Справа № 359/9054/14-а
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2021 року 359/9054/14-а
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Леонтовича А.М., за участю секретаря судового засідання Шевчук Н.С.,
представника Міністерства оборони України - Ільїна О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у адміністративній справі
за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_1 , ОСОБА_74
до Міністерства оборони України
про стягнення грошової компенсації замість продовольчого пайка,
У вересні 2014 року Міністерство оборони України звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою про поворот виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2009 року у справі №2а-554/08 за адміністративним позовом ОСОБА_2 та інших до Міністерства оборони України про стягнення грошової компенсації замість продовольчого пайка, в якій просило стягнути з позивачів коштів, які були безпідставно стягнені з Міністерства оборони України за вказаним судовим рішенням у загальному розмірі 3 232 754,37 грн.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2014 року заяву Міністерства оборони України задоволено повністю.
Поновлено пропущений з поважних причин Міністерством оборони України процесуальний строк звернення до суду з заявою про поворот виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2009 року по справі №2а-56/2009 (№2а-554/08).
Здійснено поворот виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2009 року в адміністративній справі №2а-56/2009 (№2а554/2008) за адміністративним позовом ОСОБА_2 та інших до Міністерства оборони України про виплату грошової компенсації замість продовольчого пайку та стягнути на користь Міністерства оборони України безпідставно стягнені на користь позивачів кошти.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати дану ухвалу в частині повороту виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2009 року в адміністративній справі №2а-56/2009 (№2а554/2008) за адміністративним позовом ОСОБА_2 та інших до Міністерства оборони України про виплату грошової компенсації замість продовольчого пайку та стягнення на користь Міністерства оборони України безпідставно стягнених на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 28 527 гривень, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви в частині стягнення з ОСОБА_1 коштів у сумі 28 527,00 гривень - відмовити повністю.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київській області від 07.11.2014 року - без змін.
Постановою Верховного Суду від 05.06.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково - ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2014 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (Київський окружний адміністративний суд).
Постановою Верховного Суду від 18.06.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково - постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (Шостий апеляційний адміністративний суд).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 року справу №359/9054/14-а направлено до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020 року справу №359/9054/14-а прийнято до провадження.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020 адміністративну справу 359/9054/14-а - передано на розгляд Київського окружного адміністративного суду.08.04.2020 на адресу суду надійшла заява представника відповідача про поворот виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.06.2019.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 у задоволенні заяви Міністерства оборони України про поворот постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2009 року в адміністративній справі №2а-56/2009 (№2а554/2008), відмовлено.
Позивачем також було подано до суду заяву про судові витрати після ухвалення судового рішення.
Відповідно до акта відділу ДЗК Київського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №359/9054/14-а передані головуючому судді 08.11.2021.
Ухвалою суду від 08.11.2021 призначено судове засідання щодо розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення на 18.11.2021.
У призначене судове засідання прибув представник Хоменка В.М.; представник Міністерства оборони України у судове засідання не прибув.
У зв`язку неявкою у судове засідання представника Міністерства оборони України, розгляд заяви відкладено на 23.11.2021.
У призначене судове засідання прибув представник Міністерства оборони України; Хоменко В.М. належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду заяви у судове засідання не прибув, явку повноважного представника не забезпечив.
Вирішуючи питання про стягнення з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.
Статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати (частина перша).
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина тертя).
Згідно з частинами 1 та 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
За змістом статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з вимогами частини 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Як вбачається з пункту 1 частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з вимогами пункту 2 частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до положень частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з тим, суд звертає увагу, що стаття 134 Кодексу адміністративного судочинства України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог ч. 5 ст. 134 цього Кодексу щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Верховний Суд в додатковій постанові від 12.09.2018 (справа №810/4749/15) зазначив, що з аналізу положень ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Також Верховний Суд у постанові від 22.12.2018 (справа №826/856/18) зазначив про те, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
У пункті 269 рішення у цій справі суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону №5076).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076).
Статтею 19 Закону №5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до статті 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), детальний опис виконаних робіт, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Також, суд звертає увагу, що Кодекс адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, безвідносно до наявності в матеріалах справи відповідних платіжних документів.
Таке застосування норм статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відповідає правовому висновку Верховного Суду, який зроблений, зокрема в постановах від 26.06.2019 (справа №813/481/18), від 21.01.2021 (справа №280/2635/20).
Судом встановлено, що 13.02.2019 між ОСОБА_75 та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №1-11/19.
Відповідно до замовлення на надання правових/правничих послуг від 13.02.2019 предметом замовлення є представництво клієнта у справі №359/9054/14-аі після виконання даного замовлення договір від 13.02.2019 №1-11/19 є таким, що повністю виконаний.
Відповідно до рахунку-фактури від 01.07.2021 №1-11/19 та акта наданих послуг від 01.07.2021 (додаток 2) ОСОБА_75 було надано наступні види послуг:
Рахунком-фактурою визначено, що оплата витрат на правову допомогу складає: 71 годину х 908,00 грн = 64 468, 00 грн. Вартість проїзду складає 440 грн. Витрати на правову допомогу складають 644468,00 грн та витрати на прибуття представника позивача у судове засідання - 4840,00 грн.
Адвокат був у 7 судових засіданнях суду першої інстанції, 3 судових засіданнях суду апеляційної інстанції, 1 судовому засіданні в суді касаційної інстанції, всього адвокат прибував до Києва 11 разів у справі №359/9054/14-а (11х440,00=4840).
Відповідно до розписки від 20.05.2021 адвокат Шаповал О.В. за участь у судових засіданнях в Київському окружному адміністративному суді (09.02.2021, 01.03.2021, 22.03.2021, 22.04.2021, 20.05.2021) отримала від представника ОСОБА_1 (представник за дорученням) компенсацію за проїзд у розмірі 3000,00 грн.
На підставі квитанцій від 26.05.2021, 22.04.2021, 25.10.2020, 12.11.2020, 27.11.2018, 20.12.2019, 09.02.2021, 16.11.2020, 24.06.2020, 17.03.2020, 27.02.2020, 11.03.2020, 11.02.2020, 11.02.2020, 14.04.2021, 18.02.2021 було здійснено оплачену адвокату Шаповал О.В. за юридичні послуги представником ОСОБА_1 .
Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд зауважує, що відповідачем під час розгляду справи було заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката Хоменка В.М.
Дослідивши вищевказані документи, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на оплату послуг адвоката не є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову (стягнення коштів з ОСОБА_1 у розмірі 28 527,00 грн). Відтак, суд, дійшов висновку про необхідність зменшення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до 60 000,00 грн.
З огляду на зазначене, суд вважає, що сума витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме - на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн та витрат пов`язаних із прибуттям до суду у розмірі 4840,00 грн, разом - 64 840,00 грн, підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України.
Керуючись статтями 132, 134, 143, 241-246, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (ідентифікаційний код 00034022; місцезнаходження: м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд.6) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 64 840,00 грн (шістдесят чотири тисячі вісімсот сорок грн 00 коп.).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 23.11.2021.