Справа № 420/5086/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5086/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И В:
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Військовою частиною НОМЕР_1 подано на зазначене рішення апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам ч.5 ст. 296 КАС України, а саме без доказу сплати судового збору. До того ж, скаргу подано з порушенням строку ст. 295 КАС України.

За визначенням ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Так, згідно матеріалів справи, оскаржуване судове рішення ухвалено судом першої інстанції 19.11.2020р.

Копію оскаржуваного рішення було надіслано судом на вказану відповідачем адресу його електронної пошти 20.11.2020р.

Між тим, з апеляційною скаргою до суду на зазначене судове рішення Військова частина НОМЕР_1 звернулась лише 10.11.2021р., тобто з пропуском строку, встановленого ч.1 ст. 295 КАС України.

В свою чергу, апелянтом у скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, обґрунтоване тим, що починаючи з листопада 2020р. по сьогоднішній день, командир ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 та представник ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 перебувають у довгостроковому відрядженні в складі сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань. Інші особи, які були б уповноважені представляти НОМЕР_2 у судах, відсутні. За наведених обставин, апелянт вважає, що строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин та просить суд його поновити.

Вирішуючи клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження, суддя-доповідач зазначає наступне.

Як встановлено п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 295 КАС України, строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

В свою чергу, п.п. 6, 7 ч. 5 ст. 44 КАС України передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи) добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує особу, яка бере участь у справі (учасника справи) діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання обов`язків, встановлених законом або судом.

Такими процесуальними обов`язками учасників справи визначено, крім іншого, дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.

При цьому, виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними фактичними даними.

Доводи скаржника щодо перебування у відрядженні осіб, які мають повноваження представляти інтереси в суді Військової частини НОМЕР_1 у період з листопада 2020 року по теперішній час безперервно на території Донецької та Луганської областей належним чином не підтверджені.

Стосовно наданих витягів з наказів №222 від 16.11.2020р., № 247 від 15.12.2020р., № 224 від 16.11.2020р. та №251 від 18.12.2020р., наданих апелянтом для підтвердження викладених в обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження обставин, слід зазначити, що вони поза розумним сумнівом не свідчать про об`єктивну неможливість чи утруднення своєчасного подання відповідачем апеляційної скарги.

Так, вказані витяги з наказів не містять періодів на які були відрядженні вказані у них особи командир військової частини НОМЕР_1 та представник військової частини НОМЕР_1 Толочний О.М.

До того ж, суддя-доповідач звертає увагу й на те, що довіреність на ім`я ОСОБА_3 видана лише 12.01.2021р. зі строком дії до 31.12.2021р., що в свою чергу свідчить про те, що станом на час плину строку апеляційного оскарження судового рішення у цій справі ОСОБА_3 не був уповноваженою особою відповідача, у зв`язку із чим надані витяги з наказів про його відрядження є неспроможними доказами.

При цьому, з цієї довіреності №27 від 12.01.2021р., виданої на ім`я ОСОБА_3 вбачається, що її підписано командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 , місце її складення смт.Чорноморське, Лиманський район, Одеська область.

Отже, можна вважати, що станом на 12.01.2021р. на дану складення довіреності як сам командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , так і представник за довіреністю ОСОБА_3 прибули вже у розпорядження свої військової частини із відрядження.

Доказів подальшого вибуття після 12.01.2021р. у відрядження керівника військової частини або його представника апелянтом не надано. Також не надано доказів неможливості подання апеляційної скарги у період з 12.01.2021р., а саме з дати, коли ОСОБА_3 було уповноважено представляти інтереси відповідача.

Доводи стосовно відсутності у ВЧ НОМЕР_1 інших осіб, уповноважених представляти інтереси ВЧ НОМЕР_1 в судах також не є достатніми, оскільки насамперед представляти інтереси відповідної військової частини має її командир.

Згідно п. 3,4,7,18 Положення про юридичну службу (групу) ВЧ НОМЕР_1 , затвердженого наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від26.072019 №1258, дана служба має таку структуру: помічник командира ВЧ НОМЕР_1 з правової роботи начальник юридичної групи; офіцер юридичної групи ВЧ НОМЕР_1 ; юрисконсульт юридичної групи (працівник ЗСУ).

