Справа № 160/14072/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Шимановської О.Є.
представника позивача Мартиненко Ю.І.,
представників відповідача Федущака Н.Ю., Данилової Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви від 20.10.2021 року, позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки податковий орган під час здійснення перевірки вийшов за межі визначеного законодавцем порядку проведення фактичної перевірки та дійшов неправомірних висновків щодо порушення ТОВ «ГНС Привільне» пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України. Позивач вважає, що він до 01.07.2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України. Згідно заявок поклажодавців, пальне, прийняте на зберігання, було відвантажено на кінцевих отримувачів пального та відповідно до ст. 231 ПК України, ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» зареєструвало акцизні накладні на кінцевих отримувачів пального. ДФСУ в ІПК від 21.02.2019 р. № 645/6/99-99-12-01-02-15/ІПК роз`яснило, що у зазначеному випадку поклажодавець при передачі пального з акцизного складу/акцизного складу пересувного на акцизний склад зберігача для зберігання, а також зберігач при видачі пального зі зберігання замовнику здійснюють операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального. На думку позивача, зазначені операції належать до операцій з реалізації пального в розумінні пп. 14.1.212 ПК України. Вказані операції податковий орган безпідставно, на думку позивача, відніс до операцій з реалізації пального без отримання відповідної ліцензії, вважає, що ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» діяло виключно в рамках ст. 231 Податкового кодексу України. Зауважено, що висновки незалежних експертів спростовують доводи податкових органів щодо неможливості виробництва скраплених газів ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» методом парогідродинамічного змішування та порушення технічного регламенту газів скраплених вуглеводневих (коди УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10) по відтворенню іншої продукції відповідно за кодом УКТ ЗЕД 2711 12 97 00, 2711 13 97 00). Виробництво пального, яке здійснюється шляхом змішування залишків пального, підпадає під дію пункту 217.6 статті 217 ПК України. Відповідно до зазначеного пункту, для пального, при виробництві якого в якості сировини використані інші оподатковувані підакцизні товари, сума податку до сплати зменшується на суму податку, розрахованого для такої сировини. Реалізація пального здійснювалась вантажним автотранспортом. Позивач зазначає на порушення строку розгляду скарги Державною податковою службою України, наслідком чого є задоволення скарги на користь платника податків. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 27.09.2021 року.
09.09.2021 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог.
17.09.2021 року представником відповідача подано відзив на уточнену позовну заяву, в якому зазначено, що дії ГУ ДПС у Дніпропетровській області є законними та такими, що здійснені в межах діючих повноважень на підставі діючого законодавства.
21.09.2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві.
20.10.2021 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог.
23.10.2021 року представником позивача подані додаткові письмові пояснення з викладенням правової позиції, аналогічної заявленій у позові та відповіді на відзив, яка надійшла до суду 21.09.2021 року.
28.10.2021 року на офіційну електронну адресу суду надійшли додаткові пояснення представника позивача, в яких повідомлено, що на території ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» знаходиться резервуарний парк для зберігання скрапленого газу у кількості 10 резервуарів загальною ємністю 2000 куб.м. (200 куб.м. кожний резервуар).
01.11.2021 року представником відповідача подані до суду додаткові пояснення із зазначенням, що під час проведення фактичної перевірки ТОВ «ГНС Привільне» працювало в штатному режимі, та на підприємстві були присутні директор підприємства Федоренко В.М., представник підприємства та інші співробітники.
Представник позивача в судовому засіданні 01.11.2021 року позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі з підстав, наведених у позові, відповіді на відзив.
Представники відповідача в судовому засіданні міркування, викладені у відзиві на позов та в поясненнях, підтримали, проти задоволення позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Видами діяльності за КВЕД є: 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (основний); 09.10 Надання допоміжних послуг у сфері добування нафти та природного газу; 19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.30 Роздрібна торгівля пальним; 52.10 Складське господарство.
Господарська діяльність зі зберігання, виробництва та роздрібної торгівлі
виробництва пального, виданої 04.12.2019 року за реєстраційним номером
Судом встановлено, що заступником начальника управління-начальником відділу адміністрування акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами Головного управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято наказ №3259-п від 08.12.2020 року про проведення фактичної перевірки ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» (код
Вважаючи вказаний наказ про проведення перевірки незаконним та прийнятим з
порушенням норм діючого законодавства, ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» не допустило
представників податкових органів для проведення перевірки 09.12.2020 року, а наказ
оскаржило в судовому порядку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 року по справі №160/16494/20 адміністративний позов ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №3259-п від 08.12.2020 року про проведення фактичної перевірки ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» було задоволено, наказ на проведення перевірки було визнано незаконним та скасовано.

