотна у належний стан, згідно дозволу №15 від 27.05.2021 ВК Хустської міської ради, та не вжив заходів щодо ліквідації вибоїн, що являються перешкодою в русі розмірами 12,10 х 8 м., глибиною 8 см, 5,7 х 1,3 м, глибиною 13 см, 6,2 х 1 м, глибиною 14 см, що на проїжджій частині та не позначив дорожніми знаками, чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг, п.3.1.1 ДСТУ 3587-97, ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух», п.п.1.5 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП (а.с.14).

Відповідно до наданих ОСОБА_1 письмових пояснень від 21.10.2021 року, він з такою постановою не згідний, оскільки до порушення не має жодного відношення. Викладене у постанові не відноситься до компетенції начальника Хустського відділення АТ «Закарпатгаз». Також вказує на порушення його права на захист (а.с.15).

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як передбачено ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив відповідні вимоги законодавства.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В оскаржуваній постанові БАА від 21.10.2021 року в графі «до постанови додаються» зазначено: фото, акт обстеження ВШМ, схема, пояснення, дозвіл №15від 27.05.2021 року. Однак жодного із вказаних доказів (за винятком пояснення ОСОБА_1 у якому той заперечує свою вину) відповідачем не надано. Зокрема не надано дозвіл №15від 27.05.2021 року на який міститься посилання у самій постанові.

Так, частиною 1 статті 140 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Об`єктивною стороною правопорушення за даною статтею є недодержання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг та інших дорожніх споруд.

Слід зазначити, що диспозиція ч.1 ст.140 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, з огляду на диспозицію цієї правової норми, можуть бути як громадяни, так і посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд та вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху або відновлення безпечних умов для руху.

Статтею 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил в сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, в провину ОСОБА_1 , який є начальником Хустського відділення АТ «Закарпатгаз», ставиться непроведення робіт по ліквідації витоків газу та відновлення благоустрою, зокрема відновлення дорожнього полотна у належний стан, та не вжиття заходів щодо ліквідації вибоїн, що являються перешкодою в русі, а також не позначення дорожніми знаками.

Проте суд вважає, що такі висновки постанови є помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно абз. 6, 22, 23 ст.9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема, забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху, своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до абз. 2, 3, 10 ч.3 ст.12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані, зокрема, забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху,а також відновлення безпечних умов для руху; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення,а уразі неможливості-невідкладно позначати дорожніми знаками,огороджувальними і направляючими засобами, щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, правила користування ними та їх охорони затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ3587-97 «Безпека дорожнього руху, автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди, вимоги до експлуатаційного стану», який є чинним від 01 січня 1998 року. Ці вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими.

Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (далі - Правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (пункт 11 розділу 2 Правил «Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій»).

Так, з наведених вище норм випливає, що суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, спеціальний, а саме: посадова особа, відповідальна за утримання автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд.

Отже, як встановлено в судовому засіданні, в обов`язки ОСОБА_1 , як начальника Хустського відділення АТ «Закарпатгаз», не входить утримання автомобільних доріг і вулиць, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху та відповідно додержання правил, норм і стандартів, передбачених ст.140 КУпАП, що унеможливлює поставлення ОСОБА_1 , як керівнику вказаного відділення, у вину невжиття заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху при їх утриманні, як те зазначено у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому, в матеріалах справи відсутні інші докази того, що обов`язки щодо забезпечення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, покладені саме на Хустське відділення АТ «Закарпатгаз», що у свою чергу, суперечить передбаченим ст.14 КУпАП приписам за яких посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення.

Таким чином, начальник Хустського відділення АТ «Закарпатгаз» Бенца В.М., який притягається до адміністративної відповідальності, не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, за порушення вказаних у постанові вимог.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП.

Згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтями 245-246, 280 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідно до норм чинного КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Це узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення», а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії», ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Для настання відповідальності обов`язковою умовою є наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, що визначені диспозицією ч.1 ст.140 КУпАП. Відсутність хоча б одного з елементів юридичного складу адміністративного правопорушення виключає відповідальність.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.140 КУпАП.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає скасуванню, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день подання позовної заяви становив 454 гривні.

Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 454 гривень.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, позивачу підлягає відшкодування за сплачений ним судовий збір в розмірі 454 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 241-246, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №552857 від 21 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 140 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області, місцезнаходження м.Ужгород, вул. О.Кошового, 2, .

Повний текст рішення виготовлено 24 листопада 2021 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.