Справа № 640/16284/20
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року м. Київ № 640/16284/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю

секретаря судового засідання Бокатової Я.А., розглянувши у порядку письмового

провадження адміністративну справу

за позовомКомунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»
доГоловного управління Держпродспоживслужби в м. Києві
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві № 64 від 27.01.2020.

Обґрунтовуючи позов позивач зазначає, що не погоджується з винесеним приписом та вважає його таким, що винесено з неповним встановленням необхідних обставин, з невідповідністю висновків перевірки обставинам справи та нормам чинного законодавства та з неправильним застосування норм права. Зокрема позивач зазначає, що ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві винесено припис № 64 від 27.01.2020 про усунення порушень вимог законодавства за зверненням гр. ОСОБА_1 , а саме приписано: 1) КП КМР (КМДА) «Київтеплоенерго» врахувати показання вузла розподільного обліку теплової енергії в квартирі АДРЕСА_1 ; 2) здійснити перерахунок за опалювальний період 2019-2020 років з урахуванням показань вузла розподільного обліку теплової енергії, встановленого у квартирі АДРЕСА_1 ; постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 передбачено, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається; розподільний облік комунальних послуг здійснюється за допомогою або вузла розподільного обліку або приладу - розподілювача теплової енергії; поняття прилад обліку (засіб обліку), вузол розподільного обліку та прилад - розподілювач теплової енергії це не тотожні поняття, а мають суттєві відмінності; на сайті Урядового порталу розміщено роз`яснення від 08.01.2019 щодо оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку комунальних послуг, згідно з яким вузли розподільного обліку теплової енергії у будинку з вертикальною системою централізованого опалення не встановлюються; дозволено у будинках з вертикальною схемою системи централізованого опалення, де немає можливості встановлення індивідуальних теплових лічильників, встановлювати прилади-розподілювачі теплової енергії на радіаторах опалення для подальшого їх використання; встановлення у будинках з вертикальною схемою вузлів розподільного обліку може призвести до неможливості коректного обліку та розподілу теплової енергії між споживачами.

Позивач підкреслив, що у будинку по АДРЕСА_2 , має місце вертикальна схема системи централізованого опалення; отже, є необхідність встановлення у квартирі приладів - розподілювачів теплової енергії на всіх радіаторах опалення, які є у наявності в квартирі; натомість споживачем теплової енергії не надавалися документи на підтвердження того факту, що всі опалювальні прилади у квартирі обладнані приладом - розподілювачем теплової енергії.

Позивач акцентував увагу на тому, що виконання вимог спірного припису призведе до некоректного визначення фактичного обсягу споживання послуги з централізованого опалення; наслідком цього стане необхідність нарахування неврахованого такими приладами обліку обсягу теплової енергії тим споживачам, квартири яких не обладнані приладами обліку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Пащенку К.С.

22.07.2020 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва було відкрито провадження в адміністративній справі № 640/16284/20 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

11.08.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній не погоджується з позовними вимогами з огляду на таке. Відповідно до абз. 2 п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил; виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку; відповідно до звернення ОСОБА_1 у 2017-2018 роках були встановлені індивідуальні лічильники тепла згідно чинного законодавства на той період; також ПАТ «Київтеплоенерго» була розглянута технічна документація споживача, прийнято лічильник на облік та протягом 2018-2019 років ОСОБА_1 сплачував за спожиття теплопостачання згідно показників свого теплового лічильника; жодних претензій споживач не отримував; у 2019 році ОСОБА_1 отримав лист від 04.10.2019 № 30/1/1/4550 про зняття лічильника з обліку; позивач у цьому листі посилається на Порядок № 829 від 10.10.2018, згідно якого регламентовано процедуру визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі.

Відповідач акцентував увагу на тому, що лічильник тепла у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вже був встановлений на облік у 2018 році згідно закону, який діяв на період встановлення, а тому таких технічних вимог до встановлення не існувало, а отже зняття позивачем лічильника з обліку є повністю безпідставним та незаконним; Порядок № 829 від 10.10.2018 набрав чинності 24.10.2018, а отже положення та вимоги даного порядку мають застосовуватися на нові відносини, які визначають процедуру встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії та не мають зворотної сили до вже встановлених лічильників, які були прийняті на облік.

