Справа № 320/1107/21
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року справа №320/1107/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку № 2 ОСОБА_1 з 25.11.2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 ОСОБА_1 з врахуванням періодів до пільгового стажу з 01.09.1978 по 30.06.1983, з 18.07.1983 по 01.11.1983, з 14.11.1983 по 22.11.1985, з 08.01.1986 по 15.10.1987, з 03.07.2001 по 01.04.2013, з 01.05.2018 по 12.11.2020, починаючи з 25.11.2020.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.11.2020 № 78 йому було відмовлено у призначені пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право на пільгове пенсійне забезпечення.

Позивач не погоджується з правомірністю прийняття відповідачем спірного рішення та стверджує, що ним разом із заявою про призначення пенсію було надано відповідачу документи, які підтверджують роботу ОСОБА_1 на посадах за Списком № 2 у періоди з 01.09.1978 по 30.06.1983, з 18.07.1983 по 01.11.1983, з 14.11.1983 по 22.11.1985, з 08.01.1986 по 15.10.1987, з 03.07.2001 по 01.04.2013 та з 01.05.2018 по 12.11.2020, а основним документом для призначення пенсії є саме трудова книжка, записи в якій дозволять у повній мірі зробити висновок про віднесення роботи позивача до Списку № 2.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що позивачем разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачем не було надано всіх необхідних документів, зокрема, передбаченої пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їхніх правонаступників, первинних документів за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, а також копій наказів про проведення атестації робочих місць на їх відповідність списку виробництв і професій, затвердженому у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач повідомив, що позивач не скористався наданим йому правом протягом трьох місяців з моменту подачі заяви про призначення пенсії звернутись до АТ "Київенерго" та КП "Київтеплоенерго" з метою отримання у роботодавців довідки про результати атестації робочих місць за умовами праці та копії відповідних наказів про проведення атестації робочих місць.

Крім того, відповідач зауважив, що позивач безпідставно посилається на те, що період його навчання в технічному училищі (по 30.06.1983), роботи учнем електрогазозварювальника (з 18.07.1983 по 01.11.1983), служби в лавах радянської армії (з 14.11.1983 по 22.11.1985) та роботи електрогазозварювальником 4-го розряду (з 08.01.1986 по 15.10.1987) має бути зарахований до пільгового стажу без підтвердження характеру виконуваних ним робіт.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області, 14.05.2001 (а.с.13-15).

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_2 від 02.08.1983, позивач:

- з 18.07.1983 по 01.11.1983 - працював учнем електрозварювальника котельно-зварювального цеху № 2 заводу "Червоний Жовтень";

- з 14.11.1983 по 23.11.1985 - служив у лавах Радянської армії;

- з 08.01.1986 по 15.10.1987 - працював електрозварювальником 4 розряду котельно-зварювального цеху заводу "Червоний Жовтень";

- з 23.11.1987 по 01.04.1988 - працював електрозварювальником 4 розряду в КОРБМУ "Київплодоовочрембуд";

- з 04.04.1988 по 10.10.1988 - працював будівельником у колгоспі "Дружба";

- з 10.10.1988 по 30.06.1989 - навчався у середньому професійно-технічному училищі за спеціальністю "матрос-моторист";

- з 01.08.1989 по 27.02.1990 - працював електрогазозварювальником 4 розряду в кооперативі "Вогник";

- з 16.03.1990 по 12.08.1991 - працював механіком рефрижераторного потягу;

- з 15.08.1991 по 18.05.1993 - працював матросом 2 класу РТМ "Ізмаїл";

- з 14.07.1993 по 22.11.1993 - працював електрозварювальником 4 розряду на напівавтоматичних машинах котельно-складального цеху;

- з 01.10.1998 по 16.03.2001 - працював газоелектрозварювальником 4 розряду у ВАТ "Київспецсільгоспмонтаж";

- з 29.03.2001 по 02.07.2001 - працював електрогазозварювальником 5 розряду виробничої аварійно-диспетчерської служби ДКП "Київжитлотеплокомуенерго" з шкідливими умовами, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення;

- 03.07.2001 переведений на посаду електрозварювальника 5 розряду виробничої аварійної служби СВП "Житлотеплоенерго Київенерго";

- 07.07.2009 переведений на посаду електрогазозварювальника 5 розряду в структурний підрозділ "аварійна служба";

- 01.04.2013 переведений до СВП "Київські теплові мережі" ПАТ "Київенерго";

- 01.04.2013 переведений на посаду електрогазозварювальника 5 розряду дільниці теплових мереж РТМ оперативної аварійно-відновлювальної служби з філіалу "Житлотеплоенерго Київенерго" ПАТ "Київенерго";

- 15.11.2016 переведений на посаду електрогазозварювальника 5 розряду дільниці з ремонту теплових мереж № 2 аварійно-відновлювальної служби;

- 30.04.2018 звільнений у зв`язку з переведенням до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державної адміністрації "Київенерго";

- з 01.05.2018 по теперішній час - працює електрозварювальником 5 розряду дільниці з ремонту теплових мереж № 2 аварійно-відновлювальної служби в Структурному підрозділі "Київські теплові мережі" Комунального підприємства "Київтеплоенерго" (а.с.18-21).