Загальне керівництво юридичною службою здійснює директор Юридичного департаменту Міноборони України, який є керівником юридичної служби апарату Міноборони.

Помічник командира ВЧ НОМЕР_1 з правової роботи начальник юридичної групи безпосередньо підпорядковується командиру ВЧ, офіцер юридичної групи безпосередньо підпорядковується помічнику командира ВЧ НОМЕР_1 з правової роботи та на час його відсутності тимчасово виконує обов`язки останнього за даною посадою.

Командир ВЧ зобов`язаний, зокрема, створювати умови для належної роботи працівників юридичної служби.

На думку суду, у випадку тимчасової відсутності у ВЧ НОМЕР_1 працівників юридичної служби, командир даної частини (особа, яка виконує його обов`язки), не був обмежений у праві вчинення дій шляхом клопотання до вищих органів з метою забезпечення ВЧ НОМЕР_1 компетентними кадрами для тимчасового заміщення відповідних посад юридичної служби для виконання покладених на неї завдань та організації правової роботи.

Апелянту слід надати докази вчинення відповідних дій у випадку їх наявності.

Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

За таких обставин вказані скаржником причини пропуску строку не є поважними, а тому підстави для поновлення такого строку на даний час відсутні.

Крім того, вимогами п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Однак, апелянтом такого документу до скарги не додано.

При цьому, у скарзі міститься клопотання про відстрочення сплати судового збору, обґрунтоване тим, що військова частина є установою, яка утримується за рахунок кошторису Міністерства оборони України та фінансується за рахунок і в межах коштів державного бюджету. У зв`язку з відсутністю достатнього та своєчасного фінансування витрат військової частини на оплату судового збору, останній вимушений звертатись до Фінансово-економічного управління командування Сухопутних військ Збройних Сил України із заявою щодо фінансування з оплати судового збору або безпосереднього здійснення оплати судового збору, яка в свою чергу займає велику кількість часу.

Розглянувши доводи вказаного клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регламентовано ст. 8 Закону України «Про судовий збір», приписи якої не містять підстав та умов для звільнення суб`єктів владних повноважень, військових частин, тощо від сплати судового збору, зменшення його розміру, відстрочення або розстрочення.

Слід також звернути увагу на те, що законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати і єдиною визначальною підставою для правильного вирішення цього питання є майновий стан сторони.

Водночас, важкий майновий стан сторони входить до предмета доказування і, відповідно, має бути підтверджений належними і допустимими, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, доказами, які в даному випадку апелянтом не надані.

Таким чином, для відстрочення сплати судового збору повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Однак, апелянтом не надано до суду жодних доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору.

Обмежене фінансування установи, яка фінансується за рахунок і в межах коштів державного бюджету, а також внутрішні процедури виділення коштів на оплату судового збору, не може бути підставою для відстрочення сплати судового збору.

Відтак, в даному випадку відсутні правові підстави для відстрочення апелянту сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, клопотання підлягає залишенню без задоволення.

Враховуючи викладене, апелянт має надати суду доказ сплати судового збору на виконання вимог ст. 296 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно пп. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду розмір судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В даному випадку, розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання даної апеляційної скарги становить 1261,20 грн.

За приписами ч.2 ст.298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 169 КАС України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ч.3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду у розмірі 1261,20грн. повинно бути перераховано або внесено на рахунок № UA1015758, отримувач коштів: ГУК в Од.обл./Приморський р-н/22030101, код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 37607526, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Враховуючи вищевикладене, наявні підстави для залишення апеляційної скарги без руху, з наданням 10-денного строку для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст.ст. 169, 295, 296, 298, 299, 325 КАС України, суддя,-

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведених у ньому підстав відмовити.

У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовити.

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року по справі №420/5086/20 - залишити без руху, надавши строк у 10 днів, з моменту отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків, а саме: подати докази сплати судового збору за подачу апеляційної скарги та обґрунтованої заяви/клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення з вказанням інших підстав.

Роз`яснити апелянту, що у разі не виконання вимог зазначеної ухвали щодо надання доказів сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, відповідно до ст.169 КАС України апеляційна скарга буде повернута скаржнику; а у разі невиконання вимог даної ухвали в частині надання обґрунтованої заяви/клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено на підставі ст. 299 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: Танасогло Т.М.