Справа № 460/2338/21
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2021 року м. Рівне №460/2338/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області
доСільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна"
про зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області (далі позивач, Управління) звернулося з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" (далі відповідач, СВК "Україна") про зобов`язання визнати грошові вимоги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області в сумі 378286,46 грн. як капіталізовані платежі по страхових виплатах потерпілому від нещасного випадку на виробництві та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу СВК "Україна".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у 1996 році стався нещасний випадок на виробництві, в результаті якого працівник відповідача, ОСОБА_1 , отримав трудове каліцтво. У зв`язку з цим, вказана особа отримує страхові виплати у відокремленому підрозділі Управління Вараському відділені. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач з 29.12.2020 перебуває у стані припинення. Позивач вказав, що згідно з вимогами чинного законодавства у випадку ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому мають бути капіталізовані для виплати потерпілому у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом. Виплата коштів по капіталізованих платежах можлива лише після визнання кредиторських вимог Фонду та включення їх до проміжного ліквідаційного балансу. Відтак, Управлінням було підготовлено та направлено до СВК "Україна" заяву про визнання кредитором по капіталізованих платежах від 09.02.2021. Повідомленням №1 відповідачем відхилено заяву Управління. 24.02.2021 Управлінням повторно направлено до СВК "Україна" заяву про визнання кредитором. Повідомленням №2 від 03.03.2021 СВК "Україна" повторно не визнано заяву від 24.02.2021. За наведеного, позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 26.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, установлено сторонам строк для подання доказів та відзиву на позовну заяву. Призначено підготовче засідання у справі на 31.05.2021.

Ухвалою суду від 31.05.2021 підготовче засідання у адміністративній справі №460/2338/21 відкладено до 17.06.2021 до 10:15 год.

Ухвалою суду від 17.06.2021 закрито підготовче провадження у справі №460/2338/21 та розпочато розгляд справи по суті. Подальший розгляд справи вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.

Ухвали суду надсилалися відповідачу за адресою його місцезнаходження (34334, с.Новаки, Вараський (Володимирецький) р-н, Рівненська обл.), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи положення ст.124, ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) копії ухвал суду вручені відповідачу належним чином.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, про причини неподання суд не повідомив. Клопотань про продовження процесуального строку для надання відзиву від відповідача не надходило.

Згідно з ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, з огляду на наступне.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що СВК "Україна" (код за ) з 29.12.2020 перебуває в стані припинення (запис номер 002000380 від 29.12.2020, підстава: внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації). Вимоги кредиторів розглядаються до 01.03.2021.

Листом від 09.02.2021 № 05-15-325 позивач надіслав голові ліквідаційної комісії СВК "Україна" заяву про визнання кредитором по капіталізованих платежах на суму 378286,46 грн. До заяви додано копію акта від 26.08.1996, копію довідки про результати визначення ступеню втрати працездатності від 14.11.1996, копію постанови про призначення щомісячної страхової виплати, копію таблиці смертності та середньої тривалості життя, копію розрахунку потреби в капіталізації коштів Вараського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області, витяг з ЄДР щодо статусу Управління (а.с.12-13).

Повідомленням №1 від 18.02.2021 з додатками відповідачем відхилено заяву від 09.02.2021, оскільки, вважає, що СВК "Україна" не є правонаступником КСП "Україна", в якому стався нещасний випадок на виробництві (а.с.14).

В межах строків заявлення кредиторських вимог, листом від 24.02.2021 №05-15-435 Управлінням повторно направлено до СВК "Україна" заяву про визнання кредитором (а.с.29), яку СВК "Україна" повторно не визнало про що повідомило Повідомленням № 2 від 03.03.2021 (а.с.30).

Кредиторські вимоги обґрунтовані тим, що 26.08.1996 з працівником КСП "Україна" (код ЄДПРОУ 03775836), ОСОБА_1 , стався нещасний випадок на виробництві, що підтверджується актом від 26.08.1996 (а.с.6).

Згідно Довідки про результати визначення ступеню втрати працездатності від 14.11.1996 серії 2-18 АБ №146497 ОСОБА_1 втратив 30% професійної працездатності (а.с.7).

Варашське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області постановою від 22.04.2020 №1710/19/19/91 потерпілому ОСОБА_1 , який перебуває на обліку з 14.11.1996, як потерпілий на виробництві, перерахувало та продовжило раніше призначену щомісячну страхову виплату в розмірі 1367,63 грн. з 01 березня 2020 року безстроково (а.с.8).

Відповідно, нараховані по капіталізації платежів кошти по вказаному потерпілому складають суму 378286,46 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 №1105-XIV (далі Закон №1105-XIV).

Згідно зі ст.3 Закону №1105-ХІV соціальне страхування здійснюється за принципами: 1) законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; 2) обов`язковості страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом; 3) державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав; 4) обов`язковості фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; 5) формування та використання страхових коштів на засадах солідарності та субсидування; 6) диференціації розміру виплати допомоги залежно від страхового стажу; 7) диференціювання страхового тарифу з урахуванням умов і стану безпеки праці, виробничого травматизму та професійної захворюваності на кожному підприємстві; 8) економічної заінтересованості суб`єктів страхування в поліпшенні умов і безпеки праці; 9) цільового використання коштів соціального страхування; 10) відповідальності роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.

За змістом ч.1, 2 ст.4 Закону №1105-XIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Джерела формування коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків визначені у ст.11 Закону №1105-XIV, до яких, зокрема, належать капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 статті 1205 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Капіталізація платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника (далі - платежі) для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам здійснюється відповідно до Порядку капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №986 (далі - Порядок № 986).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 986, термін "капіталізація платежів" означає визначення суми грошових зобов`язань страхувальника у випадку його ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством), що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам, які належить сплатити до Фонду соціального страхування України для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством (пункт 3 Порядку №986).

За змістом пункту 4 Порядку № 986, капіталізація платежів перед застрахованими особами або перед особами, визначеними у статті 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", розраховується на період, що визначається як різниця між середньою очікуваною тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та віком особи на момент її проведення, та обчислюється щодо кожного платежу таким чином, зокрема, щомісячні страхові виплати втраченого заробітку - з урахуванням середньомісячного заробітку та ступеня втрати професійної працездатності.

Пунктами 6-8 Порядку № 986 встановлено, що капіталізація платежів для забезпечення витрат на одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого проводиться у розмірах, що встановлюються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Нарахування такої виплати здійснюється на підставі висновку лікувального закладу щодо можливості настання стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого. Капіталізація платежів включає заборгованість страхувальника з виплат, пов`язаних із його зобов`язаннями відшкодувати шкоду, заподіяну життю або здоров`ю застрахованої особи, а саме суми одноразової допомоги, щомісячних виплат втраченого заробітку, витрат на догляд за потерпілим і виплат за листками непрацездатності. У кредиторських вимогах Фонду соціального страхування України до страхувальника, щодо якого розпочато ліквідацію, зазначається сума грошових зобов`язань, обчислена з урахуванням кожного платежу, що підлягає капіталізації. Суми капіталізованих платежів відповідно до зазначених кредиторських вимог у випадках ліквідації страхувальника перераховуються робочому органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, у якому страхувальник перебуває на обліку.

Відповідно до ч.1 ст.104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно з ч.1 ст.110 Цивільного кодексу України, юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Частиною 3 статті 105 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

Відповідно до ч.6 ст.105 Цивільного кодексу України, кожна окрема вимога кредитора, зокрема, щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Порядок припинення юридичної особи шляхом ліквідації юридичної особи встановлений ст.111 Цивільного кодексу України.

Частиною 8 статті 111 Цивільного кодексу України визначено, що ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Відповідно до ч.9 ст.111 Цивільного кодексу України, виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.112 Цивільного кодексу України, у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості: у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом; у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності; у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов`язкових платежів); у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Відповідно до ч.3 ст.112 Цивільного кодексу України, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Судом встановлено, що відповідно до поданого позивачем розрахунку по капіталізації платежів по СВК "Україна", необхідних для проведення страхових виплат потерпілому на виробництві, станом на 31.01.2021 загальна потреба в капіталізації платежів становить 378286,46 грн. (а.с.11).

Згідно з дослідженою судом довідкою Лікарської трудової експертної комісії від 14.11.1996 серії 2-18 АБ №146497 потерпілому ОСОБА_1 1971 р.н. довічно встановлено стійку втрату працездатності в розмірі 30%.

Відповідно, для отримання щомісячної страхової виплати сума капіталізованих платежів розрахована наступним чином:

1367,63*12*23,05=378286,46

де 1367,63 грн. сума щомісячної страхової виплати згідно постанови від 22.04.2020 про призначення потерпілому перерахованої страхової виплати;

12 міс. кількість страхових виплат протягом року;

23,05 років статистична середня очікувана тривалість життя потерпілого (відповідно до таблиці смертності та середньої очікуваної тривалості життя в Україні).

