Справа № 565/1507/18
Суддя: Незнамова І.М.
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 565/1507/18
Провадження № 2-а/565/22/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2021 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Незнамової І.М.,

з участю: секретаря судового засідання Нафєєвої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №5 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Ревича Ігоря Миколайовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №5 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Ревича І.М., про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 серпня 2018 року, головуючою суддею у справі визначена ОСОБА_2 .

Наказом голови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13.08.2021 року №3-к «Про відрахування зі штату Кузнецовського міського суду Рівненської області судді ОСОБА_2 », виданого на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 12.08.2021 року №1820/0/15/21 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Кузнецовського міського суду Рівненської області у зв`язку з поданням заяви про відставку», суддя ОСОБА_2 відрахована зі штату суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 вересня 2021 року, головуючою суддею у справі визначена Незнамова І.М.

Ухвалою судді Кузнецовського міського суду Рівненської області Незнамової І.М. від 29 вересня 2021 року дана справа прийнята до провадження та призначена до судового розгляду.

Позовна заява обґрунтована тим, що постановою від 21 липня 2018 року серії ВР №181968, яка винесена відповідачем, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн. (далі - постанова). Позивач винним себе не визнає, вважає вказану постанову незаконною та формальною.Вказує, що про факт притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП дізнався з тексту постанови від 21 липня 2018 року, яку отримав 25 липня 2018 року через Укрпошту рекомендованим листом. Зі змісту постанови слідує що: «21 липня 2018 року о 07 год. 10 хв. на автодорозі Київ-Ковель-Ягодин водій керував автобусом по встановленому маршруту Вараш-Рівне, який використовується для надання послуг перевезення пасажирів, що має несправності, а саме тріщини вітрового скла в зоні склоочисників, чим порушив п.31.1. ПДР України та п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП». Позивач вважає такі висновки відповідача помилковими та такими, що не відповідають дійснимобставинам справи і не дають підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки законодавством не передбачена заборона експлуатації транспортного засобу при наявності тріщин на вітровому склі. Окрім того зазначає, що автобус, на час події, пройшов технічний контроль і транспортний засіб визнано технічно справним. Також зауважує, що працівниками поліції не складений акт перевірки технічного стану транспортного засобу. Позивач ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову.

28 жовтня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, доводи якого зводяться до того, що до водіїв, які перевозять пасажирів, висуваються підвищені вимоги. Зокрема, відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів настає і окремо у разі, якщо технічний стан і обладнання цього транспортного засобу не відповідають вимогам відповідних державних стандартів. Обов`язкові вимоги державних стандартів підлягають безумовному виконанню органами державної виконавчої влади, всіма підприємствами, їх об`єднаннями, установами, організаціями та громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, на діяльність яких поширюється дія стандартів. Відповідач вказує, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу. Зазначає, що в постанові серії ВР №181968 від 21 липня 2018 року зазначено про проведення відеофіксація на момент зупинки транспортного засобу та в процесі розгляду справи на портативний відеореєстратор поліцейського ВК-1025, про що вказує відповідний у постанові запис. Також зауважує, що оскільки постанова серії ВР № 181968 складена 21 липня 2018, то відеозапис з портативного відеореєстратора ВК-1025 - не зберігся, так як згідно пункту 3 розділу VIII Наказу №1026 від 18.12.2018 р. «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису» - строк зберігання відеозаписів становить 30 днів. На думку відповідача, позивачем не доведено та не підтверджено належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, тому просить в позові відмовити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі та вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У судове засіданні відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі на підставі наступного.

Положеннями ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 21 липня 2018 року інспектором роти №5 батальйону УПП в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Ревичем І.М. винесена постанова серії ВР № 181968 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, у зв`язку з тим, що він керував автобусом по встановленому маршруту Вараш-Рівне, який використовується для надання послуг перевезення пасажирів, що має несправності, а саме тріщини вітрового скла в зоні склоочисників, чим порушив п.31.1. ПДР України та п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010.

Із запису, розміщеного в оскаржуваній постанові, вбачається, що її копія надіслана позивачу 24 липня 2018 року за вих.№14776/41/30-2018.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови в день її винесення не отримував.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Оскаржувана постанова винесена відповідачем в справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що означає, що вона може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її вручення.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що копію оскаржуваної постанови позивач ОСОБА_1 отримав 25 липня 2018 року. Отже, останнім днем оскарження постанови є 04 серпня 2018 року, який припадає на суботу.

Відповідно до ч.6 ст.120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно із штемпелем на конверті, в якому до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , останній звернувся до суду 06 серпня 2018 року, отже не пропустив строк для оскарження постанови, оскільки останній день оскарження - 04 серпня 2018 року є вихідним днем, а тому переноситься на перший за ним робочий день - 06 серпня 2018 року.

Притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП відбулося через допущене останнім, на твердження відповідача, порушення вимог ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання».

У зазначеному ДСТУ 3649:2010 викладені вимоги до технічного стану автотранспортних засобів, які знаходяться в експлуатації. Зокрема згідно з п.1.1 ДСТУ 3649:2010 цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби (далі - КТЗ) категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Пунктом 6.8. ДСТУ 3649:2010 передбачено вимоги до інших елементів конструкції.

Зокрема, підпунктом 6.8.5 пункту 6.8 ДСТУ 3649:2010 визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Тобто, доводи відповідача про порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху ґрунтуються на тому, що позивач керував транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має технічну несправність, а саме тріщину на вітровому склі в зоні роботи склоочисників.

Відповідно до частини 2 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Випадки, коли експлуатація транспортних засобів заборонена, встановлені пунктами 31.4.1-31.4.7, 31.5 та 31.6 Правил дорожнього руху України (далі - Правила).

У жодному з цих пунктів не передбачено заборону експлуатації транспортного засобу при наявності тріщин на вітровому склі.

Пунктом 31.4.7 Правил заборонено експлуатацію лише тих транспортних засобів, на яких немає передбачених конструкцією стекол.

Пункт 31.1 Правил, порушення якого встановлюється оспорюваною постановою, встановлює загальні вимоги відповідності технічного стану транспортних засобів вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації, а перелік конкретних вимог до технічного стану частин, вузлів та механізмів транспортних засобів, невідповідність яким передбачає заборону експлуатації, викладено у п.п.31.3, 31.4 Правил і безпосередньо в ч.1 ст.121 КУпАП.

Жоден з цих нормативних документів не передбачає заборони експлуатації і, як наслідок, накладення стягнення за пошкодження (тріщину) вітрового скла.

Разом із тим, із протоколу серії АК №784088 від 20 липня 2018 року перевірки технічного стану транспортного засобу №00374-00524-18 встановлено, що траспортний засіб марки МЗ, NEOPLAN, N 212 H, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , після технічного контролю визнано технічно справним.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст.ст.72,73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст.280 КУАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1-3 ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачу надавалась можливість надання доказів, які б підтверджували доведеність вини позивача у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та законність винесеної відносно нього постанови, однак відповідач обов`язок щодо доведення суду правомірності винесеної постанови не виконав, оскільки жодних доказів на підтвердження обставин, які зазначені в оскаржуваній постанові не надав.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За вищевикладених обставин, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, суд вважає притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності незаконним у зв`язку з чим, винесена відносно нього постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 77, 139, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до інспектора роти №5 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Ревича Ігоря Миколайовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення (33028, м.Рівне, вулиця С.Бандери, будинок №14-А) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №181968від 21 липня 2018 року, винесену інспектором роти №5 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Ревичем Ігорем Миколайовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, та закрити провадження у справі.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя І.М.Незнамова