17.08.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що припис винесено з неповним встановленням обставин і в разі його виконання призведе до порушення прав третіх осіб та до тяжких майнових наслідків останніх.

17.08.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про виклик сторін у судове засідання.

27.08.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких останній зазначає, що Порядок № 829 не передбачає порядку зняття з обліку тих лічильників споживачів, які були погоджені та взяті на облік до набуття чинності цією постановою, та не встановлює заборони щодо врахування показників по даним лічильникам, які надаються споживачами; до того ж, жодною нормою законодавства, на які посилається позивач, не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку та відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку № 829.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.09.2020 клопотання Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін залишено без задоволення.

11.12.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, у якому останній зазначив, що у постанові Київського апеляційного суду м. Києва від 05.11.2020 у справі № 754/2479/20 зазначено, що суд визнав позовні вимоги щодо зобов`язання поставити на облік вузол розподільного обліку теплової енергії безпідставними, оскільки внутрішньо будинкова система опалення будинку, в якому розташована квартира позивача, не відповідає всім критеріям, визначеним п. 6 Порядку № 829, а тому вузол розподільного обліку відповідно до вимог чинного законодавства на такій системі встановлено бути не може.

04.01.2021 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання про приєднання доказів, у яких зазначається, що підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також матеріально-правове регулювання спірних відносин у справі № 640/16284/20 не є подібними до правовідносин у справах, на які посилається позивач.

02.02.2021 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача надійшли пояснення щодо заперечень відповідача, у яких зазначається, що відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23.11.2020 у справі № 759/13222/20 всі індивідуальні вузли обліку мають відповідати нормам чинного законодавства з огляду на те, що вся система теплової енергії будинку має відповідати єдиним стандартам для нормального функціонування, тобто не вбачається нормальним, коли частина будинку відповідає нормам постанови № 829, а інша частина - застарілому законодавству.

03.03.2021 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, у якому останній зазначає, що припис № 64 від 27.01.2020 підлягає скасуванню, оскільки залишення його у силі призведе до виникнення помилкового функціонування системи опалення всього будинку, а КП «Київтеплоенерго» фактично повинне буде виконати рішення, яке є протилежним за змістом рішенню Святошинського районного суду м. Києва від 23.11.2020 у справі № 759/13222/20.

07.07.2021 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача надійшли письмові пояснення, у яких останній зазначає, що технічна можливість визначається перед встановленням вузлів розподільного обліку; відтак, на вже встановлені відповідно до проектів прилади розподільного обліку теплової енергії, які прийнято на абонентський облік до затвердження Порядку, складання акту про технічну можливість їх встановлення Порядком не вимагається; аналогічного висновку притримується і Міністерство розвитку громад та територій України у листі від 11.02.2020 № 7/9.3.1/2349-20.

Відповідач наголошує, що лічильник тепла у квартирі АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 був встановлений та прийнятий на облік, що підтверджується актом приймання на комерційний облік вузла теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення, у відповідності до вимог законодавства, а отже КП «Київтеплоенерго» не мало підстав для зняття лічильника тепла з обліку.

Щодо посилань позивача на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23.11.2020 у справі № 759/13222/20, то Шостим апеляційним адміністративним судом, а саме постановою від 16.03.2021, рішення суду 1 інстанції від 23.11.2020 було скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Колегія Шостого адміністративного суду м. Києва зазначила, що Порядок № 829 набрав чинності лише 24.10.2018, тому положення та вимоги даного порядку мають застосовуватися (до нових відносин, які визначають процедуру встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії) з моменту чинності даного порядку, та не мають зворотної сили до вже встановлених лічильників, які були прийняті на облік; відповідно до статті 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи; крім того, Порядок № 829 не передбачає зняття з обліку тих лічильників споживачів, які були погоджені та взяті на облік до набуття чинності цієї постанови, та не встановлює заборони щодо врахування показників по даним лічильникам, які надаються споживачами; також, не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку та відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку № 829.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

До Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві надійшло звернення ОСОБА_1 від 03.12.2019 № Б-5556 щодо порушень законодавства про захист прав споживачів КП «Київтеплоенерго».

