Справа № 360/4415/21
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4415/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Пономарьової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін справу за позовом представника позивача Мальчиніна Юрія Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов представника позивача Мальчиніна Юрія Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу періодів роботи: з 14.04.1987 по 03.11.1987 та з 04.11.1987 по 19.04.1998;

- визнати неправомірним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 04.03.2021 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу роботи;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до її пільгового стажу періоди роботи: з 14.04.1987 по 03.11.1987 на шахті «Луганська» №1; з 04.11.1987 по 19.04.1998 на шахті «Луганська № 1; та призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.02.2021 позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви було додано трудову книжку НОМЕР_1 від 11.02.1987, свідоцтво про шлюб, диплом, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 2500, від 23.12.2020, та інші документи. Рішенням управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 04.03.2021 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність у неї необхідного пільгового стажу роботи.

Позивач з даним рішенням не погоджується та у зв`язку з чим звернулася з даним позовом до суду.

08 вересня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позов від 03.09.2021, в якому зазначено, що управління заперечує проти заявлених вимог з таких підстав (а.с.45-49).

На дату звернення за розрахунком відповідача страховий стаж ОСОБА_1 складає 28 років 10 місяців 25 днів. Рішенням управління від 04.03.2021 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком за нормами пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058 з причини відсутності необхідного пільгового стажу.

Записи трудової книжки ОСОБА_2 НОМЕР_2 від 11.02.1987 не містять всіх необхідних відомостей щодо пільгового характеру виконуваних нею робіт, періодів відволікання від їх виконання. До пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди робота на шахті «Луганська» № 1: з 14.04.1987 по 03.11.1987 зольщиком третього розряду; з 04.11.1987 по 19.04.1998 машиністом виробничої котельні третього розряду по ряду причин, а саме: через відсутність посади у Списках №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах.

Посада «машиніст виробничої котельні», яка зазначена в трудовій книжці, відсутня в Списках №2, тому зарахувати вищезазначені періоди роботи до пільгового стажу немає підстав. Також записи трудової книжки не містять інформації про те, на якому топливі працювала котельна, чи виробляла тепло для виробничих потреб підприємства або для побутових потреб, а також не містять відомостей щодо проведення атестації робочих місць; через відсутність довідок, уточнюючих пільговий характер роботи за Списком № 2.

До заяви щодо призначення пенсії ОСОБА_2 не надала довідок, уточнюючих пільговий характер виконуваних робіт за період роботи на шахті «Луганська» №1, натомість надала заяву про неможливість їх отримання через особливості територіального розташування підприємства.

На підставі вищевикладеного відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 25.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін на 20.09.2021 (а.с.40-41).

20.09.2021, 18.10.2021 та 26.10.2021 розгляд справи перенесено з підстав, зазначених у довідках (а.с. 64, 67,71).

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , є внутрішньо переміщеною особою (а.с. 11,15).

26.02.2021 позивач звернулася до управління з заявою, встановленого зразка, про призначення пенсії. До заяви було додано: паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудову книжку, диплом, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідку про заробітну плату, свідоцтво про шлюб (а.с.56-56 зв.).

Отже, станом на час звернення з заявою про призначення пенсії позивач досягла віку - 54 роки.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Попаснянському районі Луганської області від 04.03.2020 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 в зв`язку на день звернення необхідного пільгового стажу роботи (а.с. 12-13).

В обґрунтування оскарженого рішення відповідач зазначив, що згідно з записами трудової книжки НОМЕР_4 від 11.02.1987, наданих документів страховий стаж ОСОБА_2 складає 28 років 10 місяців 25 днів. Періоди роботи з 14.04.1987 по 03.11.1987 та 04.11.1987 по 19.04.1998 не зараховано до пільгового стажу в зв`язку з відсутністю довідок, уточнюючих пільговий характер роботи за списком №2, атестації робочих місць та вісутності посади в списках №2, які дають право на пільгове забезпечення.

Згідно із витягом з ІС ПФУ Підсистема призначення та виплати пенсії загальний страховий стаж позивача за підсумками відповідача складає 28 років 10 місяці 25 днів, до стажу не повністю зараховані періоди роботи позивача, визначені в трудовій книжці (арк. спр. 54).