Позивач закінчив повний курс Фастівського філіалу ТУ-5 м. Фастів Київської області по професії "Електрозварник ручного зварювання" у період з 01.09.1981 по 30.06.1983 та отримав кваліфікацію "Електрозварювальник ручного зварювання четвертого розряду", що підтверджується атестатом від 15.07.1983 № 741, виданим Державним комітетом Ради Міністрів Української РСР по професійно-технічній освіті (а.с.17).

Відповідно до відомостей з військового квитка серії НОМЕР_3 позивач проходив військову службу у Радянській армії у період з 14.11.1983 по 22.11.1985 (а.с.22).

З інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України: підсистема призначення та виплати пенсії вбачається, що страховий стаж позивача становить 32 роки 5 місяців 21 день (а.с.99).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком від 25.11.2020 (а.с.104), за результатом розгляду якої відповідачем було прийнято рішення від 27.11.2020 № 78, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право на пільгове пенсійне забезпечення.

Так, у рішенні вказано, що для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку заявник подав, зокрема, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 06.11.2020 № 42АУ/020/213, видану АТ "К.Енерго" за період роботи з 03.07.2001 по 01.04.2013, довідку від 18.11.2020 № 1/2-421, видану Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської Ради "Київтеплоенерго" за період роботи з 01.05.2018. Основні документи, що підтверджують право на пільгове пенсійне забезпечення, а саме накази про атестацію робочих місць, надані не в повному обсязі.

У рішенні також зазначено, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 32 роки 05 місяців 21 день, у тому числі роботи за Списком № 2 - 6 років. Відтак, за наявного страхового стажу право на призначення пенсії за віком настане після досягнення заявником 60 річного віку (а.с.16).

Не погоджуючись з правомірністю таких дій відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає таке.

Частинами першою-другою статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закону № 1058, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

- чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

- жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до пункту 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788 (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, який набрав чинності з 01.04.2015) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Рішенням Конституційного Суду від 23.01.2020 у справі № 1-5/2018(746/15) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Пунктом 3 рішення Конституційного Суду від 23.01.2020 у справі № 1-5/2018 (746/15) визначено, що застосуванню підлягають, зокрема, стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам".

Стаття 13 Закону № 1788 у вказані редакції почала діяти з 24.01.2020.

Відповідно до статті 100 Закону № 1788 особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно з частинами першою-другою статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Частиною першою статті 45 Закону № 1058 встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частина друга статті 45 Закону № 1058).

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 1).

Пунктом 4.7 Порядку № 22-1 визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Як зазначено вище, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що основні документи, що підтверджують право на пільгове пенсійне забезпечення, а саме накази про атестацію робочих місць, надані не в повному обсязі.

У спірному рішенні відповідач зазначив, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 32 роки 05 місяців 21 день, у тому числі роботи за Списком № 2 - 6 років. Відтак, за наявного страхового стажу право на призначення пенсії за віком позивач набуде після досягнення 60 річного віку, з приводу чого суд зазначає таке.

За правилами статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Таким чином, саме трудова книжка працівника є основним документом, який підтверджує його трудовий стаж. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Таким чином, під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи: Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Розділом XXXII "Загальні професії" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, передбачалися професії "газозварювальник", "електрозварювальник".

Розділом XXXII "Загальні професії" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, передбачалася посада "електрозварник".

Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" від 11.03.1994 № 162 затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому Розділом XXXII "Загальні професії" передбачені професії "електрозварники" та "газозварники".

Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 були передбачені професії газозварників та електрозварників ручного зварювання.

Згідно із правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 23.12.2019 у справі № 535/103/17 та від 27.03.2020 у справі № 607/1266/2017 електрогазозварювальника (газоелектрозварювальника) передбачена у всіх списках № 2.

Відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16 січня 1985 року № 17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Також в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року в справі № 174/658/16-а, яка в силу положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає врахуванню судом при вирішенні справи, вказано, що "електрогазозварник" і "газоелектрозварник" - це різні найменування однієї професії, тому, при документальному підтвердженні їх зайнятості протягом повного робочого дня, особи, які працювали на таких посадах мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, за умови наявності достатнього спеціального стажу.