На підставі вищевказаної заяви, за погодженням Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 3631-06/55121-03 від 20.12.2019, наказу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 13.01.2020 № 131, направлення на проведення заходу від 13.01.2020 № 97, Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві здійснено позаплановий захід (перевірку) у КП «Київтеплоенерго».

За результатами перевірки було складено акт від 24.01.2020 № 131-1, в якому зафіксовано порушення абз. 2 п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

24.01.2020 ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві винесено припис № 64 про усунення порушень вимог законодавства за зверненням гр. ОСОБА_1 , а саме приписано: 1) КП «Київтеплоенерго» усунути порушення вимог законодавства про захист прав споживачів, а саме: враховувати показання квартирного засобу обліку теплової енергії; 2) про виконання припису та вжиті заходи надати інформацію Головному управлінню Держпродспоживслужби в м. Києві з документальним підтвердженням до 21.02.2020 з підтвердженням проведення перерахунку в опалювальному періоді 2019-2020 років з урахуванням показань приладу обліку теплової енергії, встановленого у квартирі АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з приписом № 64 про усунення порушень вимог законодавства від 24.01.2020, позивач звернувся з позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у його постанові від 14.04.2021 у справі № 2340/3024/18 (адміністративне провадження № К/9901/2378/19).

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) регламентуються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до пп. 8 п. 4 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.04.2017 № 209, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, зокрема, у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів (у тому числі споживачів виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння), зокрема, перевіряє додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг; проводить контрольні перевірки правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію відповідно до закону; накладає на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення за порушення законодавства про захист прав споживачів; сприяє реалізації в Україні Керівних принципів для захисту інтересів споживачів, прийнятих Генеральною Асамблеєю ООН 09 квітня 1985 року.

За приписами ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - це планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Як зазначалося вище, Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України листом № 3631-06/55121-03 від 20.12.2019 погоджено проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) в частині захисту прав споживачів Головним управління Держпродспоживслужби в м. Києві на підставі звернення фізичної особи про порушення її законних прав суб`єктом господарювання КП «Київтеплоенерго».

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Як вбачається із тексту направлення на проведення заходу від 13.01.2020 № 97, воно повністю відповідає вимогам ч. 3 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Частиною 6 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Частиною 15 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

Відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Як вже зазначалося вище, за результатами перевірки позивача складено акт № 131-1 від 24.01.2020, у якому зафіксовано порушення КП «Київтеплоенерго» абз. 2 п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

Задля усунення порушень, виявлених під час перевірки, Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві видано припис № 64 від 24.01.2020.

Суд акцентує увагу на тому, що позивач як на підставу визнання припису № 64 від 24.01.2020 незаконним не посилається на допущені відповідачем процедурні порушення під час перевірки. Обґрунтовуючи протиправність припису, позивач посилається на те, що встановлення у будинках з вертикальною схемою вузлів розподільного обліку може призвести до неможливості коректного обліку та розподілу теплової енергії між споживачами, а тому враховуючи що у будинку по АДРЕСА_2, має місце вертикальна схема системи централізованого опалення, то є необхідність встановлення у квартирі приладів - розподілювачів теплової енергії на всіх радіаторах опалення, які є у наявності в квартирі.

Суд до таких тверджень ставиться критично з огляду на наступне.

Відповідно до пп. пп. 5, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол обліку - це комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності).

Вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.

Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила № 630).

Відповідно до абз. 2 п. 9 Правил № 630 квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік.

Відповідно до абз. 2 п. 10 Правил № 630 справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Аналогічні норми містяться і в Типовому договорі про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

За приписами абз. 5 п. 15 Правил 630 передбачено, що у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

Отже, з сукупного аналізу норм Правил № 630 вбачається, що не допускається справляння плати за нормативами споживання у разі, якщо наявні квартирні засоби обліку. Виключенням з цього правила є лише випадок, коли такий засіб обліку має несправності.