Трудова книжка ОСОБА_3 НОМЕР_4 від 11.02.1987 містить такі записи за спірні періоди роботи позивача (арк.спр.9-10):

Шахта «Ворошиловградська» («Луганська») № 1:

з 14.04.1987 по 03.11.1987 працювала зольщиком третього розряду;

з 04.11.1987 по 19.04.1998 працювала машиністом виробничої котельні третього розряду.

Всі зазначені записи містять відомості про документи, на підставі яких вони внесені в трудову книжку позивача.

Дійсно, в трудовій книжці позивача не вказано про атестацію робочого місця в період з 14.04.1987 по 03.11.1987 за професією зольщика третього розряду та з 04.11.1987 по 19.04.1998 за професією машиніста виробничої котельні третього розряду.

Позивачем на підтвердження наявності пільгового трудового стажу надані суду такі первинні документи.

Згідно з наказом № 866/1 від 31.10.2004 професія машиніст виробничої котельні переіменований з 01.11.2004 на професію машиніст (кочегар) котельні на вугіллі, в тому числі зайнятий на видаленні золи (а.с. 29).

Відповідно до витягів з наказів № 571 від 29.08.1997 та № 1028 від 25.10.2004 на «Ворошиловградська» («Луганська») № 1 проведено атестацію робочих місць та затверджено перелік робочих місць, за результатами атестації яких за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2, в тому числі машиніст (кочегар) котельні на вугіллі, в тому числі зайнятий на видаленні золи (а.с.21,23,24).

Отже, спірними питаннями цієї справи є саме: наявність правових підстав для зарахування пільгового спеціального стажу позивача за списком №2 періодів роботи на підставі відомостей її трудової книжки за відсутності записів про атестацію робочого місця, в тому числі, в період з 14.04.1987 по 03.11.1987 та з 04.11.1987 по 19.04.1998 за професією - зольщика третього розряду та машиніста (кочегара) виробничої котельні третього розряду; необхідність підтвердження пільгового стажу позивача уточнюючими довідками відповідно до вимог чинного законодавства; правомірність дій відповідача щодо неприйняття до відома наданих позивачем уточнюючих довідок, наявність в позивача права на призначення пільгової пенсії, правомірність оскарженого рішення про відмову в його призначенні.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Частиною другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 абз. 1 статті 92 Конституції України).

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (тут і надалі посилання на норми Закону № 1058-IV наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Абзацом першим пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частина друга статті 45 Закону № 1058-IV).

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року.

На момент звернення до відповідача (26.02.2021) позивачу виповнилось 54 роки, та зараховано 28 років 10 місяців 25 днів загального страхового стажу, що не заперечується відповідачем.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Згідно статті 100 Закону «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року 1788-ХІІ особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Вимогами підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Спірні періоди роботи позивача до 01.01.2004, отже мають бути підтверджені документами про стаж, що визначені Порядком № 637.

За приписами пунктів 1 та 20 Порядку № 637,

- основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка;

- за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами;

- у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Вимогами Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 (у редакці постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 ), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 N 412, а також Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року N 110, що мали чинність протягом спірного періоду позивача, визначали всі необхідні відомості щодо яких мали бути внесені записи в трудові книжки працівників роботодавцями.

Зазначені інструкції не містили прямих вимог щодо необхідності внесення записів в трудову книжку в розділ «відомості про роботу» щодо зайнятості працівника повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, а також відомостей про вид палива, яке використовувалося в котельні, чи виробляла вона тепло для виробничих потреб підприємства або для побутових потреб.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що трудова книжка позивача не повинна містити такі записи.

Щодо відсутності записів про атестацію робочого місця суд дійшов таких висновків.

Суд зазначає, що згідно із п. 4.2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

При цьому, положеннями п. 4.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, визначено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

В той же час, як передбачено пунктом 4.5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. №442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, пунктом 2 якого визначено, що відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та розробленими на його виконання Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 р. № 41.

З аналізу вище вказаних нормативних актів вбачається, що атестація робочих місць полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Порядок та умови проведення такої атестації набули чинності з 21.08.1992.

Відповідно до Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року №205 в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Зазначеної позиції дотримується й Верховний Суд в постанові від 23.10.2018 в справі №348/1079/17), постанові від 18 вересня 2018 року по справі №345/3301/17 та постанові від 01.11.2018 №455/1053/16-а, в яких Верховний Суд зокрема зазначив, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Отже, відсутність таких записів у трудовій книжці позивача не свідчить про наявність підстав для не врахування спірних періодів до пільгового стажу роботи позивача за списком № 2, оскільки до 21.08.1992 законодавство взагалі не вимагало проведення атестації робочих місць, а відсутність таких записів в трудовій книжці після 21.08.1992 свідчить лише про невиконання підприємством, на якому працювала позивач в такий період, своїх обов`язків щодо своєчасного проведення атестації працівників та внесення відповідних записів до їх трудових книжок, що не може позбавити позивача права на пільгову пенсію.