Рішення набрало законної сили 10.06.2021 року відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень.

09.12.2020 року начальником управління контролю за підакцизними товарами

Головного управлінням ДПС у Дніпропетровській області було повторно прийнято наказ №3261-п від 09.12.2020 року про проведення фактичної перевірки ТОВ «ГНС

ПРИВІЛЬНЕ» ( (далі - наказ), за адресою: 52405, Дніпропетровська область, Солонянський район, село Надіївка, вул. Шосейна, буд. 1-Г.

На підставі вказаного наказу у період з 10.12.2020 року по 24.12.2020 року посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено фактичну перевірку акцизного складу (місця зберігання пального), що розташований за адресою: 52405, Дніпропетровська область, Солонянський район, село Надіївка, вул. Шосейна, буд. 1-Г.

За результатами перевірки складено від 28.12.2020 року №59351/04-36-09-01/40905833.

В пункті 3 акту перевірки перевіряючими визначені наступні порушення, встановлені перевіркою:

- пункт 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, а саме за відсутності інформації та документального підтвердження, перевіркою неможливо встановити факт здійснення ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» процесів виробництва здійснити перетворення зі зміною фізико-хімічних властивостейгазів скраплених вуглеводневих (коди УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00,2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 1000 10) по відтворенню іншої продукції відповідно за кодом УКТ ЗЕД 2711 12 9700, 2711 13 97 00);

- п.п. 213.1.12 п. 213.1 ст.213, п.п. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215, п. 216.1 ст.216, п. 222.1.1 ст. 222, п. 223.1 ст. 223, п. 232.3 ст. 232 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податкові зобов`язання з акцизного податку та обсяг скрапленого в розмірі 10 272 155,08 літрів;

- п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України;

- ч. 8 ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Не погоджуючись з висновками податкових органів, викладеними в акті перевірки, ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» подало до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області заперечення на акт фактичної перевірки №59351/04-36-09-01/40905833 від 28.12.2020 року.

У відповідь на заперечення Головне управління ДПС у Дніпропетровській області надіслало лист №1869/6/04-36-09-01-18 від 29.01.2021 року про розгляд заперечення ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ», за результатами якого податковим органом було прийнято рішення залишити без змін акт фактичної перевірки №59351/04-36-09-01/40905833 від 28.12.2020 року, а заперечення ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» - залишити без задоволення.

На підставі акту перевірки №59351/04-36-09-01/40905833 від 28.12.2020 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області були винесені податкові повідомлення-рішення.

06.02.2021 року засобами поштового зв`язку, ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» було отримано податкові повідомлення-рішення:

- № форма «ПС» від 03.02.2021 року, яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення п. 121.1 ст. 121 ПК України 1020,00 грн.;

- № форма «ПС» від 03.02.2021 року про сплату суми штрафних (фінансових) санкцій в сумі 240 000,00 грн.;

- № форма «С» від 03.02.2021 року про сплату суми штрафних (фінансових) санкцій в сумі 500 000,00 грн.;

- № форма «Р» від 03.02.2021 року про збільшення суми грошового зобов`язання (акцизний податок) та суми штрафних (фінансових) санкцій в сумі 19 873 327,85 грн.

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями № від 03.02.2021 року, № від 03.02.2021 року, № від 03.02.2021 року, № від 03.02.2021 року, ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» 17.02.2021 року засобами поштового зв`язку надіслало на адресу ДПС України скаргу №12/02-01 від 12.02.2021 року.

У відповідь на скаргу Державною податковою службою України було прийнято рішення про результати розгляду скарги від 08.07.2021 року №15537/6/99-00-06-03-01-06, яким:

- скасовано повідомлення-рішення № форма «Р» від 03.02.2021 року про збільшення суми грошового зобов`язання (акцизний податок) та суми штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2 384 799, 34 грн., а в іншій частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі - 17 488 528, 51 грн. - залишено без змін.