Відповідно до пп. 5 п. 29 Правил № 630 споживач має право на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік.

Такому праву споживача кореспондує обов`язок виконавця забезпечувати за заявою споживача взяття на абонентський облік у тижневий строк квартирних засобів обліку (пп. 9 п. 32 Правил № 630).

Процедуру визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, інформацію, яка має бути зазначена в акті обстеження внутрішньобудинкової системи опалення для визначення можливості встановлення вузлів розподільного обліку, критерії визначення економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах визначено Порядком визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 № 829 (далі - Порядок № 829).

Відповідно до п. 6 Порядку № 829 технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям: окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності); принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі; під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб; можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації.

Відповідно до п. 3 Порядку № 829 розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах.

Відповідно до п. 10 Порядку оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку / приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09.08.2018 № 205, за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим.

Вузол розподільного обліку теплової енергії встановлюється за межами приміщення у будівлі із забезпеченням доступу для зняття показань засобів вимірювальної техніки. При встановленні вузла розподільного обліку теплової енергії забезпечується захист від несанкціонованого втручання в його роботу.

В свою чергу слід зазначити, що Порядок № 829 набрав чинності лише 24.10.2018, тому положення та вимоги Порядку № 829 мають застосовуватися до нових відносин, які визначають процедуру встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії. Норми Порядку № 829 застосовуються з моменту чинності Порядку та не мають зворотної сили до вже встановлених лічильників, які були прийняті на облік.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, із акту прийняття на комерційний облік вузла обліку теплоенергії для потреб опалення окремого приміщення, засіб обліку Gross теплолічильник WMZ-UA (лічильник теплоенергії ОСОБА_1 ) взято на комерційний облік та допущено до експлуатації 16.05.2018.

Крім того, слід зазначити, що Порядок № 829 не передбачає зняття з обліку тих лічильників споживачів, які були погоджені та взяті на облік до набуття чинності цим Порядком, та не встановлює заборони щодо врахування показників по таким лічильникам, які надаються споживачами.

Також, не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку та відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку № 829.

Суд акцентує увагу і на тому, що процедура прийняття на абонентський облік вузлів комерційного обліку та вузлів розподільного обліку теплової енергії та водопостачання регламентується Порядком прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.10.2018 № 270 (далі - Порядок № 270).

Відповідно до п. 12 розділу ІІІ Порядку № 270 не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії), який раніше був прийнятий на абонентський облік, в приміщенні реконструйованої, капітально відремонтованої будівлі, якщо реконструкція, капітальний ремонт будівлі були здійснені без заміни такого вузла обліку (приладу - розподілювача теплової енергії).

Порядком № 270 не визначено підстав для зняття з комерційного обліку засобів обліку теплової енергії.

Відтак, суд прийшов до переконання, що у КП «Київтеплоенерго» були відсутні правові підстави для зняття з обліку індивідуального лічильника гр. ОСОБА_1 , який був погоджений та взятий на облік.

Також суд акцентує увагу і на тому, що позивачем жодних доказів несправності квартирного засобу обліку, встановленого у гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , суду не надано, відтак відсутні підстави для справляння плати за нормативами (нормами) споживання. Зазначене чітко узгоджується із абз. 2 п. 10 Правил № 630.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що КП «Київтеплоенерго» порушено абз. 2 пункту 10 Правил № 630, відповідно до якого справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил.

Щодо посилань позивача на судові рішення загальних судів першої та другої інстанцій, то варто звернути увагу на те, що їх висновки не є обов`язковими для застосування Окружним адміністративним судом м. Києва. До того ж, висновки викладені у зазначених позивачем рішеннях, є наслідком розгляду судових справ з іншим суб`єктним складом та стосуються інших адрес, де встановлені індивідуальні лічильники тепла.

З огляду на все вищевикладене, та беручи до уваги норми ч. ч. 7, 8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», суд вважає, що оскаржуваний припис № 64 від 24.01.2020 прийнято з урахуванням норм чинного законодавства України, а відтак відсутні правові підстави для його скасування.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами 1 та 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, то не підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя К.С. Пащенко