Крім того, для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки № 1 і 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 року № 1173 (за роботу до 01.01.1992 р.), так і Списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.91 р. № 10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.94 р. № 162. (для підтвердження стажу роботи після 01.01.1992).

В XXX11 «Загальні професії списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах, розділі затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. зазначено професія «зольник» та «кочегари виробничих котельних та виробничих печей».

В розділі XXX111 «Загальні професії Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому Кабінетом Міністрів України від 11.03.1994 р. № 162 та в розділі XXX111 «Загальні професії Списку №2 затвердженому Кабінетом Міністрів України від 26.01.1991 р. №10 позиція 6 професія зазначена «машиністи (кочегари) котельних на вугіллі і сланці, у тому числі зайняті на видаленні золи».

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що управлінням неправомірно не зараховано за відомостями трудової книжки позивача до пільгового стажу за списком №1 періоди її роботи з 14.04.1987 по 03.11.1987 зольщиком третього розряду та з 04.11.1987 по 19.04.1998 машиністом виробничої котельні третього розряду.

Крім цього, позивачем до заяви про призначення пенсії надана копія переліку від 25.10.2004 № 1028 робочих місць, за результатами атестації яких за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 на «Ворошиловградська» («Луганська») № 1, відповідно до якого проведено атестацію робочих місць та затверджено перелік робочих місць, за результатами атестації яких за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2, зокрема машиніст (кочегар) котельні на вугіллі, в тому числі зайнятий на видаленні золи (а.с.24).

Отже, відповідач необґрунтовано посилається в оскарженому рішенні про неможливість визначення до якого саме списку відносяться виконувані позивачем роботи в спірні періоди.

При цьому, суд також вважає за необхідне зазначити, що неможливість відповідача провести перевірку відповідності записів трудової книжки первинним документами, не повинна покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача.

Аналогічні за змістом висновки з приводу подібних правовідносин відображені у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 (справа №583/392/17).

Щодо можливості прийняти довідки, та інші первинні документи щодо пільгового стажу позивача (а.с.16-31), завірені підприємствами на непідконтрольній українській владі території, суд дійшов такого висновку.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Також суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Донецької та Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації його права на отримання пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд також зазначає, що чинним законодавством України не встановлено прямої заборони на використання документів, виданих підприємствами, які тепер перебувають на тимчасово неконтрольованій території України. Крім того, положенням частини 3 статті 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить в залежність особу, щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу і призначення пенсії.

Посилання відповідача на те, що підприємство, яке видало позивачу довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів, розміщене на тимчасово окупованій території України, суд не приймає, оскільки відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного права на пенсійне забезпечення.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду по справі № 175/4336/16-а від 28 серпня 2018 року та по справі № 172/718/17 від 27 лютого 2018 року.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії мала від 26.02.2021 мала достатній пільговий стаж роботи за списком №2 понад 10 років, що надавало їй право на призначення пенсії відповідно до вимог пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, а відповідач оскарженим рішенням таке право порушив.

Зазначені обставини є підставою для визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії позивачу, зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за списком №2 спірні періоди її роботи та призначити їй пенсію за віком відповідно до вимог пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV за її заявою - від 26.02.2021.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком від 26.02.2021, зобов`язання управління зарахувати до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 14.04.1987 по 03.11.1987; з 04.11.1987 по 19.04.1998 та призначення позивачу пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за її заявою від 26.02.2021.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатила 908 грн судового збору (а.с.8).

У зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі суд дійшов висновку, що всі судові витрати в сумі 908 грн, понесені позивачкою, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місце знаходження: вул. Шевченка-9, м.Сєверодонецьк, Луганська область, 93404) про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 04.03.2021 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за списком №2 періоди: з 14.04.1987 по 03.11.1987; з 04.11.1987 по 19.04.1998, призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за її заявою від 26.02.2021, а також виплатити заборгованість.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено15 листопада 2021 року.

Суддя В.С. Шембелян