- податкове-повідомлення рішення № форма «ПС» від 03.02.2021 року, яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення п. 121.1 ст. 121 ПК України 1020,00 грн. - залишено без змін;

- податкове-повідомлення рішення № форма «ПС» від 03.02.2021 року про сплату суми штрафних (фінансових) санкцій в сумі 240 000,00 грн. - залишено без змін;

- податкове-повідомлення рішення № форма «С» від 03.02.2021 року про сплату суми штрафних (фінансових) санкцій в сумі 500 000,00 грн. - залишено без змін.

На підставі вказаного рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області було винесено податкове повідомлення-рішення від 27.08.2021 року №, а податкове повідомлення-рішення від 03.02.2021 року № - анульовано.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Таким чином, звертаючись до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (визнання скасованим податкового повідомлення-рішення), позивач вправі посилатись на процедурні порушення проведення перевірки та надіслання рішень за результатами перевірки, в тому числі і стосовно питань надання відповіді на скарги, поданої в адміністративному порядку, а суд зобов`язаний надавати правову оцінку таким доводам позивача в першу чергу.

В обґрунтування підстав звернення до суду позивачем, крім іншого, зазначено про несвоєчасність складання рішення про результати розгляду скарги від 08.07.2021 року №15537/6/99-00-06-03-01-06, що тягне за собою визнання податкових повідомлень-рішень скасованими.

Так, судом встановлено, що, не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями № від 03.02.2021 року, № від 03.02.2021 року, № від 03.02.2021 року, № від 03.02.2021 року, ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» 17.02.2021 року засобами поштового зв`язку надіслало на адресу ДПС України скаргу №12/02-01 від 12.02.2021 року.

У відповідь на скаргу Державною податковою службою України було прийнято рішення про результати розгляду скарги від 08.07.2021 року №15537/6/99-00-06-03-01-06

Рішення про результати розгляду скарги від 08.07.2021 року №15537/6/99-00-06-

3-01-06 було отримано ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» 16.07.2021 року, що

підтверджується конвертом та роздруківкою з офіційного сайту Укрпошта щодо

відстеження поштового відправлення.

Оскарження рішень контролюючих органів здійснюється відповідно до вимог ст. 56 Податкового кодексу України.

Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно п.56.8 ст.56 ПК України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Згідно п.56.9 ст.56 ПК України, керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

За загальним правилом п.56.9 ст.56 Податкового кодексу України, якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Суд звертає увагу позивача, що Законом України від 13.05.2020 №591 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (редакція якого діє з 29.05.2020) внесено зміни до пункту 52-8 підрозділу 10 Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, відповідно до якого тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 цього Кодексу.

При цьому, з першого календарного дня місяця, наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), перебіг строків, які зупинялися відповідно до цього пункту, продовжується з урахуванням часу, що минув до такого зупинення".

З огляду на встановлені уточнення до ст. 56 Податкового кодексу України, у зв`язку з введенням карантинних обмежень на території країни, є недоцільним застосування до вказаних правовідносин положень п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України, оскільки в Перехідних положеннях Податкового кодексу України чітко встановлено, що зупинення строків розгляду скарг не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 цього Кодексу.

Вказана норма підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України була чинна на момент як направлення скарги позивачем 12.02.2021 року, та і на момент направлення рішення про результати розгляду скарги від 08.07.2021 року, у цей період часу на території країни була чинна дія карантину.

Відтак, суд зазначає, що надання Державною податковою службою України рішення про результати розгляду скарги від 08.07.2021 року №15537/6/99-00-06-03-01-06 поза межами 20-денного строку надання відповіді з моменту надходження скарги, не породжує правових наслідків у вигляді визнання податкових повідомлень-рішень скасованими.

Отже, позовна заява з наведених позивачем у цій частині доводів не підлягає задоволенню судом.

Твердження позивача про розгляд заперечень за відсутності представників позивача жодним чином не може впливати на правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень, оскільки позивачу надано право захисту порушених, на його думку прав, шляхом звернення до суду з позовом.

