Справа № 420/3099/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/3099/21

Категорія: 109020000 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Місце ухвалення: м.Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про скасування рішення Одеської міської ради №6075-VII від 10.06.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, в якому просить

скасувати рішення Одеської міської ради від 10.06.2020р. №6075-УІІ у частині відмови ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки під індивідуальний гараж за адресою: АДРЕСА_1 (між адресами Кишинівська 2А та Кишинівська 4А).

зобов`язати Одеську Міську Раду надати ОСОБА_1 , полковнику Збройних Сил України, учаснику АТО та інваліду війни 2-ї групи, земельну ділянку під індивідуальний гараж за адресою: АДРЕСА_1 (між адресами АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 09.03.2020р. позивач звернувся до Одеського міського голови Труханова Г.Л., з заявою, у якій просив виділити йому земельну ділянку під індивідуальний гараж за адресою: АДРЕСА_1 (між адресами АДРЕСА_2 . 10.06.2020р. позивач отримав Рішення Одеської міської ради №6075-УІІ, у якому зазначалося, що ОСОБА_1 відмовлено в отриманні прав на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (між адресами АДРЕСА_2 . У якості підстави зазначено наступне: Невідповідність ст. 118 Земельного кодексу України. Згідно зонінгу - зона розміщення об`єктів 5 класу санітарної класифікації КС-5.

Позивач вважає дане рішення Одеської міської ради від 10.06.2020р. №6075-VII - необґрунтованим, та таким, що порушує мої права як учасника бойових дій у зоні АТО, оскільки дана земельна ділянка якраз являється зоною КС-5, на якій можливе розташування індивідуального гаража.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування рішення Одеської міської ради №6075-VII від 10.06.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначається, що у оригіналі пояснювальної записки до плану зонування території м. Одеси, чітко визначено, що переважний вид використання земельної ділянки гараж, з санітарно захисною зоною 50 м, а саме земельна ділянка відповідає всім вимогам ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є ветераном війни, відповідно до посвідчення серія НОМЕР_1 та учасником АТО.

09.03.2020р. позивач звернувся до Одеського міського голови Труханова Г.Л., з заявою, у якій просив виділити йому земельну ділянку під індивідуальний гараж за адресою: АДРЕСА_1 (між адресами АДРЕСА_3 та Кишинівська 4А).

Рішенням Одеської міської ради №6075-VІІ, від 10.06.2020р. відмовлено ОСОБА_1 в отриманні прав на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (між адресами Кишинівська 2А та Кишинівська 4А), на підставі невідповідності ст. 118 Земельного кодексу України. Згідно зонінгу - зона розміщення об`єктів 5 класу санітарної класифікації КС-5. Будівництво індивідуальних гаражів не передбачено та не відповідає містобудівній документації. Лист ДАМ від 23.04.2020р. №01-11/1455-111оп.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відведення земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва індивідуального гаража, в межах даної зони не передбачено, оскільки згідно з генеральним планом м. Одеси, планом зонування території (зонінгу) м.Одеси, територія, на якій розташовується бажана позивачем земельна ділянка, відноситься до комунально-складської зони з розміщення та функціонування об`єктів 5 класу санітарної класифікації КС-5, призначеної для розташування складських підприємств, потребує санітарно-захисної зони - 50 м.

Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваного рішення з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує його незаконність та протиправність, колегія суддів виходить з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» (№280/97-ВР), Законом України Про регулювання містобудівної діяльності.

Згідно ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Частиною 1 статті 38 Земельного кодексу України передбачено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Згідно з ст.40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Особливості безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовані статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, частиною 6 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не заперечується конституційне право позивача щодо безоплатної передачі земельної ділянки із земель комунальної власності під індивідуальний гараж, водночас рішенням Одеської міської ради №6075-VІІ, від 10.06.2020р. відмовлено ОСОБА_1 в отриманні прав на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (між адресами Кишинівська 2А та Кишинівська 4А), на підставі невідповідності ст. 118 Земельного кодексу України. Згідно зонінгу - зона розміщення об`єктів 5 класу санітарної класифікації КС-5. Будівництво індивідуальних гаражів не передбачено та не відповідає містобудівній документації. Лист ДАМ від 23.04.2020р. №01-11/1455-111оп.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 16 вказаного Закону планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Затвердження оновленої містобудівної документації на місцевому рівні здійснюється згідно із статтями 17, 18 та 19 цього Закону.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності:

- генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту;

- план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон;

- детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.

