Справа № 560/9335/21
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9335/21
РІШЕННЯ

іменем України

24 листопада 2021 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Летичівської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом від 26.07.2021 в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Летичівської селищної ради №41 від 29.04.2021 Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам в частині: 6. Відмовити гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності із земель запасу (16.00) загальною площею 8,4993 га (кадастровий номер :07:005:0001) для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею - 2,0000 га, яка розташована за межами с. Суслівці Летичівської селищної ради Хмельницької області, так як на даний масив земельної ділянки надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо створення громадського пасовища (рішення №23 від 21.09.2019) та зарезервований для випасання ВРХ (рішення №30 від 24.09.2020); 2) зобов`язати Летичівську селищну раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності із земель запасу (16.00) загальною площею 8,4993 га (кадастровий номер :07:005:0001) для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами с. Суслівці Летичівської селищної ради Хмельницької області.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що зверталася до Летичівської селищної ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності із земель запасу (16.00) загальною площею 8,4993 га (кадастровий номер :07:005:0001) для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами с. Суслівці Летичівської селищною ради Хмельницької області. Однак, рішенням Летичівської селищної ради №41 від 29.04.2021 відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Причиною відмови зазначено: на даний масив земельної ділянки надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо створення громадського пасовища та зарезервований для випасання ВРХ. Вважає такі дії відповідача незаконними, тому звернулася до суду з цим позовом.

Відповідно до ухвали від 02.08.2021, суд відкрив провадження у справі, призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребував докази.

Відповідач 04.11.2021 надав Відзив на позов від 01.11.2021 №4090 в якому просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що згідно з частиною 2 статті 34 Земельного кодексу України, органи виконавчої влади та місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади громадські пасовища. Забезпечення потреб територіальних громад у випасанні худоби шляхом створення громадських пасовищ за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, буде сприяти розвитку самого скотарства, зокрема молочного та м`ясного поголів`я великої рогатої худоби. Формування громадського пасовища відбувається за клопотанням старости та мешканців територіальної громади, які мають у власності худобу (паспортизовану). Громадське пасовище формується за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності не наданих у власність і користування з метою його спільного використання власниками худоби. Розрахунок площі земельної ділянки для випасання худоби проводиться відповідно з нормою випасу худоби. Після розробки та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення, та внесення змін до Державного земельного кадастру, пасовища використовуються для загального користування. Зазначає, що навіть за таких умов чинне законодавство дозволяє місцевій раді вчинити юридично значимі дії з метою набуття у комунальну власність земельної ділянки для створення громадського пасовища (пасовищ) за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення.

Встановивши обставини (факти), якими сторони обгрунтовують свої вимоги та заперечення, оцінивши наявні докази, враховуючи норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

19.03.2021 ОСОБА_1 звернулася до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована в межах Сусловецької сільської ради.

Відповідно до п. 6 рішення 10-ї сесії VIII скликання Летичівської селищної ради №41 від 29.04.2021, відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності із земель запасу (16.00) загальною площею 8,4993 га (кадастровий номер :07:005:0001) для ведення особистого селянського господарства (01.03), орієнтовною площею - 2,0000 га, яка розташована за межами с. Суслівці Летичівської селищної ради Хмельницької області, так як на даний масив надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо створення громадського пасовища (рішення №23 від 21.09.2019) та зарезервований для випасання ВРХ (рішення №30 від 24.09.2020) (арк. спр. 13).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому, підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №803/1244/16.

У спірному рішенні відповідач не навів жодної з підстав, передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України. У зв`язку з цим рішення Летичівської селищної ради від 29.04.2021 №41 слід визнати протиправними та скасувати в частині відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Водночас, пункт 34 частини 1 статті 26 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР) передбачає, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За змістом частин 1, 2 статті 59 Закону №280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Суд не заперечує право колегіального органу приймати рішення в межах наданих йому повноважень, однак робити це він зобов`язаний з урахуванням вимог та обмежень, встановлених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №545/808/17.

Таким чином, відповідач не вирішив питання за результатом звернення позивача згідно з вимогами статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тому суд вважає, що порушені права необхідно поновити шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 19.03.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач частково довела позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень не довів, що діяв у межах закону при розгляді заяви ОСОБА_1 , тому адміністративний позов задовольняється частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з позовом позивач сплатила 908,00 грн судового збору, тому ці витрати підлягають стягненню на її користь.

Щодо вимоги про стягнення понесених витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу під час судового розгляду справи, до позову додано копію договору від 01.07.2021 про надання юридичних послуг №Ю-366, Акт надання послуг №ОУ-0000618 від 02.08.2021 та квитанції від 21.07.2021.

Суд враховує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 134 КАС України, позивачем не надано до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на вищевикладене, та з урахуванням відсутності детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, не зазначення витраченого часу, розрахунку витрат, та з врахуванням предмету спору, ця справа не є складною, значення справи для сторін, розгляд справи та результат її вирішення не вплинув на репутацію сторони, і не викликав публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 1000,00 гривень у суді першої інстанції є співмірними зі складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягом послуг у суді, тому підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п. 6 рішення Летичівської селищної ради від 29.04.2021 №41 щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Зобов`язати Летичівську селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, з урахуванням встановленого у цій справі.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1908,00 (одна тисяча дев`ятсот вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Летичівської селищної ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24 листопада 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Летичівська селищна рада (вул. Соборна, 16, смт. Летичів, Хмельницька область, 31500 , код ЄДРПОУ - 04404548)
Головуючий суддя А.І. Петричкович