Дослідженню судом підлягає суть встановлених порушень, викладених в акті фактичної перевірки №59351/04-36-09-01/40905833 від 28.12.2020 року.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки посадових осіб податкових органів під час здійснення податкового контролю, врегульовано положеннями Податковий кодексом України (далі - ПК України).

У відповідності до п.п.19-1.1 п. 19-1.1 ст. 19 ПК України, контролюючі органи здійснюють, зокрема, адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Статтею 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, яка здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючими органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, в тому числі виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки встановлений ст. 80 ПК України, а саме: фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

За приписами ч.2 п. 81.1. ст.81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Стосовно застосування до ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1020,00 грн. відповідно п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України податковим повідомленням - рішенням № форма «ПС» від 03.02.2021 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з п. 121.1 ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Під час проведення перевірки, відповідачем встановлено, що ТОВ «ГНС

ПРИВІЛЬНЕ» надано не в повному обсязі перелік документів, який був встановлений відповідачем у запиті про надання документів.

В ході фактичної перевірки 10.12.2020 року, посадовими особам ТОВ «ГНС

ПРИВІЛЬНЕ» контролюючим органом було вручено письмовий запит ДПС України №б/н

від 10.12.2020 року «Про надання пояснень та документального підтвердження», згідно

якого у строк до 16 год. 00 хв. 11.12.2020 року ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» необхідно надати

інформацію та документальне підтвердження у вигляді пояснення та завірених копій

документів за період з 01 липня 2019 року по дату закінчення перевірки безпосередньо

до контролюючого органу або на електронну адресу: .

Як пояснено представником позивача та не спростовано представником відповідача, під час вручення вказаного запиту, посадовою особою ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ»

було повідомлено, що на підприємстві запроваджено режим віддаленої роботи для

працівників, які відповідальні за підготовку необхідних документів (директор, заступник

директора, головний інженер, головний бухгалтер, юрист, начальник ГНС, заступник

начальника ГНС, інженер з охорони праці, менеджер транспортно-експедиторської

діяльності, бухгалтер, економіст) згідно наказу №1/12/20-01 від 01.12.2020 року «Про

ствердження порядку дії у разі виявлення у працівників захворювання на Covid-19».

Копія наказу №1/12/20-01 від 01.12.2020 року долучена до матеріалів справи та надавалась контролюючому органу.

З урахуванням перебування співробітників ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» у режимі

віддаленої роботи (дома) та у зв`язку із дуже великим обсягом запитуваємої інформації та

документів, які фізично неможливо підготувати у такий короткий строк (1 день),

посадовою особою ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» було висловлено прохання щодо

продовження строку надання документів до 18.12.2020 року, про що було зазначено у

письмовій формі на останньому аркуші вказаного запиту

Необхідні документи було надіслано на електронну адресу заступника начальника

відділу контролю за виробництвом та обігом пального ГК ДПС у м. Києві Горшкова В.І. на електронну адресу: , що підтверджується скріншотами, долученими до позовної заяви, та у паперовому вигляді надано до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у строк до 16 год. 00 хв. 11.12.2020 року.

Отже, судом встановлено, що позивач виконав покладений на нього обов`язок стосовно своєчасного подання документів для проведення фактичної перевірки. Проте, відповідач не врахував перебування посадових осіб позивача у режимі

віддаленої роботи та прохання продовження строку подання документів.

При цьому, суд погоджується з позицією позивача, що фактична перевірка не передбачає перевірку всіх первинних документів за такий довготривалий період (півтора роки), а підпадає під порядок здійснення документальної планової перевірки, в порядку, визначеному ст. 77 ПК України, строк проведення якої триває 30 робочих днів.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи

місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах

повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, податковий орган під час здійснення перевірки вийшов за межі визначеного

законодавцем порядку проведення фактичної перевірки та дійшов неправомірних

висновків щодо порушення ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» пункту 85.2 ст. 85 Податкового

кодексу України.