Частиною 1 статті 17 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності передбачено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності план зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно з положеннями п.4.7 ДСТУ-НББ.1.1-12:2011 Настанова про склад та зміст плану зонування території (зонінг) основним документом зонінгу є схема зонування, яка розробляється в цифровій формі у місцевій системі координат, прив`язаній до державної системи координат, що дозволяє формувати її електронне зображення або отримувати її аналоговий документ на паперових носіях необхідного масштабу. На схемі зонування територія населеного пункту поділяється на територіальні зони, для кожної з яких встановлюється містобудівний регламент, яким визначаються види дозволеного (переважні та супутні) використання. Зонінг розробляється на основі генерального плану населеного пункту, плану земельно-господарського устрою та містобудівного кадастру.

Крім того, згідно зі ст.19 вказаного Закону детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Одеської міської ради від 15.03.2015 року №6489-VІ було затверджено Генеральний план м. Одеси.

Рішенням Одеської міської ради від 19.10.2016 року №1316-VII було затверджено план зонування території (зонінг) м. Одеси, яке було оприлюднено на офіційному сайті Одеської міської ради.

Згідно з генеральним планом м. Одеси, затвердженим рішенням Одеської міської ради від 25.03.2015 року №6489-VI. земельна ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Кишинівська, 2А, та м. Одеса, вул. Кишинівська 4А віднесена, до комунально-складської зони. Відповідно до плану зонування території (зонінгу) м. Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19.10.2016 року 1316-VІІ. зазначена земельна ділянка розташована в межах зони розміщення об`єктів 5 класу санітарної класифікації КС-5, яка призначена для розташування складських підприємств. Режим зони потребує санітарно-захисної зони 50 м., що зокрема підтверджено листом департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 23.04.2020 року №01-11/1455-111оп.

При цьому, колегія суддів зазначає, що рішення про розробку детального плану території, у межі якої входить бажана позивачам земельна ділянка, Одеською міською радою не приймалось.

Зона розміщення об`єктів 5 класу санітарної класифікації КС-5 (КС-5п) це зона призначена для розташування складських підприємств. Режим зони потребує санітарно-захисної зони 50м. Об`єкти необхідно розміщувати відповідно до їхньої функціональної спрямованості та галузевих особливостей. Переважні види використання: 1) склади, бази V класу шкідливості; 2) закриті кладовища; 3) оптові ринки; 4) підприємства по обслуговуванню автомобілів; 5) пожежні депо; 6) підприємства комунального господарства; 7) гаражі з санітарно-захисною зоною 50 м; 8) станції човнів, елінги. 9) об`єкти з санітарно-захисною зоною 50 м.

Супутні види використання: 1) об`єкти, що пов`язані з експлуатацією існуючих будівель та споруд; 2) адміністративні об`єкти, що пов`язані з функціонуванням об`єктів зони; 3) автомобільні стоянки для тимчасового зберігання транспортних засобів, для обслуговування об`єктів зони; 4) автостанції; 5) зелені насадження спеціального призначення; 6) автотранспортне підприємство; 7) споруди інженерної інфраструктури; 8) об`єкти , що пов`язані з утримуванням тварин, з санітарно-захисною зоною 50 м. Допустимі види використання (потребують спеціального дозволу або погодження): 1) магазини (непродовольчого спрямування); 2) підприємства побутового обслуговування, що зокрема підтверджується пояснювальною запискою до Плану зонування території міст Одеси.

Дослідивши матеріали справи з урахуванням норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зонінг фактично становить собою планувальний поділ території міста на певні території з визначенням переліку дозволених (переважних та супутніх) об`єктів забудови, що забезпечує реалізацію довгострокової стратегії комплексного розвитку міста з урахуванням всіх його потреб та стримує хаотичну забудову, а відведення земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва індивідуального гаража, в межах даної зони не передбачено.

Доводи апелянта, що у оригіналі пояснювальної записки до плану зонування території м. Одеси, чітко визначено, що переважний вид використання земельної ділянки гараж, з санітарно захисною зоною 50 м, а саме земельна ділянка відповідає всім вимогам ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України,колегія суддів з урахуванням вищевикладеного вважає безпідставними.

Крім того, суд звертає увагу, що наявність у переліку переважних видів використання зони гаражів із санітарно-захисною зоною -50 м., вказує на розташування у цій зоні особливого виду гаражів, які не є індивідуальними гаражами. Тобто ані у переважних видах використання, ані у супутніх чи допустимих видах використання вказаної зони не передбачено будівництво індивідуального гаража, з метою розміщення якого звернувся позивач.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Крім того, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього.

Зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Враховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію суду, щодо правомірності оскаржуваного наказу, а тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 24 листопада 2021 року

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова