Справа № 200/9710/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року справа №200/9710/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 р. у справі № 200/9710/21 (головуючий І інстанції Льговська Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової допомоги,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині невиплати у 2020 та 2021 роках разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- стягнути з відповідача за рахунок коштів державного бюджету на користь позивача разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, розраховану виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, передбаченого частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням раніше виплачених сум, у розмірі 6 800,00 грн.;

- стягнути з відповідача за рахунок коштів державного бюджету на користь позивача разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік, розраховану виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, передбаченого частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням раніше виплачених сум, у розмірі 7 354,00 грн. (а.с. 1-8).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Запропоновано позивачу протягом десяти календарних днів з дня отримання даної ухвали надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску звернення з вимогами про стягнення разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік (а.с. 16).

На виконання вимог ухвали місцевого суду від 16.08.2021 року від позивача 23.08.2021 року вх. №42444/21 надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування клопотання зазначено, що позивач про порушення відповідачем Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та недоплату разової грошової допомоги дізнався 26.07.2021 року саме з листа відповідача №06.вх.С-77-6.2 від 26.07.2021 року (а.с. 20-21).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради в частині вимог про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік повернуто позивачу (а.с. 23).

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, просив скасувати ухвалу місцевого суду.

В обґрунтування апеляційної скарги висловлено доводи, аналогічні наведеним в позові та клопотанні про поновлення строку.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (частина шоста статті 161 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, за змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Частиною першою статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

КАС України не пов`язує право суду поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. Відповідно з цим, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах, викладена в постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19.

Так, в ухвалі від 16 серпня 2021 року про залишення позовної заяви без руху, місцевий суд зауважив, що позивачу необхідно було надати заяву про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску звернення з вимогами про стягнення разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

Натомість вивченням клопотання позивача від 23.08.2021 року вх. №42444/21 судами встановлено, що позивачем інших доводів щодо підстав для поновлення строку звернення до суду не зазначено, а причини пропуску строку звернення до суду, які на думку позивача, є поважними, наведені в позовній заяві та в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, визнані судом першої інстанції неповажними в ухвалі від 21.09.2021 року.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в ухвалі від 21.09.2021 року.

Так, статтею 17-1 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - Закон № 3551-XII) передбачено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Аналіз наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України та Закону №3551-XII свідчить про те, що 30 вересня року, в якому мала бути здійснена виплата допомоги до 5 травня, - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата грошової допомоги до 5 травня. Отже, перебіг строку звернення до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня року, в якому мала бути здійснена виплата допомоги до 5 травня.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 06.02.2018 справа № 607/7919/17.

При цьому з огляду на норми Кодексу адміністративного судочинства України та Закону № 3551-XII в разі не згоди позивача з невиплатою або з розміром виплати грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік строк на оскарження розпочався з 01 жовтня 2020 року та сплив 31 березня 2021 року.

Однак, позивач позовну заяву подав до суду лише 28 липня 2021 року.

Отже, місцевим судом встановлено, що позивач звернувся з пропуском строку звернення до суду з позовними вимогами щодо визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

Суд наголошує, що законодавець пов`язує початок перебігу строку звернення до адміністративного суду з позовом щодо допомоги до 5 травня з конкретною календарною датою - 30 вересня відповідного року, в якому виплачено спірну допомогу.

Отже, з 30 вересня відповідного року особа, якій виплачена грошова допомога до 5 травня в розмірі з яким вона не погоджується або взагалі не виплачена, вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, навіть подальша виплата спірної допомоги не змінює початок перебігу строку звернення до суду.

Відтак, місцевий суд дійшов правильного висновку, що клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду від 23.08.2021 року вх. №42444/21 не містить поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог щодо визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

Згідно з пунктами 1 та 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що підстави, зазначені позивачем для поновлення строку звернення до адміністративного суду, не є неповажними.

Відтак, беручи до уваги ту обставину, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали звернутись з цим позовом до суду у межах строків, встановлених законом, судами з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, а підстави, зазначені позивачем для поновлення строку звернення до адміністративного суду, не є неповажними, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради в частині вимог про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік підлягає поверненню.

Згідно з приписами частини восьмої статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи переконливих доводів, які б були безпідставно залишені поза увагою судом першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 р. у справі № 200/9710/21 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 р. у справі № 200/9710/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 23 листопада 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Геращенко