З огляду на викладене вище, податкове повідомлення - рішення №

форма «ПС» від 03.02.2021 року, яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій

(штрафів) за порушення п. 121.1 ст. 121 ПК України в розмірі 1020,00 грн. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо застосування до ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» штрафних (фінансових)

санкцій в розмірі 240 000,00 грн. відповідно п. 128-1.1 ст. 128-1 Податкового

кодексу України за податковим повідомленням - рішенням № форма «ПС» від

03.02.2021 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України необладнання та/або

відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та

рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в

експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-

нічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на

акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному

державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового

витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту

етилового, розташованого на акцизному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в

розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований

рзвнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з

акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або

незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Законом України №391-ІХ від 18.12.2019 року (абз.5 пункт 18) були внесені зміни до

Податкового кодексу України, відповідно до яких пункт 128-1.1 статті 128-1 ПК України

застосовується з 1 липня 2020 року - до розпорядника акцизного складу, який до 1

липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу (незалежно від загальної місткості резервуарів,

розташованих на акцизному складі такого розпорядника), а також до вітчизняних

підприємств, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату,

природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що

передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне).

Таким чином, законодавець встановив, що відповідальність розпорядників

акцизних складів, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника

податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу (незалежно від загальної

місткості резервуарів, розташованих на акцизному складі такого розпорядника), а також

до вітчизняних підприємств, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового

конденсату, природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів

(сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію

(пальне) може наступити лише з 01 липня 2020 року, тобто фактично надав

розпорядникам вказаних складів додатковий термін для обладнання акцизних складів, на

території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування,

навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та

рівнемірами-лічильниками.

До 01.07.2019 року ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» не підпадало під визначення

платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу

України.

01.07.2019 року ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» було зареєстровано платником

акцизного податку з реалізації пального та було зареєстровано акцизний склад

(газонаповнювальна станція) за адресою: 52405, Дніпропетровська область, Солонянський

район, село Надіївка, вул. Шосейна, буд. 1-Г, що підтверджується витягом з Реєстру

акцизних накладних.

На виконання Порядку ведення єдиного державного реєстру витратомірів-

лічильників і рівномірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових

даних з них електронними засобами зв`язку, затвердженого постановою КМУ від

22.11.2017р. №891, ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» ввело в експлуатацію витратоміри-

лічильники у кількості 2 штуки №14989104, №14989109 та рівноміри-лічильники у

кількості 10 штук №139586, 139587, 139588, 139589, 139590, 139591, 139592, 139593, 139594, 139595 (наказ №26.03.2020р. від 26.03.2020 року «Про введення в

експлуатацію витратомірів-лічильників та рівномірів-лічильників»).

З огляду на викладене, ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» ввело в експлуатацію витратоміри-

лічильники 26.03.2020 року.

З урахуванням викладеного та з урахуванням змін, внесених Законом України №391-

ІХ від 18.12.2019 року до Податкового кодексу України, відповідальність відповідно до

п.128-1.1 ст. 128-1 Податкового кодексу України, могла наступити лише у випадку, якщо

ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» порушило вимоги пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України з 01.07.2020 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, незважаючи на те, що зміни внесені Законом України №391-IX були прийняті18.12.2019 року, то в силу ст. 58 Конституції України, такий нормативно-правовий не має зворотну дію в часі.

Стосовно висновків податкового органу щодо не встановлення наявності блоку управління (консолі) та/або засобів візуального контролю наповнення резервуарів, судом встановлено наступне.

Як було пояснено позивачем та не спростовується відповідачем, в ході фактичної перевірки, податковому органу були надані пояснення в усній формі, що блок управління (консоль) знаходиться в електрощитовій підприємства та має обмежений доступ, у зв`язку із діючими на об`єкті правилами техніки безпеки, згідно яких доступ до вищезазначеного обладнання має виключно головний інженер підприємства.

У зв`язку з тим, що на момент фактичної перевірки на підприємстві було запроваджено режим віддаленої роботи для працівників ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» згідно

наказу №1/12/20-01 від 01.12.2020 року «Про затвердження порядку дії у разі виявлення у працівників захворювання на COVID-19», внаслідок чого на момент фактичної перевірки головний інженер фізично не знаходився на об`єкті, а доступ до електрощитової підприємства має лише вказана особа.

З огляду на викладене вище, висновки податкового органу щодо порушення з боку ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» п.п. 230.1.2п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України, внаслідок чого було застосовано штрафні санкції в розмірі 240 000,00 грн. відповідно до п. 128-1.1 ст. 128-1 є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення №форма «ПС» від 03.02.2021 року про сплату суми штрафних (фінансових) санкцій в сумі 240 000,00 грн. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення рішення від 03.02.2021 року № на суму 500000,00 грн., суд зазначає наступне.