Щодо посилань пенсійного органу на ненадання позивачем довідок про результати атестації робочих місць за умовами праці та копій відповідних наказів про проведення атестації робочих місць в АТ "Київенерго" та КП "Київтеплоенерго", суд зауважує, що у даному випадку надання відповідних довідок та наказів не є обов`язковим, оскільки інформація, яка вказана у трудовій книжці є достатньою для встановлення приналежності виконуваних позивачем у відповідний період робіт до робіт за Списком № 2.

Крім того, суд, посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а зазначив, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Стосовно позиції позивача щодо необхідності зарахування до його страхового стажу періоду навчання в професійно-технічному училищі, а також проходження ним служби в Радянській армії, суд зазначає таке.

У разі призначення пенсій на пільгових умовах за нормами статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовується пункт 109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року (далі - Положення), за яким періоди служби у складі Збройних Сил СРСР, в органах міліції (тощо) прирівнюються за вибором особи чи до роботи, яка передувала, чи до роботи, яка була одразу після військової служби, а навчання в професійно-технічному закладі зараховується до роботи, яка була після його закінчення.

Законом України "Про внесення змін до деяких Законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби" передбачено, що під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або обіймала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" від 10.02.1998 року № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Судом встановлено, що позивач закінчив повний курс Фастівського філіалу ТУ-5 м. Фастів Київської області по професії "Електрозварник ручного зварювання" у період з 01.09.1981 по 30.06.1983 та отримав кваліфікацію "Електрозварювальник ручного зварювання четвертого розряду", що підтверджується атестатом від 15.07.1983 № 741, виданим Державним комітетом Ради Міністрів Української РСР по професійно-технічній освіті.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що з 18.07.1983 позивач вже працював учнем електрозварювальника котельно-зварювального цеху № 2 заводу "Червоний Жовтень", тобто після закінчення навчання позивач відразу працевлаштувався за набутою (пільговою) професією.

Відповідно до відомостей з трудової книжки та військового квитка (а.с.18-22) позивач проходив військову службу у Радянській армії у період з 14.11.1983 по 22.11.1985.

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується, зокрема, військова служба і перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки і органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній з захистом Вітчизни.

Зазначені положення застосовуються і до громадян, які проходили строкову військову службу до прийняття зазначених законів України, а тому час перебування громадян України на військовій службі, в тому числі - і в Збройних силах Радянської армії, повинен зараховуватись до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю та стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25.09.2018 у справі № 426/1006/16-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 76695565).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищенаведені положення, суд дійшов висновку про те, що відповідач повинен був зарахувати позивачу період навчання - з 01.09.1981 по 30.06.1983, та період проходження строкової військової служби - з 14.11.1983 по 22.11.1985, до його пільгового стажу, оскільки фактично вказані періоди підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи.

У той же час, період з 01.09.1978 по 31.08.1981 не підлягає зарахуванню до пільгового стажу, оскільки позивачем не обґрунтовано підстав для такого зарахування та не надано докази на підтвердження цих обставин.

У позовній заяві позивач просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку № 2 ОСОБА_1 з 25.11.2020.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відтак, за наявності рішення суб`єкта владних повноважень, яке визнане судом протиправним, суд зазначає, що оскаржувані дії чи бездіяльність поглинаються скасуванням прийнятого рішення, оскільки суб`єктом владних повноважень проявлено активну поведінку - прийнято рішення про відмову позивачу у перерахунку пенсії.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.11.2020 № 78.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 з врахуванням періодів до пільгового стажу з 01.09.1978 по 30.06.1983, з 18.07.1983 по 01.11.1983, з 14.11.1983 по 22.11.1985, з 08.01.1986 по 15.10.1987, з 03.07.2001 по 01.04.2013, з 01.05.2018 по 12.11.2020, починаючи з 25.11.2020, суд зазначає таке.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити позивача пенсію за віком на пільгових умовах.

Як було вказано вище, відповідно до частини статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи, що пенсійного віку позивач досягнув 12.11.2020 та звернувся за призначенням пенсії протягом трьох місяців (25.11.2020), пенсія має бути призначена йому з дня, наступного за днем досягнення пенсійного віку - з 13.11.2020, внаслідок чого суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог в цій частині, з метою захисту порушеного права позивача.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, за виключенням вимог про зарахування до пільгового стажу періоду з 01.09.1978 по 31.08.1981.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією про сплату від 21.01.2021 № 55328 (а.с.68).

Враховуючи задоволення позову, вказаний розмір судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Керуючись статтями 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.11.2020 № 78.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з врахуванням періодів до пільгового стажу з 01.09.1981 по 30.06.1983, з 18.07.1983 по 01.11.1983, з 14.11.1983 по 22.11.1985, з 08.01.1986 по 15.10.1987, з 03.07.2001 по 01.04.2013, з 01.05.2018 по 12.11.2020, починаючи з 13.11.2020.

4. В іншій частині в позові відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд.10).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.