Заперечень щодо правильності обчислення суми капіталізованих платежів відповідач не надав.

На час звернення позивача до суду сума капіталізованих платежів у розмірі 378286,46 грн. відповідачем не сплачена, передавальний акт відповідачем не складено і, відповідно, суму заборгованості перед позивачем до нього не включено. Доказів вчинення зазначеного станом на 23.11.2021 відповідачем суду не надано.

Суд вважає безпідставними твердження позивача, викладені в Повідомленнях № 1, № 2 щодо відсутності правових підстав вважати СВК "Україна" правонаступником Колгоспу "Україна" та КСП "Україна".

Так, згідно з Архівною довідкою Трудового архіву Володимирецького району від 01.03.2021 №163/05-01, колгосп "Україна" реорганізований у 1994 році в КСП "Україна", яке в свою чергу в грудні 1999 року було реформовано у СВК "Україна" (а.с.27).

В свою чергу, Указом Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" від 03.12.1999 №1529/99 зобов`язано Кабінет Міністрів України, обласні державні адміністрації сприяти керівникам і спеціалістам колективних сільськогосподарських підприємств, що реформуються, у реорганізації зазначених підприємств і створенні на їх базі приватних формувань.

Таким чином, Указом № 1529/99 визначено не припинення існуючих форм аграрного сектора економіки, а їх реорганізацію, що передбачає правонаступництво.

Підтвердженням того, що КСП "Україна" було реорганізовано та на його базі створено СВК "Україна" є Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо СВК "Україна", в якому зазначено, що в Державній службі статистики СВК "Україна" зареєстровано 19.04.1994 (зазначена дата створення КСП "Україна"), а в податкових органах СВК "Україна" зареєстровано, як платник податків - 21.04.1991 (зазначена дата коли господарство перебувало в статусі колгоспу) (а.с.56-59).

Із наведеного слідує, що у правовідносини із державними та контролюючими органами СВК "Україна" вступив ще до свого юридичного утворення 23.12.1999, тобто фактично прийняв на себе зобов`язання по КСП "Україна", утвореному в квітні 1994 (згідно архівної довідки) та колгоспу "Україна", утвореному в серпні 1971 року, який працював до квітня 1994 року.

Колгосп "Україна", КСП "Україна" та СВК "Україна", які реорганізовувались шляхом перетворень з 1994 року мають один ідентифікаційний код .

Пунктом 6 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №118 передбачено, що ідентифікаційний код зберігається за суб`єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним. У разі перетворення юридичної особи, крім центральних органів виконавчої влади, за правонаступником зберігається її ідентифікаційний код. У разі припинення юридичної особи шляхом приєднання до іншої юридичної особи та створення на базі юридичної особи, що припинилася, відокремленого підрозділу ідентифікаційний код такої юридичної особи залишається за відокремленим підрозділом. В інших випадках припинення юридичної особи присвоєння її ідентифікаційного коду новоствореним суб`єктам забороняється.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію СВК "Україна" здійснено 23.12.1999 (дата запису 21.05.2008), взято на облік як платника податків головним управлінням ДПС у Рівненській області 21.04.1991, зареєстровано Державною службою статистики України 19.04.1994.

Зазначені факти вказують на те що, СВК "Україна" є правонаступником Колгоспу "Україна" та КСП "Україна", оскільки, має один ідентифікаційний код та перебував у правових відносинах з державними органами з 1991 року, тобто мав зобов`язання перед державними органами по Колгоспу "Україна", який в 1994 році був реформований в КСП "Україна", яке в свою чергу було реформоване в СВК "Україна" в 1999 році.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

З огляду на те, що обставини, наведені позивачем у позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи та не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Підстави для застосування ст.139 КАС України щодо розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Зобов`язати Сільськогосподарський виробничий кооператив "Україна" визнати грошові вимоги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області в сумі 378286,46 (триста сімдесят вісім тисяч двісті вісімдесят шість грн. 46 коп.), нараховані як капіталізовані платежі по страхових виплатах потерпілому від нещасного випадку на виробництві, та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області. вул. Кавказька, 2, м. Рівне, 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 41313357.

Відповідач - Сільськогосподарський виробничий кооператив "Україна". с. Новаки, Рівненська область, 34334. ЄДРПОУ/РНОКПП 03775836.

Повний текст рішення складений 23 листопада 2021 року

Суддя С.А. Борискін