Під час перевірки та в ході аналізу інформації бази даних ЄРАН 2019 виявлено зареєстровані ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» акцизні накладні з кодом операції « 3»: реалізація пального суб`єкту господарювання - неплатнику на фізичне відвантаження (відпуск) пального з акцизного складу, в адресу наступних суб`єктів господарювання:

- ТОВ «ДОЛИНСЬКИЙ КОМБІКОРМОВИЙ ЗАВОД» (код 34201037) в кількості 2,7 млн. л.;

- ФГ «ХМЕЛЬОВ ОЛЕКСАНДР ВАСИЛЬОВИЧ» (код 33189344) в кількості 0,9 млн. л.;

- ФГ «ХМЕЛЬОВОЇ С.В.» (код 23036667) в кількості 1,7 млн. л.

Місце фактичного відвантаження (відпуску) в акцизних накладних зазначено акцизний склад, уніфікований номер якого 1006462.

Відповідно до баз даних інформаційного ресурсу ДПС України ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» отримало ліцензію на зберігання пального від 05.09.2019 року за №1900037, терміном дії з 05.09.2019 по 05.09.2024. Інші ліцензії відсутні.

За змістом п.п. 1, 2 розд. II Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25 лютого 2016 року N 218, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 березня 2016 р. N 405/28535 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок), акцизна накладна складається при кожній повній або частковій операції з реалізації пального.

Реалізація пального це будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального з переходом права власності на таке пальне (чи без такого переходу), за плату (чи без такої.. плати) на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: доакцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам. Тому переміщення пального міжскладами не є операцією з реалізації пального.

Отже, немає обов`язку складати АН при здійсненні такого переміщення пального, як стверджує позивач.

Пунктом 231.1 ст.231 Податкового кодексу встановлено обов`язок платника податку при реалізації пального скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником, особи.

Відповідно до пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Кодексу реалізація пального - це будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального з переходом права власності на таке пальне чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу / акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.

Відповідно до п. 2 розд. І Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.02.2016 № 218, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.03.2016 за №405/28535, акцизна накладна складається особами, які здійснюють реалізацію пального та які відповідно до п.п.212.1.15 п.212.1 ст. 212 Податкового кодексу визначені платниками акцизного податку.

Платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва не підакцизної продукції на умовах, встановлених ст.229 Податкового кодексу; втраченого як у межах, так і понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування в процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального.

Виробник пального в споживчій тарі ємністю до двох літрів (включно) зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги такого пального.

Згідно з п.231.3 ст.231 Податкового кодексу акцизна накладна складається платником податку в день реалізації пального при кожній повній або частковій операції з реалізації пального.

У разі здійснення операцій з реалізації пального, які передбачають відпуск пального через паливороздавальні колонки на автомобільних заправних станціях (комплексах), автомобільних газових заправних станціях, акцизна накладна складається у день проведення відпуску пального через паливороздавальні колонки на таких станціях незалежно від того, коли відбувся перехід права власності на таке пальне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2019 №408 затверджено «Порядок електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового», який визначає механізм відкриття та закриття рахунків платників акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового (далі - платники акцизного податку) зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, механізм роботи зазначеної системи, а також проведення; розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.

Відповідно п.1 Порядку, платники акцизного податку зобов`язані з 01.05.2019 р. до 01.06.2019 зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового всі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники будуть станом на 1 липня 2019 року. Суб`єкти господарювання зобов`язані до 01.07.2019 р. зареєструватися як платники акцизного податку та зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники акцизного податку будуть станом на 01.07.2019 року.

Статтею 1 Закону №481 визначено, зокрема, що оптова торгівля - діяльність по придбаннюі відповідному перетворенню і товарів для наступної їх реалізації суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) роздрібної торгівлі, іншим суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва).

Відповідно до ст. 15 Закону №48, суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки та початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Орган виконавчої влади уповноважений видавати ліцензії на право оптової торгівлі пальним визначено у постанові Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №545 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного Державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», якою внесені зміни до пункту 6 переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 року №609 (Опубліковано 28.06.2019 року у газеті «Урядовий кур`єр» №121).

Ліцензування оптової торгівлі пальним здійснює ДПС.

Відповідно до абзацу першого преамбули Закону №481, цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Статтею 17 Закону №481 передбачено, що за порушення норм Закону №481 щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим, виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим; спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Таким чином, за наслідками розгляду справи встановлено правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 03.02.2021 року № на суму 500000,00 грн., а тому воно є правомірним та скасуванню не підлягає, оскільки позивачем дійсно здійснювалась реалізація пального суб`єктам господарювання - неплатникам на фізичне відвантаження (відпуск) пального з акцизного складу.

Твердження представника позивача про реалізацію пального за допомогою вантажних автомобілів не спростовують висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, та встановлені у цьому судовому рішенні обставини.

Стосовно податкового повідомлення рішення № форми «Р» від 27.08.2021 року в сумі 17488528,51 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно інформації, наведеної в базі даних СЕАРП та СЕ, встановлено, що ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» згідно акцизних накладних з напрямом використання - 3 «розподіл обсягу залишків пального станом на 01 липня 2019 року між акцизними складами/пересувними акцизними складами, де такі обсяги фактично знаходились», станом на 01.07.2019 року прийнято на акцизний склад за адресою: Дніпропетровська обл., с. Надіївка, вул. Шосейна, буд, 1-Г пальне в загальному обсязі 12 072 155,08 літрів.

Перевіркою встановлено, що загальна місткість резервуарів, які знаходились станом на 01.07.2019 року на ГНС за адресою Дніпропетровська обл., с. Надіївка, вул. Шосейна, буд. 1- Г, складає 2 000 м3.

Згідно Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 червня 2002 року № 332 (далі - Інструкція № 332), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2003 року за № 331/7652, фактичне наповнення наземних ємностей для зберігання газу не повинно перевищувати 85% максимального об`ємуємності, а фактичне наповнення підземних ємностей для зберігання газу не повинно перевищувати 90%.

Таким чином, максимальна фактична місткість резервуарів ГНС, які розташовані акцизному складі за адресою: Дніпропетровська область, с. Надіївка, вул. Шосейна, буд. l-Г (уніфікований номер №1006462), складає 1 800 м3, що становить 1 800 000,00 літрів, при цьому відповідно даних зазначених в СЕАРП та СЕ ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» по розподілу, прийнято на зберігання 12 072 155,08 літрів, що на 10 272 155,08 літрів більше фактичної місткості зазначених резервуарів.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» не мало можливості тримати зазначений залишок скрапленого газу в повному обсязі, та відповідно, у ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» було відсутнє право на використання ліміту пального в обсязі 10 272 155,08 літрів.

Відповідно, ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» повинно було здійснити поповнення ліміту при подальшому відвантаженні (відпуску) пального з акцизного складу за адресою Дніпропетровська область, с. Надіївка, вул. Шосейна, буд.1-Г (уніфікований номер №1006462).

Відповідно пункту 231.4 статті 231 ПК України, право на складання акцизних накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники акцизного податку в порядку, передбаченому статтею 212 цього Кодексу.

За результатом аналізу даних СЕАРП та СЕ за перевіряємий період встановлено, що у ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» відсутні обсяги пального для подальшої фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального, без поповнення залишків ліміту обсягів пального та сплати акцизного податку станом на 01.07.2019 року в розмірі 10 272 155,08 літрів пального за кодами УКТ ЗЕД: 2711 12 19 00; 2711 12 94 00; 2711 12 97 00; 2711 13 97 00; 2711 19 00 00.

Таким чином, перевіркою встановлено перевищення обсягів фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального над обсягами обчисленими відповідно п. 232.3 ст. 232 ПКУ, без реєстрації відповідних заявок на поповнення обсягу залишку пального в СЕАРП та СЕ.

Представником позивача зазначено, що 02.07.2020 року на території газонаповнювальної станції ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» було виявлено факт крадіжки скрапленого газу.

По вказаному факту ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» подало до Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області заяву про вчинення кримінального правопорушення за ст. 185 КК України (крадіжка), про що були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Адвокат Мартиненко Юлія Ігорівна надіслала адвокатський запит №2/КР від 19.07.2021 року на адресу Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 щодо надання інформації про хід досудового розслідування по факту крадіжки скрапленого газу.

Відповіді на вказаний адвокатський запит від Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 отримано не було.

Представник позивача зазначив, що станом на день розгляду справи судом триває досудове розслідування вказаного кримінального злочину (крадіжка скрапленого газу) та до закінчення слідства неможливо встановити об`єми вкраденого скрапленого газу ТОВ «ГНС ПРИВІЛЬНЕ».

Суд критично ставиться до вказаних пояснень представника позивача, оскільки вони жодним чином не спростовують встановлених відповідачем порушень.

Суд також зазначає, що в судовому засіданні представнику позивача було поставлено питання стосовно об`ємів викраденого газу, проте, представником позивача не було надано відповіді на питання суду та зазначено, що представник позивача у цій справі не є представником позивача у кримінальному провадженні, відтак, не володіє цією інформацією.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд при прийнятті рішення не може керуватись припущеннями стосовно об`ємів викраденого газу, відповідна інформація має бути підтверджена в офіційних документах, долучених учасниками до матеріалів справи.

Представником позивача не надано жодних доказів на підтвердження власних доводів, з яких можна встановити об`єми викраденого газу, а тому відповідні твердження представника позивача не є доведеними суду та підтвердженими належними засобами доказування.

Частиною четвертою статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, документи, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Відповідно до частини 6 статті 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, документи досудового розслідування не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві.

Вказана позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, яка викладена в постанові суду від 06.11.2018 по справі №822/551/18.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про часткове підтвердження під час розгляду справи доводів позивача щодо порушення його прав.

Відтак, скасуванню в судовому порядку підлягають податкові повідомлення-рішення № форма «ПС» від 03.02.2021 року, яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення п.121.1 ст.121 ПК України на суму 1020,00 грн., та № форма «ПС» від 03.02.2021 року про сплату суми штрафних (фінансових) санкцій у сумі 240 000,00 грн.

Податкові повідомлення-рішення № форма «С» від 03.02.2021 року та № форми «Р» від 27.08.2021 року скасуванню не підлягають, оскільки висновки податкового органу, викладені в акті фактичної перевірки стосовно встановлених порушень, відповідальність за які застосована вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, підтверджена під час розгляду справи.

Згідно частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 90 КАС України, визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 22700,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням від 20.07.2021 року №169.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 22700,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог в сумі 300,13 грн.

В позовній заяві позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених норм дає суду підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Верховним судом в постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд зазначає, що здійснені адвокатом дії, визначені в рахунках на оплату, мали бути здійснені адвокатом фактично, та дійсність їх вчинення має бути підтверджена в матеріалах справи.

Суду не надано ані акту виконаних робіт та наданих послуг, ані платіжного документу на перерахунок суми коштів за надання правової допомоги.

Суду не надано жодного документу, який має посилання на адміністративну справу, в межах якої повинні бути сплачені кошти.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 22 квітня 2019 року по справі №806/2143/18 (адміністративне провадження №К/9901/4571/19).

Судом встановлено, що у матеріалах адміністративної справи відсутня квитанція, яка б достовірно підтверджувала саме факт понесення позивачем витрат на правову допомогу, що є підставою для відмови у стягненні з відповідачів на користь позивача суми витрат на правову допомогу.

Верховний Суд України у постанові від 01.10.2002 № 36/63 визначив умови, за яких стороні сплачуться судові витрати за участь адвоката при розгляді справи, а саме: кошти сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались; їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.04.2019 року по справі №806/2143/18 (адміністративне провадження №К/9901/4571/19).

Оскільки документу, який би підтверджував сплату адвокату коштів, позивачем суду не надано, у суду відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № форма «ПС» від 03.02.2021 року, яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення п.121.1 ст.121 ПК України на суму 1020,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № форма «ПС» від 03.02.2021 року про сплату суми штрафних (фінансових) санкцій у сумі 240 000,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГНС ПРИВІЛЬНЕ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судовий збір за подачу позову до суду у розмірі 300,13 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 22 листопада 2021 року.

Суддя В.В. Кальник